КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р. Справа№ 910/5637/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Яцюти Г.С.

за участю представників:

від позивача: Бриль П.О. - представник
за довіреністю від 12.05.2014 року;

від відповідача: Бірюкова О.М. -
представник за довіреністю від 05.05.2014
року;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району»

на рішення Господарського суду
міста Києва від 11.06.2014 року

у справі № 910/5637/14 (суддя Сташків
Р.Б.)

за позовом Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лагуна Трейд»

третя особа Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
контора «Татарка»

про стягнення 229 034, 42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лагуна
Тренд" 229 034, 42 грн. заборгованості та
штрафних санкцій за спожите
теплопостачання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач відмовляється від
укладення договору на постачання
комунальних послуг, при цьому фактично
здійснює бездоговірне споживання
послуг з опалення у належному
відповідачу на праві власності
приміщенні.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 року у справі № 910/5637/14 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції не було взято до
уваги, що між позивачем та відповідачем
виникли цивільні права та обов'язки у
зв'язку із фактичним споживанням
відповідачем послуг централізованого
опалення, а тому особа, що отримує
житлово-комунальну послугу зобов'язана
її оплачувати.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014 року
апеляційну скаргу у справі № 910/5637/14
прийнято до свого провадження колегією
суддів у складі: Дідиченко М.А.
(головуюча), Руденко М.А., Пономаренко
Є.Ю. та призначено до розгляду на 09.09.2014
року.

Представник позивача у судовому
засіданні 09.09.2014 року підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні 09.09.2014 року заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, просив
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Представник третьої особи у судове
засідання 09.09.2014 року не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
відповідно до рішення Київської
міської ради від 22.09.2011 № 24/6240,
зареєстрованого Шевченківською
районною у місті Києві державною
адміністрацією 31.10.2001 року Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у місті Києві ради було перейменоване
на Комунальне підприємство "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району" (позивач).

У відповідності до статуту
Комунального підприємства "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району", його було
створено з метою отримання прибутку
від господарської діяльності,
спрямованої на задоволення суспільних
потреб, надання послуг населенню у
сфері житлово-комунального
господарства від виконавця цих послуг.

Основними напрямками діяльності
позивача зокрема є: забезпечення
послугами централізованого опалення
до споживачів по внутрішньобудинкових
мережах на підставі договорів,
укладених позивачем з виробниками
послуг, а також на підставі договорів,
укладених позивачем безпосередньо зі
споживачами послуг; здійснення
нарахувань та виготовлення рахунків на
сплату житлово-комунальних послуг для
споживачів (власників, наймачів) жилих
та нежилих приміщень; забезпечення
збору платежів від споживачів
зазначених послуг на користь
виробників послуг; здійснення
комплексного обслуговування
споживачів, в тому числі нарахування
споживачам та збір плати за спожиті
житлово-комунальні послуги на підставі
відповідних договорів виробниками
житлово-комунальних послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме договору купівлі-продажу від
03.03.2009, укладеного між Управлінням з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лагуна Трейд»
(покупець), останній придбав у
власність нежитлове приміщення площею
299,4 м.кв. за адресою: м. Київ, вул.
Татарська, 32-Б (надалі - приміщення).

Звертаючись до суду першої інстанції,
позивач зазначає, що відповідач є
споживачем послуг по опаленню
приміщення, які надає позивач як
виконавець цих послуг.

Позивач вказує, що у період із квітня 2007
року по жовтень 2010 року облік,
нарахування та збір платежів від
власників (орендарів) нежитлових
приміщень від імені виконавців цих
послуг здійснювали ЖЕКи.

Відповідно до окремого доручення
Першого заступника голови
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації від 13.09.2010 №905
позивача (перейменованого з УЖГ) було
зобов'язано заключити договори з
орендарями та власниками нежитлових
приміщень Шевченківського району, а
відповідні ЖЕКи було зобов'язано
передати всю первинну документацію та
провести звірку з орендарями та
власниками нежитлових приміщень
Шевченківського району, скласти акти
звіряння станом на 01.10.2010.

Так, позивач зазначає, що від КП "ЖЕК
"Татарка" йому було передано відомості
про наявність заборгованості у
відповідача за опалення приміщення,
яка станом на 01.10.2010 становить суму 45 977,
06 грн.

Також, позивач зазначає, що і в
подальшому у період з 16.09.2010 по 28.02.2014
відбувалось фактичне споживання
комунальних послуг відповідачем та за
період з 16.09.2010 по 28.02.2014 нараховує,
разом з втратами від інфляції та 3%
річних, 229 034, 42 грн. (включаючи переданий
третьою особою борг, який сформувався у
період до вересня 2010 року).

Беручи до уваги зазначене, позивач
просить стягнути з відповідача
основний борг у сумі 212 490, 51 грн., 3%
річних у розмірі 12 679, 55 грн. та 3 864, 36 грн.
збитків від інфляції.

Відповідно до статей 20, 21 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", обов'язком споживача є
укладення договору на надання
комунальних послуг, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Порядку обліку та
оплати послуг, затвердженого
Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630,
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Так, предметом позову є стягнення з
відповідача на користь позивача
вартості поставленої теплової енергії
(опалення приміщення) за період 16.09.2010
року по 28.02.2014 року (включаючи
переданий третьою особою борг, який
сформувався у період до вересня 2010).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
теплопостачання", теплова енергія - це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу; споживач теплової
енергії - фізична або юридична особа,
яка використовує теплову енергію на
підставі договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 указаного
Закону, теплогенеруюча організація має
право постачати вироблену теплову
енергію безпосередньо споживачу
згідно з договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтями 19 та 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах, та споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

У відповідності до п. 3 Правил
користування тепловою енергією,
затверджених постановою КМУ від 03.10.2007
№ 1198, які визначають взаємовідносини
між теплопостачальними організаціями
та споживачами теплової енергії,
споживач теплової енергії - це фізична
особа, яка є власником будівлі або
суб'єктом підприємницької діяльності,
чи юридична особа, яка використовує
теплову енергію відповідно до
договору.

Користування тепловою енергією
допускається лише на підставі договору
купівлі-продажу теплової енергії між
споживачем і теплопостачальною
організацією, крім підприємств, що
виробляють та використовують теплову
енергію для цілей власного
виробництва; договори укладаються
відповідно до типових договорів; форми
типових договорів затверджуються
центральним органом виконавчої влади у
сфері теплопостачання (п. 4 указаних
Правил).

Також, згідно з п. 40 цих Правил, споживач
теплової енергії зобов'язаний, зокрема,
вчасно проводити розрахунки за спожиту
теплову енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
цих Правил.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Так, матеріали справи не містять
доказів укладення між позивачем та
відповідачем договору на постачання
комунальних послуг, зокрема, на послуги
теплопостачання у приміщення.

Також позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів щодо
підготовки та надання відповідачу
проекту такого договору, та відмову
останнього його укласти. Матеріали
справи також не містять доказів
наявності між сторонами спору щодо
зобов'язання укласти такий договір.

Крім того, заперечуючи проти позовних
вимог відповідач зазначає, що 01.08.2008
року між ним та КП
«Житлово-експлуатаційна контора
«Татарка» було укладено договір № 187
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників, відповідно до якого
відповідач здійснював оплату
комунальних послуг третій особі.

В свою чергу, подаючи апеляційну
скаргу, апелянт надав до суду договір
доручення № 37 від 01.09.2007 року, укладений
між ним та третьою особою, та зазначив,
що у відповідності до вказаного
договору КП «ЖЕК «Татарка» було
зобов'язане укласти з власниками,
наймачами, орендарями нежилих
приміщень договори на надання
комунальних послуг, за рахунок та на
користь саме позивача, а отже, договір
№ 187 був укладений КП «ЖЕК «Татарка»
від свого імені помилково, а з
припиненням дії договору доручення в
2010 році припинилися права та обов'язки
третьої особи по здійсненню обліку та
нарахуванню платежів для споживачів
комунальних послуг.

Однак, відповідно до 101 ГПК України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд з
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що залежали від нього.

Водночас, як вбачається із матеріалів
справи, позивачем не подано
обґрунтувань щодо причин не подання
договору доручень № 37 від 01.09.2007 року до
суду першої інстанції, а тому вказаний
договір не приймається колегією судді
до розгляду.

Щодо тверджень апелянта, що відповідач
повинен розрахуватися за фактично
спожиту теплоенергію, навіть без
укладання договору, то колегія суддів
зазначає, що долучені позивачем до
матеріалів справи облікові картки не
свідчать про постачання відповідачу
послуг з опалення приміщення. Так,
зазначені облікові картки виписані на
КП "ЖЕК "Татарка" на підставі "Договору
№ 1110030", копія якого до матеріалів
справи не залучена та позивачем
оригінал для огляду не надавався. При
цьому, з наданих облікових карток не
можна дійти до висновку, що вони
стосуються саме надання послуг
опалення приміщення відповідача.

Крім того, позивачем не було надано
суду акту звірки щодо заборгованості
відповідача перед третьою особою, на
наявність якого він посилається у
позові як на доказ підтвердження суми
заборгованості, а додана до позову
"інформація щодо заборгованості по
комунальним послугам власників на
01.10.2010 по КП ЖЕК "Татарка" не є актом
звірки, доказом визнання боргу, або
первинним документом на підтвердження
надання послуг з опалення приміщення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів
фактичного споживання відповідачем
послуг із теплопостачання у період з
16.09.2010 року по 28.02.2014 року.

До того ж, колегією суддів встановлено,
що у зв'язку із пошкодженням
невстановленими особами у належній
відповідачу групі приміщень, в тому
числі в спірному приміщенні майна
відповідача, радіаторних батарей,
магістралей теплопостачання та
вчиненням крадіжки, позивач звернулася
з заявою про злочин до Шевченківського
РУГУ МВС України, яка була
зареєстрована за № 7400 від 17.03.2009. На
сьогоднішній день слідство за вказаним
випадком не закінчено (матеріали
справи не містять доказів
протилежного).

З огляду на наведене, за зверненням
відповідача 17.11.2009 року було проведено
огляд технічного стану нежилих
приміщень, в тому числі приміщення, за
наслідками якого 17.11.2009 року комісія в
складі головного інженера,
слюсаря-сантехніка та майстра дільниці
№ 3 ЖЕКу провівши обстеження
приміщення встановили та у
відповідному акті зафіксували, що у
належній відповідачу групі приміщень,
в тому числі у спірному приміщенні,
було повністю демонтовано радіатори та
магістралі центрального опалення,
відповідно внаслідок чого температура
в кімнатах першого поверху знизилась
та становила мінус 2 градуси по цельсію.

Отже, від часу заяви відповідача про
вчинення пошкодження та крадіжки
(17.03.2009 року) та станом на час проведення
перевірки комісією та складення нею
відповідного акта (17.11.2009 року)
теплопостачання у приміщення та його
опалення не здійснювалося у зв'язку з
відсутністю централізованої системи
опалення та радіаторів.

Даної обставини позивачем у
встановленому законом порядку не
спростовано, та не надано доказів
відновлення теплопостачання у
приміщенні.

Також, 25.04.2012 року було складено
наступний акт обстеження технічного
стану приміщення КП УЖГ
Шевченківської районної у місті Києві
ради, згідно з яким провівши обстеження
приміщення відповідальні особи
встановили та у акті зафіксували, що у
належній відповідачу групі приміщень,
в тому числі у спірному приміщенні
відсутні радіатори та магістралі
центрального опалення, встановлено
фактичну відсутність центрального
опалення, та проведення в приміщенні
ремонтних робіт на 1му поверсі в
початковій стадії.

Отже і в подальшому, від часу заяви
відповідача про вчинення пошкодження
та крадіжки (17.03.2009 року), після першої
перевірки комісією та складного акта
(17.11.2009 року), та станом на час
проведення даної перевірки комісією та
складення нею відповідного акта (25.04.2012
року) теплопостачання у приміщення та
його опалення не здійснювалося у
зв'язку з відсутністю централізованої
системи опалення та радіаторів, а саме
приміщення не використовувалося у
зв'язку з проведенням ремонтних робіт у
початковій стадії. Даних обставин
позивачем також у встановленому
законом порядку спростовано не було, та
не надано доказів відновлення
теплопостачання у приміщенні.

05.11.2013 року черговий раз було проведено
перевірку комісією у складі майстра
технічної дільниці та
слюсаря-сантехніка ЖЕКу, які провівши
обстеження технічного стану
приміщення, де встановили та у
відповідному акті зафіксували, що у
належній відповідачу групі приміщень,
хоча і закінчився ремонт частини
приміщень, проте у спірному приміщенні,
відсутні магістралі центрального
опалення та радіатори.

Тобто, від часу заяви відповідача про
вчинення пошкодження та крадіжки
(17.03.2009 року), після двох перевірок
комісією та складних актів (17.11.2009 року
та 25.04.2012 року), та станом на час
проведення даної перевірки 05.11.2013 року,
теплопостачання у приміщення та його
опалення не здійснювалося у зв'язку з
відсутністю централізованої системи
опалення та радіаторів, а саме
приміщення не використовується
(ремонті роботи закінчено лише
частково).

14.01.2014 року відповідач звернувся до
позивача з листом за №04 про
направлення фахівців для з'ясування та
визначення об'єму комунальних послуг,
які будуть отримуватися відповідачем
при експлуатації приміщення з метою
укладення договору про надання
комунальних послуг, та цей лист було
зареєстровано позивачем за вхідним №
01/143 від 17.01.2014 року.

У січні 2014 року позивачем було складено
наступний акт обстеження технічного
стану приміщення, згідно з яким
провівши обстеження приміщення
відповідальні особи позивача
встановили та у акті зафіксували, що у
спірне приміщення гаряче
водопостачання від мережі будинку не
здійснюється, у приміщенні відсутні
транзитні та магістральні
трубопроводи, а також радіатори
централізованого опалення, і саме
опалення відсутнє.

Щодо виявленого в стояках теплоносія,
то в акті наявна примітка про
здійснюване відповідачем опалення
шляхом використання ним своїх
електронагрівачів холодної води.

Беручи до уваги вищевикладене,
спростовуються твердження позивача, що
у спірний період в приміщення
відповідача постачалась, та ним
споживалась теплова енергія у вигляді
опалення.

Таким чином, враховуючи недоведення
позивачем факту підключення спірних
приміщень відповідача до опалення та
обсягів споживання відповідачем
теплової енергії (опалення) у спірний
період, то колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Аналогічну правову позицію у спорі про
теплопостачання наведено Вищим
господарським судом України в
постанові від 09.07.2013 № 5009/3877/12.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
Господарського суду міста Києва від
11.06.2014 року у справі № 910/5637/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покладаються на
заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 року залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 року у справі № 910/5637/14 -
без змін.

3. Матеріали справи № 910/5637/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко