РІШЕННЯ

"27" серпня 2014 р.Справа № 921/685/14-г/1

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Чопко Ю.О.

Розглянув справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", вул.
Шолуденка, 1, м. Київ 116, 04116

до Комунального підприємства
теплових мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
Тернопільської міської ради, вул.
І.Франка, 16, м. Тернопіль, 46001

про cтягнення заборгованості в сумі 29
039,85 грн.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Решетуха А.В. довіреність
№ 535/1 від 14.02.2014р.

Технічна фіксація судового процесу не
здійснюється за відсутності
відповідного клопотання.

Учасникам судового процесу в засіданні
роз'яснено права і обов'язки
передбачені ст.ст. 22, 81-1 ГПК України.

В судовому засіданні 27.08.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", вул.Шолуденка, 1, м.
Київ звернулася до господарського суду
Тернопільської області з позовом про
стягнення з Комунального підприємства
теплових мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
Тернопільської міської ради вул.
І.Франка, 16, м. Тернопіль - 29 039 грн. 85 коп.

Ухвалою господарського суду від
03.07.2014р. порушено провадження у даній
справі та призначено її розгляд на
30.07.2014р. на 11 год. 00 хв., який за
клопотанням позивача відкладався на 27
серпня 2014р. на 10 год. 00 хв.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
дату розгляду справи повідомлявся
належним чином (повідомлення про
вручення поштового відправлення
міститься в матеріалах справи).

Відповідач у відзиві на позов від 30.07.2014
року та його представниця в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на те, що при
поданні позовної заяви про стягнення 29
039 грн. 85 коп. 3 % річних позивач
посилається на договір поставки
природного газу №06/09-1311БО-30 від 23.09.2009р.,
стверджуючи при цьому, що питання
стягнення по даному договору було
предметом розгляду господарським
судом Тернопільської області справи
№3/4/5022-73/2012, а тому доведення факту
прострочення не потребує доведення в
силу ч.2 ст. 35 ГПК України. Однак,
фактично предметом спору по справі
№3/4/5022-73/2012 були вимоги про стягнення
заборгованості по договору 06/11-902БО-30
від 30.08.2011р. Дане підтверджується як
самим рішенням суду від 22.03.2012р., так і
ухвалою від 18.05.2012р. Тому вважає, що
позивач жодним чином не підтвердив
наявність заборгованості по договору
№06/09-1311БО-30 від 23.09.2009р., у зв'язку з чим
позовні вимоги є безпідставними. Також
просить суд розглядати справу у
відсутності позивача.

Позивач заперечень на відзив на позов
не подав, хоча останній направлений на
його адресу 08.08.2014р. та отриманий ним
11.08.2014р.

Враховуючи, що участь представників
сторін не визнавалася судом
обов'язковою, брати участь в судовому
засіданні, є правом сторони,
передбаченим ст.22 ГПК України, поданих
доказів є достатньо для вирішення
спору по суті, а тому справа
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в процесі розгляду справи
заперечення представника відповідача,
суд встановив наступне:

Згідно ст. 1 ГПК України право на
звернення до господарського суду за
захистом своїх порушених, оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Як стверджує позивач, 23 вересня 2009 року
між Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", (як Постачальник) та
Комунальним підприємством теплових
мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
Тернопільської міської ради (як
Покупець) укладено договір № 06/09-1311 БО-30
про поставку природного газу

Через невиконання відповідачем своїх
зобовязань по договору Дочірня
компанія "Газ України" звернулася до
господарського суду Тернопільської
області з позовом про стягнення з
Комунального підприємства теплових
мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
Тернопільської міської ради 1 365 708 грн.
43 коп. - боргу за поставлений природний
газ, 62 908 грн. 16 коп. - пені, 4 097 грн. 13 коп. -
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, 12 166 грн. 20 коп. - 3% річних.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 22.03.2012р. у
справі №3/4/5022-73/2012 позовні вимоги ДК
"Газ України" задоволено частково та
стягнуто з Комунального підприємства
теплових мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
Тернопільської міської ради - 1 365 708 грн.
43 коп. - боргу за поставлений природний
газ, 44035 грн. 72 коп. - пені, 4097 грн.13 коп. -
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, 12 166 грн. 20 коп. - 3% річних,
28 898 грн. 00 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

Як стверджує позивач та
підтверджується матеріалами справи
відповідачем було здійснено погашення
суми основного боргу, присудженої до
стягнення рішенням у справі №3/4/5022-73/2012
в повному обсязі 14.12.2012р., а саме: шляхом
перерахування коштів, на підтвердження
чого позивачем надано платіжні
доручення №5290 від 12.12.2012р., №5311 від
13.12.2012р., №5320 від 14.12.2012р., №5321 від
14.12.2012р., №5322 від 14.12.2012р., №5319 від
14.12.2012р. та №5318 від 14.12.2012р.

В зв'язку з наведеним, Дочірня компанія
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", звернулася
із даним позовом про стягнення з
відповідача 29 039 грн. 85 коп. 3 % річних за
період з 02.04.2012р. по 14.12.2012р..

Майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179
Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, у
встановлений строк (термін) його
виконання та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

В силу ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Статтею 229 Господарського кодексу
України визначено, що учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу
України визначено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим кодексом, іншими законами та
договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що
особа, яка не виконала зобов'язання або
виконала його неналежним чином несе
майнову відповідальність на умовах,
передбачених законом або договором.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 18.05.2012р.
внесено виправлення в мотивувальну
частину рішення від 22.03.2012р. у справі
№3/4/5022-73/2012, а саме замість дати та
номеру договору від 23.09.2009р. №06/09-1311 БО-30
вважати правильним №06/11-902 БО-30 від
30.08.2011р. Дана ухвала в у встановленому
порядку не оскаржена та набрала
законної сили.

Таким чином, судом встановлено факт
неналежного виконання відповідачем
свого зобов'язання стосовно погашення
заборгованості за договором №06/11-902
БО-30 від 30.08.2011р. про закупівлю
природного газу, а не по договору
№06/09-1311 БО-30 від 23.09.2009р., як стверджує
позивач.

У відповідності до ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

З наданих позивачем доказів неможливо
встановити факт прострочення
відповідачем зобов'язання за договором
№06/11-902 БО-30 від 30.08.2011р., як необхідну
умову для застосування
відповідальності передбаченої ч.2 ст. 625
ЦК України у вигляді сплати 3% річних
від простроченої суми за весь час
прострочення, у зв'язку з чим вимоги
щодо стягнення 29 039 грн. 85 коп. 3% річних
за неналежне виконання умов договору
№06/09-1311 БО-30 від 23.09.2009р. за період з
02.04.2012р. по 14.12.2012р. до задоволення не
підлягають як необґрунтовані
належними доказами в порушення ст. 32
ГПК України.

Судові витрати у справі, відповідно до
ст. 49 ГПК України, покладаються на
позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
42-47, 22, 32, 34, 44, 49, 82-85Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Сторони вправі оскаржити рішення до
Львівського апеляційного
господарського суду. Апеляційна скарга
подається через цей суд протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення.

Повний текст рішення складено "01"
вересня 2014 р.

Суддя
Ю.О. Чопко