ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.
Справа № 922/4870/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов
О.О. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Коваленко А.О. (дов. №599
від 14.05.14).

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №1831Х/2)
на рішення господарського суду
Харківської області від 26.05.14 у справі
№ 922/4870/13

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Провідна", м.Київ,

до Товариства з додатковою
відповідальністю "Міжнародна страхова
компанія", м.Харків,

про стягнення коштів у сумі 49 000 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 26.05.14 (суддя
Лаврова Л.С.) відмовлено у задоволенні
позову про стягнення з відповідача на
користь позивача страхового
відшкодування в порядку регресу в сумі
49000,00.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким стягнути з
відповідача на користь позивача суму в
розмірі 49000,00 грн.; витрати по
сплаченому судовому збору покласти на
відповідача.

Відповідачем надано відзив на
апеляційну скаргу (із подальшими
додатковими письмовими поясненнями), в
якому ТДВ "Міжнародна страхова
компанія", зазначаючи про
обґрунтованість висновків місцевого
господарського суду, просить
оскаржуване рішення залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.
Присутній в судовому засіданні
представник відповідача підтримав
зазначену правову позицію.

Позивач у судові засідання
апеляційного господарського суду
свого представника не направляв,
звернувся до суду з заявами (вх.№ 5989 від
28.07.14 та вх.№6895 від 22.08.14), в яких
зазначає, що підтримує апеляційну
скаргу в повному обсязі, а також, у
зв'язку з завантаженістю судовими
процесами та відпустками просить
провести судове засідання за
відсутності представника позивача.
Колегія суддів дійшла висновку про
можливість задоволення зазначених
клопотань та розгляду справи за
відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
представника відповідача, у повному
обсязі проаналізувавши доводи
апеляційної скарги та відзиву на неї,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України на підставі наявних у справі
доказів, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

В листопаді 2013 року ПАТ "Страхова
компанія "Провідна" звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача - Товариства з
додатковою відповідальністю
"Міжнародна страхова компанія" -
страхове відшкодування в порядку
регресу в сумі 49000,00 грн. Розмір
позовних вимог ПАТ "Страхова компанія
"Провідна" було розраховано на підставі
звіту №804/11/11 від 18.11.11 про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого пошкодженням транспортного
засобу, копію якого надано позивачем до
матеріалів справи (а.с.26).

Відповідач проти наведеного позивачем
розрахунку заперечував, оскільки
вищевказаний звіт не містить
розрахунку коефіцієнту зносу,
фототаблиць, свідоцтв та сертифікатів
на право зайняття оціночною діяльністю
осіб, які його здійснили. Крім того,
відповідачем надано суду висновок
експертного автотоварознавчого
дослідження (а.с.47), відповідно до якого
величина вартості відновлювального
ремонту складає 26432,52 грн.

Судом першої інстанції за клопотанням
відповідача було призначено
автотоварознавчу експертизу,
проведення якої доручено експертам
ХНДІСЕ судових експертиз
ім.М.С.Бокаріуса; на розв'язання
експертам поставлено наступні питання:

1) яка вартість відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
зносу складових, що підлягають заміні,
пошкоджених внаслідок ДТП 27.10.11
автомобілю VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_3.

2) експертизу провести за матеріалами
справи, так як вказаний автомобіль вже
відновлений;

3) розрахунок здійснити на дату ДТП
станом на 27.10.11.

Відповідно до отриманого судом
висновку судової автотоварознавчої
експертизи №13193 від 15.04.14, здійснений
експертами Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. М.С. Бокаріуса, вартість
відновлювального ремонту з урахування
коефіцієнту фізичного зносу складових
в результаті ДТП автомобіля VOLKSWAGEN CADDY,
д.н.з. НОМЕР_3 на момент пошкодження
(27.10.11) становить 26432,52 грн.

В ході розгляду справи судом першої
інстанції вказаному висновку не було
надано оцінку та відмовлено в
задоволенні позовних вимог повністю,
виходячи з наступного.

02.03.11 між позивачем (страховик) та ПАТ
"ВТБ Банк" (страхувальник) був
укладений договір №06/0629281/2102/11
добровільного комплексного
страхування транспортного засобу,
згідно з яким був застрахований
автомобіль VOLKSWAGEN CADDY KASTEN 1,6 2008 року
випуску, д.р.з. НОМЕР_3, зокрема, на
випадок ДТП (а.с.10-11).

У позовній заяві позивачем зазначено,
що 21.10.11 в м. Харкові сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) - зіткнення за участю автомобіля
"ВАЗ" д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням
ОСОБА_2, та автомобіля VOLKSWAGEN CADDY д.н.з.
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3,
внаслідок якого автомобіль, який
належить ПАТ "ВТБ Банк", зазнав
механічних пошкоджень.

На підтвердження факту даного ДТП
позивач посилався на довідку ДАІ від
15.11.11 №38/840 (а.с.17), якою зафіксовано ДТП,
що відбулося 27.10.11 (а не 21.10.11, як
зазначено в позовній заяві) по вул.
Чернишевського - О.Гончара за участю
трьох учасників дорожньо-транспортної
пригоди: ВАЗ д.н.з. НОМЕР_4 під
керуванням ОСОБА_5, VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з.
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, ЗАЗ д.н.з.
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (а не "ВАЗ"
д.н.з. НОМЕР_4, як зазначено в позовній
заяві), а також на постанову
Київського районного суду Харківської
області від 14.11.11 у справі №2018/3-6534/11.,
згідно з якою 27.10.11 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2, у
результаті порушення правил
дорожнього руху зіткнувся зі стоячим
автомобілем "ВАЗ" д.н.з. НОМЕР_4, у зв'язку
з чим його визнано винними у
порушенні вимог п. п. 8.1, 16.11 Правил
дорожнього руху України та притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КУпАП. ( а.с.8).

Про участь в даному ДТП автомобіля
VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_3 у постанові не зазначається.

Посилаючись на ці та інші неточності та
неспівпадіння даних, зазначених у
позовній заяві та доданих до неї
документах (зокрема, в листі-вимозі,
надісланій позивачем відповідачеві
24.09.13 було неправильно зазначено номер
та марку автомобіля, застрахованого у
ПрАТ «СК «Провідна») - місцевим
господарським судом зроблено висновок
про те, що вказані суперечності
позбавляють суд можливості об'єктивно
оцінити та з'ясувати фактичні
обставини справи.

Однак колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає
вищевказаний висновок таким, що не
відповідає матеріалам справи.

Як вбачається з позовної заяви,
листа-вимоги позивача, надісланого
відповідачеві (а.с.9) та інших
документів, позивачем дійсно було
допущено неточності і помилки при
викладенні фактичних обставин справи.

Водночас, на думку колегії суддів,
зазначені обставини можливо
встановити не лише із тексту позовної
заяви та листів позивача, але і шляхом
співставлення наявних у справі
первинних документів, якими
підтверджуються правовідносини сторін
стосовно укладення договорів
страхування, здійснення страхового
відшкодування та виникнення у
відповідача грошового зобов'язання
перед позивачем.

Так, відповідно до договору
добровільного комплексного
автострахування: добровільного
страхування наземного транспорту,
водіїв і пасажирів від нещасних
випадків на транспорті та
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №06/0629281/2102/11 від
02.03.11 (а.с.10), ПАТ "Страхова компанія
"Провідна" застрахувала автомобіль
VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_3, що належить ПАТ
"ВТБ Банк".

Той факт, що 27.10.11 на перехресті вулиць
Чернишевського та О.Гончара сталося
ДТП за участю трьох автомобілів - VOLKSWAGEN
CADDY, д.н.з. НОМЕР_3 (під керуванням
ОСОБА_3), ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 (під
керуванням ОСОБА_2) та ВАЗ д.н.з. НОМЕР_4
(під керуванням ОСОБА_5) -
підтверджується вищезазначеною
довідкою ДАІ (а.с.17), заявою
страхувальника про факт настання події
(а.с.19), в якому міститься схема ДТП та
перелік його учасників, звітом №804/11/11
від 18.11.11 про оцінку вартості
матеріального збитку з доданим до
нього актом огляду транспортного
засобу, при складенні якого був
присутній винуватець ДТП ОСОБА_2 (а.с.29,
зворотній бік), а також іншими наявними
у справі доказами.

Не зазначення у вищевказаній постанові
Київського районного суду про участь у
ДТП автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_3
(на що посилається суд першої інстанції
в оскаржуваному рішенні та відповідач
у відзиві на апеляційну скаргу), на
думку колегії суддів не може бути
підставою для твердження про те, що
даний автомобіль не був учасником ДТП,
яке мало місце 27.10.11 - враховуючи
вищенаведені докази.

Як вбачається з платіжного доручення
№0059224 від 12.12.11 (а.с.22), ПАТ "Страхова
компанія "Провідна" виконало свої
зобов'язання за договором №06/0629281/2102/11
від 02.03.11 (посилання на який міститься в
даному платіжному дорученні) та
сплатила страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 52548,02 грн. Тому
твердження місцевого господарського
суду про те, що з наведених позивачем
доказів вбачається, що ПАТ "Страхова
компанія "Провідна" сплатила страхове
відшкодування в розмірі 52548,02 грн.
власникові застрахованого автомобіля
ВАЗ д.н.з. НОМЕР_4 - не узгоджується з
вищенаведеними доказами, які повною
мірою дають можливість встановити
адресата та призначення платежу.

Оскільки постановою Київського
районного суду Харківської області від
14.11.11 у справі №2018/3-6534/11, водія
автомобіля ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, та
враховуючи, що відповідно до полісу
№АА/5021357 строком дії з 04.08.11 до 03.08.12
(а.с.45) цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована відповідачем, ТДВ
"Міжнародна страхова компанія" -
колегія суддів вважає, що у позивача, у
відповідності з приписами ст.ст.27, 993
Закону України «Про страхування» та
ст.ст. 35 - 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виникло право вимоги до
відповідача щодо отримання страхового
відшкодування.

В ході апеляційного провадження
представник ТДВ "Міжнародна страхова
компанія" не заперечував факту ДТП,
складу його учасників, вини водія
автомобіля ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2, а у
додаткових письмових поясненнях до
відзиву на апеляційну скаргу та в усних
поясненнях в судовому засіданні
підтвердив, що, на думку відповідача,
наявні у справі документи дають
підстави для висновку, що в розумінні
ст.6 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» мав місце
страховий випадок.

Про визнання відповідачем зазначених
обставин в суді першої інстанції, на
думку колегії суддів, додатково
свідчить подання ТДВ "Міжнародна
страхова компанія" клопотання про
призначення автотоварознавчої
експертизи щодо вартості
відновлювального ремонту складових
автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_3,
пошкоджених внаслідок ДТП 27.10.11, а
також - здійснення відповідачем оплати
вартості проведення експертного
дослідження (про що зазначено у
висновку судової автотоварознавчої
експертизи №13193 від 15.04.14, яка
проводилася згідно з ухвалою місцевого
господарського суду, крім того,
відповідне платіжне доручення №6936 від
27.01.14 на підтвердження факту оплати
надано відповідачем суду апеляційної
інстанції).

Однак вищевказаним матеріалам справи
судом першої інстанції не було надано
належної правової оцінки, натомість
лише на підставі помилок, допущених
позивачем при викладенні фактів,
зроблено висновок про неможливість
об'єктивно оцінити та з'ясувати
фактичні обставини справи. При цьому
судом в оскаржуваному рішенні при
обґрунтуванні даного висновку також
було допущено фактичну помилку -
зокрема, зазначено, що, як вбачається з
позовної заяви, автомобілі VOLKSWAGEN CADDY,
д.н.з. НОМЕР_3 та ВАЗ д.н.з. НОМЕР_4 були
застраховані у ПАТ «ВТБ Банк». Разом з
тим, позивачем (навіть з урахуванням
помилок та неточностей) ні у позовній
заяві, ні в інших документах
зазначеного твердження висловлено не
було.

На думку колегії суддів, місцевим
господарським судом, внаслідок
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, зроблено висновок
про відмову в позові з підстав
неможливості встановлення факту ДТП та
дати, коли воно сталося, визначення
учасників ДТП та автомобілів, які
перебували під їх керуванням тощо.
Зазначений висновок не відповідає
обставинам справи, оскільки, як уже
зазначалося, наявні у справі документи
є достатніми для повного встановлення
обставин, правова оцінка яких має бути
здійснена для вирішення спору між
сторонами. Отже, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для скасування
оскаржуваного рішення - із прийняттям
нового рішення за результатами
вирішення даного спору.

Надаючи правову оцінку вимогам та
запереченням сторін, на підставі
дослідження наявних у справі
матеріалів, з урахуванням приписів
чинного законодавства, колегія суддів
зазначає наступне.

Вищенаведеними матеріалами справи
підтверджується та відповідачем
фактично не заперечується, що у
позивача, у відповідності з приписами
ст.ст.27, 993 Закону України «Про
страхування» та ст.ст. 35 - 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виникло право вимоги до
відповідача щодо отримання страхового
відшкодування. Частиною першою статті
1191 ЦК України також передбачено, що
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

В суді першої та апеляційної інстанції
відповідачем зазначалося про
порушення позивачем строку для
звернення з заявою про сплату
страхового відшкодування. А саме, із
посиланням на п.37.1.4 ст.37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відповідач вказував на те, що
оскільки ДТП мало місце 27.10.11, а
заяву-вимогу позивачем надіслано
відповідачеві лише 04.10.13, то позивачем
пропущено річний строк для звернення з
відповідною заявою.

Стосовно вказаного твердження колегія
суддів зазначає, що, як вбачається зі
змісту п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на яку посилається
відповідач - у вказаній нормі зазначено
граничні строки звернення
страхувальника до страховика за
отриманням страхового відшкодування.

Натомість позивач є не
страхувальником, а страховиком, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування і до
якого у відповідності до ст.27 Закону
України «Про страхування» та ст.993 ЦК
України перейшло право вимоги, яке
страхувальник має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток
(тобто до водія ОСОБА_2,
цивільно-правова відповідальність
якого була застрахована відповідачем,
ТДВ "Міжнародна страхова компанія").

Колегія суддів зазначає, що при
зверненні ПАТ "Страхова компанія
"Провідна" до суду позивачем дотримано
встановленої ст. 257 ЦК України позовної
давності тривалістю у три роки -
враховуючи, що ДТП сталося 27.10.11,
страхове відшкодування було виплачено
позивачем 12.12.11, а з позовною заявою про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу ПАТ "Страхова компанія
"Провідна" звернулася до суду 25.11.13,
тобто в межах встановленого трирічного
строку.

Зазначене відповідає правовій позиції
Верховного Суду України від 27.03.12 у
справі №58/168.

Стосовно заявленого до стягнення
розміру позовних вимог колегія суддів
зазначає наступне.

В апеляційній скарзі позивач, із
посиланням на п.36.4 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», стверджує, що страховий акт
від 05.12.11, розрахунок суми страхового
відшкодування, рахунок-фактура,
отриманий від ТОВ «Автодом Харків» - у
яких зазначено суму 52548,02 грн., а також
платіжне доручення №0059224 від 12.12.11, яким
вказану суму було сплачено позивачем
страхувальникові, є достатніми
доказами фактично здійснених
позивачем витрат по виплаті страхового
відшкодування, які виникли внаслідок
ДТП, тоді як звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.

Разом з тим, п.39.4 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на який посилається позивач і
відповідно до якого виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків - не встановлює порядку
визначення розміру страхового
відшкодування.

Водночас, відповідно до ст.29 цього ж
закону, у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.п. «е» п.1.4. Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затверджена Наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.03 N142/5/2092 (далі -
Методика), дана Методика
застосовується з метою визначення
вартості відновлювального ремонту
колісних транспортних засобів.

Як уже зазначалося, розмір позовних
вимог ПАТ "Страхова компанія "Провідна"
у розмірі 49000,00 грн. було розраховано в
межах суми, вказаної у звіті №804/11/11 від
18.11.11, виконаному на замовлення
позивача із застосуванням норм
Методики.

Тобто, замовлення позивачем даного
звіту та подання позову про стягнення з
відповідача 49000,00 грн. (що відповідає
визначеній оцінювачем вартості
відновлювального ремонту), а не 52548,02
грн. (суми, сплаченої страхувальникові
за платіжним дорученням №0059224 від
12.12.11), на думку колегії суддів,
додатково свідчить про визнання самим
позивачем необхідності визначення
суми відновлювального ремонту згідно з
порядком, встановленим чинним
законодавством, зокрема - із
застосуванням Методики.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Надаючи оцінку звіту №804/11/11 від 18.11.11,
згідно з яким розмір матеріальних
збитків, завданих власнику автомобіля
VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_3, становить 49652,84 у
співставленні з висновком судової
автотоварознавчої експертизи №13193 від
15.04.14, здійснений експертами
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. М.С.
Бокаріуса, згідно з якою вартість
відновлювального ремонту даного
автомобіля на момент пошкодження (27.10.11)
становить 26432,52 грн. - колегія суддів
зазначає наступне.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на п.7.38 Методики (яким
визначено, що коефіцієнт фізичного
зносу приймається таким, що дорівнює
нулю для нових складників та для
складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує: 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для
інших легкових КТЗ), зазначає, що
оскільки автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з.
НОМЕР_3 випущено у 2008 році, а ДТП сталося
у 2011 році - тобто на момент страхового
випадку строк експлуатації автомобіля
не перевищує трьох років - при
розрахунку вартості відновлювального
ремонту має бути застосований нульовий
коефіцієнт фізичного зносу, як це і
було зроблено оцінювачем у звіті
№804/11/11 від 18.11.11 із зазначенням на
першому аркуші звіту, що коефіцієнт
фізичного зносу становить 0 згідно із
заявкою замовника (при цьому в розділі
звіту «Визначення ринкової вартості
транспортного засобу на момент
пошкодження» вказано на наявність
деформації порога правого, панелі даху
тощо).

Разом з тим, позивачем залишено поза
увагою, що відповідно до п.п. «б» п.7.39
Методики, винятком стосовно
використання вимог п. 7.38 є: якщо
складові частини кузова, кабіни, рами
відновлювали ремонтом або вони мають
корозійні руйнування чи пошкодження у
вигляді деформації. У висновку судової
автотоварознавчої експертизи №13193 від
15.04.14, у розділі «Ринкова вартість
автомобіля на момент пошкодження»,
зазначено про наявність корозійних
пошкоджень передніх дверей, деформації
панелі даху, слідів раніше отриманих
аварійних пошкоджень.

Враховуючи, що факт наявності
пошкоджень, зазначених у п.п. «б» п.7.39
Методики, встановлено наявними у
справі доказами (у тому числі, і звітом
№804/11/11 від 18.11.11, на який посилається
позивач), колегія суддів вважає, що при
визначенні вартості відновлювального
ремонту в ході автотоварознавчої
експертизи експертом було правомірно
застосовано коефіцієнт фізичного
зносу у розмірі 0,49, а відтак -
обґрунтовано, у відповідності до
вищенаведених норм Методики, визначено
вартість відновлювального ремонту
даного автомобіля на момент
пошкодження (27.10.11) у розмірі 26432,52 грн.

Таким чином, на думку колегії суддів,
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає сума 26432,52 грн.,
зменшена на суму франшизи 1000,00 грн.
(встановленої п.2 полісу №АА/5021357 від
04.08.11) - тобто 25432,52 грн. Колегія суддів
враховує також, що у відзивах на
позовну заяву та на апеляційну скаргу
відповідачем зазначено, що теоретично
відповідач може компенсувати
позивачеві 25432,52 грн. страхового
відшкодування.

У решті позовних вимог, на суму 23567,48
грн. має бути відмовлено, оскільки
вимога щодо стягнення вказаної суми не
відповідає матеріалам справи (зокрема,
підтвердженій належними доказами
вартості відновлювального ремонту
застрахованого позивачем автомобіля)
та приписам чинного законодавства,
зокрема, ст.29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Посилання позивача на судову практику
Вищого господарського суду України
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки обставини
даної справи відрізняються від тих, що
були предметом розгляду у справах,
номери яких наведено позивачем.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи,
що висновки місцевого господарського
суду про відмову в позовних вимогах в
повному обсязі (з підстав їх
недоведеності) зроблені внаслідок
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, та не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, оскаржуване
рішення має бути скасовано та прийнято
нове рішення, яким позовні вимоги слід
задовольнити частково, стягнути з
відповідача на користь позивача 25432,52
грн. страхового відшкодування в
порядку регресу.

Колегія суддів також зазначає, що, як
вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника відповідача, ТДВ
«Міжнародна страхова компанія»,
відповідно до вимог ухвали місцевого
господарського суду від 16.12.13 оплатило
вартість судової автотоварознавчої
експертизи в розмірі 1225,00 грн. (платіжне
доручення №6936 від 27.01.14 долучено до
матеріалів справи) відповідно до
рахунку №107 від 17.01.14 (а.с.85). Враховуючи,
що висновком даної експертизи,
призначеної судом за клопотанням
відповідача, підтверджено
обґрунтованість заперечень ТДВ
«Міжнародна страхова компанія»
стосовно розміру позовних вимог -
колегія суддів дійшла висновку, що
спір в частині визначення суми позову
виник внаслідок неправильного
розрахунку позивачем розміру
страхового відшкодування, що підлягає
стягненню з відповідача в порядку
регресу. А відтак, вказані витрати
мають бути покладені на позивача.

Витрати позивача зі сплати судового
збору за подання позову та апеляційної
скарги, відповідно до ст.49 ГПК України
підлягають стягненню з відповідача
частково, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 2 статті
103, пунктами 1 та 3 частини 1 статті 104,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
задовольнити частково. Рішення
господарського суду Харківської
області від 26.05.14 у справі № 922/4870/13
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Міжнародна страхова
компанія» (рах. №1329 в ПУАТ
«ФІДОБАНК», м.Київ, МФО 300175, , адреса: 61023, м.Харків,
вул.Мироносицька, 99, літера А-3), на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова Компанія
«Провідна» (п/р 01 в ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» м.Києва, МФО 300120,
, адреса: 01032, м.Київ,
пр.Повітрофлотський, 25) 25432,52 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу, 893,00 грн. витрат зі сплати
судового збору за подання позовної
заяви та 474,40 грн. витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова Компанія
«Провідна» (п/р 01 в ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» м.Києва, МФО 300120,
, адреса: 01032, м.Київ,
пр.Повітрофлотський, 25) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю «Міжнародна страхова
компанія» (рах. №1329 в ПУАТ
«ФІДОБАНК», м.Київ, МФО 300175, , адреса: 61023, м.Харків,
вул.Мироносицька, 99, літера А-3) 1225,00 грн.
витрат з оплати за проведення судової
автотоварознавчої експертизи.

Доручити господарському суду
Харківської області видати відповідні
накази.

Повний текст постанови складено 08.09.14

Головуючий суддя
Шевель О. В.

Суддя
Крестьянінов О.О.

Суддя
Фоміна В. О.