ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.14р. Справа № 904/5477/14За позовом:
Виконавчого комітету Криворізької
міської ради, м. Кривий Ріг

До: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр екологічних
досліджень та аудиту», м. Кривий
Ріг

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

Про: стягнення 179 115, 30 грн.

Суддя Васильєв
О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача : Паламарчук Є.П.
(дов.№7/26-4640 від 27.12.13р.);

Від відповідача: Попков О.О. (дов. від
28.07.14р.);

Від третьої особи: Максим юк М.Ю. (дов.
№14-98 від 20.06.14р.)

СУТЬ СПОРУ :

Виконком Криворізької міської ради (
позивач ) звернувся з позовом до ТОВ
«Центр екологічних досліджень та
аудиту» ( відповідач ) про стягнення 179
115, 30 грн. зайво сплачених грошових
коштів за виконані (надані ) послуги
згідно до договору про закупівлю
послуг за державні кошти №134 від
25.07.12р. Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на заяйву сплату позивачем
відповідачу за рахунок коштів
спеціального фонду міського фонду
грошових коштів в розмірі 179 115, 30 грн. за
виконані (надані) послуги за договором
№134 від 25.07.12р., що було виявлено під час
перевірки Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області.

ТОВ «Центр екологічних досліджень та
аудиту» ( відповідач ) проти
задоволення позовних вимог заперечує ,
посилаючись на наступне: сторонами
договору №134 від 25.07.12р. було погоджено
вартість робіт (договірну ціну робіт);
відповідно до акту прийому-передачі
послуг від 19.12.12р. замовник послуг
(позивач) отримав послуги вартістю 719
957, 02 грн., зауважень та пропозицій щодо
змісту та якості наданих послуг у
замовника не було; відповідно до п.4.1.
договору замовник проводить оплату за
фактично надані послуги (розроблену
екологічну карту) згідно з рахунками
шляхом перерахування відповідної
суми на поточний рахунок учасника
після підписання відповідного акту
(акту прийому-передачі робіт). З
урахуванням зазначеного, відповідач
зазначає, що акт прийому-передачі
робіт був підписаний без зауважень
позивачем, всі витрати
підтверджуються відповідними
доказами, зокрема договорами, актами ,
оплатою за надані послуги, а також
оплатою заробітної плати
працівниками та всіх податків і зборів;
за межі визначеної тендерною
документацією суми коштів відповідач
не вийшов, предмет договору був
переданий , тому відсутні підстави
повертати вказані у позовній заяві
кошти. Також відповідач зазначає, що
позивач у своєму позові не вказав
жодної норми законодавства , яка
надавала б можливість стягнути у
даному випадку з відповідача кошти, а
лише посилається на загальні вимоги
до виконання договорі; послуги , які
були предметом закупівлі, були надані
та спору щодо якості, кількості саме
них , а не процесу їх в
надання/виконання не має.

ДФІ в Дніпропетровській області
(третя особа) позовні вимоги підтримала
у повному обсязі та в письмових
поясненнях зазначає, що: на виконання
п.1.2.6.1. Плану контрольно-ревізійної
роботи Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
на а І квартал 2014 року та на підставі
направлення від 17.02.14р. №188, проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності та законності
використання земель міста,
управління майном , що належить
територіальній громаді міста в
виконавчому комітеті Криворізької
міської ради за 2012-2013 роки та
завершений місяць 2014 року; за
наслідками якої було складено
відповідний акт ревізії №08-20 від
31.03.14р., в якому зазначено, що : загалом ,
за результатами зустрічної звірки
встановлено завищення вартості робіт
з розробки екологічної карти міста
Кривого Рогу на загальну суму 179 115, 30
грн. з ПДВ, що є порушенням вимог ч.1.
ст.3 та ч.1. ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р.
№996-ХІV (матеріали зустрічної звірки у
додатку 49 до акта). Таким чином ,
внаслідок вищезазначеного
виконавчим комітетом за рахунок
коштів спеціального фонду міського
бюджету зайво сплачено за вказані
роботи на загальну суму 179 115, 30 грн. ,
чим порушено п.1., п.5. ст.9 Закону «Про
бухоблік», п.20 Порядку складання,
розгляду , затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
України від 28.02.2002р. №228 із змінами та
доповненнями та нанесено збитків
виконавчому комітету на вказану суму.
Операцію із зайвої оплати за послуги
з розробки екологічної карти міста
Кривого Рогу в бухгалтерському обліку
відображено в меморіальному ордері
№6, за дебетом субрахунку 813 «Видатки
за іншими надходженнями спеціального
фонду» та кредитом субрахунку 675
«Розрахунки з іншими кредиторами», що
призвело до завищення касових та
фактичних видатків у формі Звіту 4-3 по
КФК 240604 за 2013 рік за КЕКВ 1171 на 179115, 30
грн., чим порушено ч.1. ст.3 Закону «Про
бухоблік» та вимоги п.1.2. Порядку №44;
порушення допущене начальником
управління екології виконавчого
комітету ОСОБА_4, якого на момент
проведення ревізії звільнено; ОСОБА_5,
яка обіймає посаду начальника
управління екології виконавчого
комітету на момент проведення
ревізії, надати пояснення щодо
зазначеного порушення не має
можливості , оскільки працює на цій
посаді з 30.10.13р. (пояснення ОСОБА_5 у
додатку 50 до акта); за розділом
«Перевірка використання коштів на
реалізацію державних та місцевих
програм» встановлено зайву оплату за
надані послуги на суму 179 115, 30 грн.,
чим завдано збитків виконавчому
комітету на відповідну суму.

По справі було оголошено перерву до
07.08.14р. по 04.09.14р.

Заслухавши пояснення
представників сторін та третьої особи,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

25.07.12р. між Виконкомом
Криворізької міської ради ( замовник
) та ТОВ «Центр екологічних
досліджень та аудиту» ( учасник )
укладено договір про закупівлю послуг
за державні кошти №134 , відповідно до
умов якого у порядку та на умовах ,
передбачених даним договором , учасник
зобов'язався у 2012 році надати
замовникові послуги з досліджень та
розробок в галузі природних наук
(розробка екологічної карти міста
Кривого Рогу), а замовник зобов'язався
прийняти та оплатити їх.

В п.3.1. договору сторони погодили,
що ціна даного договору становить: 719
957, 02 грн., у т.ч. ПДВ - 119 992. 84 грн. Згідно
з п.4.1. розрахунки проводяться шляхом
оплати замовником рахунка,
пред'явленого учасником на оплату
послуг; замовник проводить оплату за
фактично надані послуги (розроблену
екологічну карту) згідно з рахунками
шляхом перерахування відповідної суми
на поточний рахунок учасника після
підписання відповідного акту (акт
прийому-передачі робіт)(а.с.9-10). Як
вбачається з матеріалів справи,
позивачем було погоджено з
відповідачем планову кошторисну
калькуляцію , що є додатком №1 до
вищезазначеного договору, за якою
загальна вартість робіт ( послуг )
складає саме 719 957, 02 грн.(а.с.11-13) .

Окрім того позивачем підписано без
зауважень акт прийому-передачі послуг
за листопад 2012р., виконаних за
договором №134 від 25.07.12р. на загальну
суму 719 957, 02 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 119 992, 84
грн. (а.с.33) На виконання умов договору
Виконкомом Криворізької міської ради
було здійснено оплату за договором у
розмірі 719 957, 02 грн. на користь позивача
(що не заперечується сторонами ) .

Одночасно в Акті Державної
фінансової інспекції
Дніпропетровської області №08-20 від
31.03.14р. ревізії фінансово-господарської
діяльності та законності
використання земель міста,
управління майном , що належить
територіальній громаді міста в
виконавчому комітеті Криворізької
міської ради за 2012-2013 роки та
завершений місяць 2014 року було вказано
, що за результатами зустрічної звірки
встановлено завищення вартості робіт
з розробки екологічної карти міста
Кривого Рогу на загальну суму 179 115, 30
грн. з ПДВ, що є порушенням вимог ч.1.
ст.3 та ч.1. ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р.
№996-ХІV (матеріали зустрічної звірки у
додатку 49 до акта). Таким чином ,
внаслідок вищезазначеного виконавчим
комітетом за рахунок коштів
спеціального фонду міського бюджету
зайво сплачено за вказані роботи 179
115, 30 грн. , чим порушено п.1., п.5. ст.9
Закону «Про бухоблік», п.20 Порядку
складання, розгляду , затвердження та
основних вимог до виконання
кошторисів бюджетних установ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.02.2002р. №228 із
змінами та доповненнями та нанесено
збитків виконавчому комітету на
вказану суму. Операцію із зайвої
оплати за послуги з розробки
екологічної карти міста Кривого Рогу
в бухгалтерському обліку
відображено в меморіальному ордері №6,
за дебетом субрахунку 813 «Видатки за
іншими надходженнями спеціального
фонду» та кредитом субрахунку 675
«Розрахунки з іншими кредиторами», що
призвело до завищення касових та
фактичних видатків у формі Звіту 4-3 по
КФК 240604 за 2013 рік за КЕКВ 1171 на 179115, 30
грн., чим порушено ч.1. ст.3 Закону «Про
бухоблік» та вимоги п.1.2. Порядку №44; -
порушення допущене начальником
управління екології виконавчого
комітету ОСОБА_4, якого на момент
проведення ревізії звільнено; ОСОБА_5,
яка обіймає посаду начальника
управління екології виконавчого
комітету на момент проведення
ревізії, надати пояснення щодо
зазначеного порушення не має
можливості , оскільки працює на цій
посаді з 30.10.13р. (пояснення ОСОБА_5 у
додатку 50 до акта); за розділом
«Перевірка використання коштів на
реалізацію державних та місцевих
програм» встановлено зайву оплату за
надані послуги на суму 179 115, 30 грн.,
чим завдано збитків виконавчому
комітету на відповідну суму. (а.с.16-18).
У зв'язку з чим позивач звернувся з
позовом до суду про стягнення з
відповідача на свою користь 179 115, 30
грн. зайво сплачених грошових коштів.

Дослідивши докази, на які
посилається позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК
України зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11
Цивільного Кодексу, зокрема, з
договорів та інших правочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Згідно з приписами статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Відповідно до ст.
525 ЦК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що у
даному випадку правовідносини сторін
виникли на підставі договору про
закупівлю послуг за державні кошти
№134 від 25.07.12р. , який укладається між
замовником і учасником за
результатами процедури закупівлі та
передбачає надання послуг, виконання
робіт або набуття права власності на
товари за державні кошти (відповідно до
Закону України «Про здійснення
державних закупівель» від 01.06.10р.
№2289-VI, який діяв на час укладання між
сторонами договору про закупівлю
послуг за державні кошти №134 від
25.07.12р. ). Окрім того, як вбачаться з
наданих відповідачем доказів (Форми
пропозиції конкурсних торгів №41-12 віж
25.06.12р.), вищезазначений договір було
укладено сторонами лише після
проведення конкурсних торгів , у
відповідності з вимогами Закону
України «Про здійснення державних
закупівель» від 01.06.10р. №2289-VI .

Згідно статті 6 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України). В
силу ст. 632 ЦК України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається

Укладаючи договір закупівлю послуг за
державні кошти №134 від 25.07.12р., сторони
на власний розсуд погодили його
істотні умови, у тому числі й ціну
договору. Враховуючи наведене,
замовник зобов'язаний оплачувати
надані послуги, виходячи з їх виконаних
обсягів та за ціною, визначеною
сторонами у договорі та у формі
пропозиції конкурсних торгів. Як уже
зазначалося, заявлену вимогу про
стягнення 179 115, 30 грн. зайво сплачених
грошових коштів позивач мотивував
посиланням лише на акт №08-20 від 31.03.14р.,
складений ДФІ в Дніпропетровській
області. Разом з тим , наданий позивачем
акт №08-20 від 31.03.14р. відображає
відомості про завищення вартості
робіт з розробки екологічної карти
міста Кривого Рогу на загальну суму 179
115, 30 грн. з ПДВ, що є порушенням вимог
ч.1. ст.3 та ч.1. ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р.
№996-ХІV. А відтак цей акт не може бути
прийнятий до уваги , оскільки він не є
беззаперечним доказом ,а є лише
результатом тлумачення третьою особою
змісту правовідносин , що існували між
сторонами , та нормативно-правових
актів ,які застосовуються до даних
правовідносин . Таким чином ,
встановлені органами державної
контрольно-ревізійної служби при
проведенні контрольних заходів факти
підлягають доказуванню стороною та
оцінці судом на загальних підставах за
правилами, визначеними чинним ГПК
України, тобто сам лише акт ревізії не
звільняє сторону від процесуального
обов'язку доводити свої вимоги іншими
належними та допустимими доказами.

Однак в порушення приписів ст. ст. 33, 34
ГПК України позивач не довів обставин
справи стосовно завищення
відповідачем цін за виконані (надані)
ним роботи ( послуги ) , ціни на які були
погоджені сторонами в договорі №134
від 25.07.12р. , або належних доказів
невиконання відповідачем робіт (
послуг ) в обсягах , погоджених
сторонами під часу укладання цього
договору .

Відповідно до пункту 4 частини третьої
статті 129 Конституції України та статті
33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Тобто, обов'язок щодо
доведення наявності складу цивільного
правопорушення, наявність всіх
елементів якого є обов'язковою
передумовою деліктної
відповідальності, покладається на
позивача. Що не було зроблено позивачем
під час розгляду цієї справи .

Враховуючи вищезазначені приписи
чинного законодавства, суд критично
оцінює надані позивачем в
обґрунтування своїх позовних вимог
докази , які не доводять належним чином
викладені у позовній заяві обставини,
а тому не знаходить достатньо правових
підстав для задоволення позовних вимог
. Аналогічної правової позиції
дотримується ВГСУ у своїх постановах
від 29.10.13р. у справі №5005/353/2011; від
17.12.12р. у справі №5027/26/2012; від 17.12.12р. у
справі №37/56; від 05.11.12р. у справі
№5023/2811/12 та Верховний Суд України у
своїй постанові від 22.01.12р. у справі
№5006/18/13/2012

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі, судові
витрати покласти на позивача.

Суддя
Васильєв О.Ю.

04.09.14р.