ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р.Справа № 916/1499/14

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Пироговського В.Т.

суддів Лавриненко Л.В., Філінюк І.Г.,

секретар судового засідання Бондар М.Ю.

за участю представників сторін:

Від ДП "Одеський морський торговельний
порт"- Струкова К.О.

Від ТОВ «Новолог» - Колодяжний Д.П.

розглянув апеляційну скаргу

Державного підприємства "Одеський
морський торговельний порт"

на рішення Господарського суду
Одеської області

від 12.06.2014р.

по справі № 916/1499/14

за позовом Державного підприємства
"Одеський морський торговельний порт"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новолог"

про зобов'язання укласти договір

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014р.
прийнята до провадження та призначена
до розгляду на 10.09.2014р. апеляційна
скарга Державного підприємства
«Одеський морський торговельний порт»
на рішення господарського суду
Одеської області від 12.06.2014р. по справі
№916/1499/14.

Учасники судового процесу повідомлені
належним чином про час і місце судового
засідання, що підтверджується
рекомендованими повідодомленнями про
вручення поштового відправлення та
реєстром вихідної кореспонденції
Одеського апеляційного господарського
суду.

Відповідно до приписів ст.85 ГПК
України у судовому засіданні 10.09.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Державне підприємство «Одеський
морський торговельний порт»
звернулося до господарського суду
Одеської області з уточненою позовною
заявою про зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Новолог»
укласти договір компенсації
земельного податку за користування
земельною ділянкою під об'єктом оренди,
розташованим на земельній ділянці,
загальною площею 84 136,45кв.м, за адресою:
м. Одеса, Митна площа,1/2, на період дії
договору оренди №КД-4364 від 01.10.2003р.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 12.06.2014р. зі справи
№916/1499/14 (суддя Петров В.С.) у задоволені
позову відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим,
що чинним законодавством України,
зокрема ст.ст.179, 187 Господарського
кодексу України не передбачена пряма
вказівка, щодо обов'язкового укладання
такого господарського договору, тобто
договір не є обов'язковим і укладається
на основі принципу свободи договору
(ст.. 6, 672 ЦК України), та не може бути
укладений примусово за рішенням суду.
Крім того, в оскарженому судовому
рішенні зазначено, що приписами
Податкового кодексу України, Земельним
кодексом України покладання обов'язку
плати за землю, у тому числі земельного
податку, на третіх осіб не передбачено.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням суду, ДП «Одеський морський
торговельний порт» звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду із апеляційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Зокрема, особа, яка подала
апеляційну скаргу, зазначає, що
господарським судом Одеської області
не враховані вимоги ст.. 228 ГК України, а
також приписи ст.287 ПК України, згідно
із якимим встановлено обов'язок ДП, як
землекористувача, сплачувати
земельний податок та закріплено
обов'язок державного підприємства
вжити заходів щодо стягнення в порядку
регресу збитків з інших суб'єктів
господарювання, оскільки фактично
земельною ділянкою, на якій
розташовано орендоване майно,
користується ТОВ «Новолог», проте
земельний податок сплачує порт. Крім
того, порт посилається на порушення
приписів ст. 84 ГПК України, оскільки на
його думку, судове рішення не
відповідає вимогам процесуального
законодавства.

Окремо, в апеляційній скарзі
наведено обставини, щодо неможливості
оформлення права власності, чи
користування земельною ділянкою, якою
фактично користується ТОВ «Новолог»,
оскільки вказана земельна ділянка
відноситься до земель водного фонду і є
штучно створеною по мірі розвитку
порту. При цьому, земельна ділянка
віднесена до основних фондів і
знаходиться на балансі порту. За
поясненнями представника порту,
оформлення документації на право
користування вказаною земельною
ділянкою, на даний час чинним
законодавством чітко не врегульовано.

ТОВ «Новолог» проти доводів
апеляційної скарги заперечує, вважає
їх не обґрунтованими та такими, що
суперечать чинному українському
законодавству, фактичним обставинам
справи та заявленим позовним вимогам, у
зв'язку з чим просить оскаржуване
судове рішення залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши наявні докази,
перевіривши правильність застосування
господарським судом Одеської області
норм матеріального та процесуального
права Одеський апеляційний
господарський суд зазначає.

ДП «Одеський морський торговельний
порт» (орендавець) та ТОВ «Новолог»
(орендар) укладено договір оренди
нерухомого державного майна від
01.10.2003р. №КД-4364, згідно із п 1.1. якого
орендавець передає, а орендар приймає в
строкове цільове платне користування
нерухоме майно, що знаходиться на
балансі орендавця, з метою
використання у господарській
діяльності, а саме, для надання
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт на території та акваторії
Одеського морського торговельного
порту. Згідно із актом
приймання-передачі від 01.10.2003р. (Додаток
№2 до договору) в оренду передано
нерухоме майно загальною площею 94 614 м2
та 84,00 погонних метрів огорожі
загальною вартістю 38 999 698 грн. (т 1 а.с.
21-22)

Відповідно до п 3.1 договору,орендна
плата визначається на підставі
методики розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р
№786 і складає виходячи із орендної
ставки 10% вартості майна без ПДВ. При
цьому, п 3.2 договору передбачено, що
орендна плата перераховується з
урахуванням щомісячного індексу
інфляції і розподіляється між
Державним бюджетом України - 30% та
портом - 70%.

Посилаючись на ті обставини, що ТОВ
«Новолог» у зв'язку із укладенням
вказаного договору оренди фактично
користується земельною ділянкою
загальною площею 84 136 м2, відмову
орендаря укласти договір про
компенсацію ДП «Одеський морський
торгівельний порт» витрат на сплату
земельного податку та приписи
законодавства України з метою захисту
порушеного права, останнє звернулось
до господарського суду Одеської
області із позовом про зобов'язання ТОВ
«Новолог» укласти відповідний договір
у задоволенні якого відмовлено з
підстав зазначених в описовій частині
постанови.

Одеський апеляційний господарський
суд погоджується із висновками
місцевого господарського суду та
зазначає наступне

Обґрунтовуючи свої вимоги про
зобов'язання укласти договір, ДП
«Одеський морський торговельний порт»
посилається на приписи ч.2 ст.649 ЦК
України якою встановлено: розбіжності,
що виникли між сторонами при укладанні
договору не на підставі правового акту
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування, можуть бути
вирішені судом у випадках встановлених
за домовленістю сторін або законом.

У даному випадку, на думку порту такою
підставою є договір оренди державного
нерухомого майна від 01.10.2003р. №КД-4364
укладений сторонами по даній справі.

Між тим, в тексті вказаного договору
відсутні вказівки щодо укладення
договору про компенсацію витрат на
сплату земельного податку. Крім того ч.2
ст.649 ЦК України передбачено
врегулювання спірних правовідносин у
разі розбіжностей, що виникли при
укладанні договору, проте як
вбачається із матеріалів справи на
пропозицію порту товариство
повідомило про відмову від підписання
такого договору (т.1 а.с.72)

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Господарським кодексом України,
зокрема ст. 187 встановлено підстави за
яких можливе укладання договору за
рішенням суду: спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладання яких є обов'язковим на
підставу закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. Інші переддоговірні спори
можуть бути предметом розгляду суду у
разі якщо це передбачено угодою сторін
або якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Крім того, ст. 179 ГК України встановлено
вичерпний порядок підстав
обов'язкового укладання
господарського договору для сторін:
якщо він заснований на державному
замовленні, виконання якого є
обов'язковим для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом , або існує пряма
вказівка закону, щодо обов'язковості
укладання договору для певних
категорій суб'єктів господарювання, чи
органів державної влади, або органів
місцевого самоврядування .

Враховуючи викладене та те,що із
матеріалів справи не вбачається
зазначених підстав і обставин, колегія
суддів вважається,що посилання порту
на обов'язковість укладання договору
суперечить обставинам справи та
господарському законодавству України,
про що вірно зроблено висновок
господарським судом першої інстанції.

Окремо слід зазначити, що апеляційна
скарга та позов містять посилання на
Податковий кодекс зокрема на ст.ст. 269,
270, 287 якими встановлено, що платником
податку є власники земельних ділянок,
земельних часток(паїв) та
землекористувачі, які сплачують плату
за землю з дня виникнення права
власності або права користування
землею. При цьому, об'єктами
оподаткування є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, а також земельні
частки(паї), які перебувають у
власності, що свідчать про
встановлення обов'язку порту як
землекористувача сплатити земельний
податок.

Як вбачається із пояснень ДП «Одеський
морський торговельний порт»
викладених в позові, та апеляційній
скарзі, право власності чи права
користування земельною ділянкою
належним чином та у встановленому
законодавством порядку не оформлено, у
зв'язку із об'єктивними обставинами,
оскільки порядок оформлення такої
категорії земель, які створені штучним
шляхом, чинним законодавством не
врегульовано, тобто дані
правовідносини слід визнати виключним
випадком, що на думку порту є
безумовною підставою укладання
договору про компенсацію виплат по
сплаті земельного податку.

Такі обґрунтування апеляційної скарги
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки чинним земельним та
податковим законодавством в частині,
що стосується внесення плати за землю
третіми особами не передбачено.

Крім того в апеляційній скарзі
зазначено як одну із підстав для
задоволення позову, приписи ст. 228 ГК
України якою як зазначає порт
закріплено обов'язок державного
підприємства вжити заходи щодо
стягнення в порядку регресу збитків
інших суб'єктів господарювання. Згідно
із ст. 228 ГК України, учасник
господарських відносин, який
відшкодував збитки, має право стягнути
збитки з третіх осіб у порядку регресу.
Державні (комунальні) підприємства за
наявності підстав зобов'язані вжити
заходів щодо стягнення в порядку
регресу збитків з інших суб'єктів
господарювання або стягнути збитки з
винних працівників відповідно до вимог
законодавства про працю. Між тим спір
по даній господарській справі
відноситься до спору не майнового
характеру і не містить вимог щодо
стягнення збитків, отже такі послання
порту як на підставу скасування
судового рішення та задоволення
позовних вимог про зобов'язання
укласти договір не приймаються, до
уваги.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення
прийняте з дослідженням всіх обставин
та без порушення чинного
законодавства.

Посилання особи яка подала апеляційну
скаргу на не дотримання господарським
судом приписів ст. 84 ГПУ України будь
яким чином не обґрунтовані. Та не
містять конкретних порушень, а отже не
приймаються до уваги. Крім того, згідно
із ч. 2 ст. 104 ГПК України, порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення лише за умови,якщо це порушення
призвело до прийняття неправильного
рішення .

З огляду на викладене Одеський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що правові підстави для
зміни чи скасування оскаржуваного
судового рішення відсутні , у зв'язку з
чим рішення господарського суду
Одеської області від 12.06.2014 року зі
справи № 916/1499/14 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу ДП «Одеський
морський торгівельний порт» без
задоволення.

Керуючись ст.ст.
85,99,101-105 ГПК України, суд

Постановив:

Рішення господарського суду Одеської
області від 12.06.2014р. зі справи № 916/1499/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
15.09.2014р.

Головуючий суддяВ.Т. Пироговський
Судді Л.В. Лавриненко І.Г. Філінюк