ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 р. Справа № 909/899/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Шкіндер П. А.

при секретарі судового засідання
Максимів Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія

"Українське
видавничо-поліграфічне об"єднання",

вул. О.Довженка,3, м. Київ
57,03057

до відповідача: Державне підприємство
"Коломийський експериментальний завод

програмованих учбових
терміналів "Прут"

вул.Валова,48, м. Коломия,
Івано-Франківська область,78200

про стягнення заборгованості по
договору поворотної фінансової
допомоги в сумі 687 307,39 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Вуйцик О.Г.- представник,
(довіреність № 304 від 29.08.14);

від відповідача: Стаднік Л.А..-
представник, (довіреність від 26.08.14);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Державна акціонерна компанія
"Українське видавничо-поліграфічне
об'єднання", звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Державного підприємства
"Коломийський експериментальний завод
програмованих учбових терміналів
"Прут" про стягнення заборгованості по
договору поворотної фінансової
допомоги в сумі 687 307,39 грн.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 19.08.14
порушено провадження у даній справі та
призначено її до розгляду на 04.09.14.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, з
підстав викладених у позовній заяві та
просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав суду відзив (вх.№13626/14
від 04.09.14) на позовну заяву в якій
зазначив, що дане підприємство визнає
зазначену заборгованість у повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи, подані
позивачем та заслухавши представників
сторін і зібрані судом із врахуванням
вимог Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, давши оцінку доказам, які мають
значення для справи, суд вважає за
правильне взяти до уваги наступне.

25.09.13р між Публічним акціонерним
товариством "Державна акціонерна
компанія "Українське
видавничо-поліграфічне об'єднання" та
Державним підприємством "Коломийський
експериментальний завод програмованих
учбових терміналів "Прут" було укладено
договір поворотної фінансової
допомоги № 25/09.

Відповідно до зазначеного договору
позивач надав відповідачу поворотну
фінансову допомогу у розмірі 640 000,00
грн., а відповідач зобов'язався
повернути її до 31.12.13р.

Факт надання поворотної фінансової
допомоги, що підтверджується
платіжними дорученнями №334 від 25.09.13р.
на суму 635 000,00 грн. та №351 від 10.10.13р. на
суму 5 000,00 грн.

На час подання позовної заяви до
господарського суду
Івано-Франківської області
зобов'язання відповідачем, щодо
повернення фінансової допомоги не
виконано у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 640 000, 00 грн.

Відповідно до п. 12 договору №25/09
поворотної фінансової допомоги,
передбачено, що у випадку порушення
зобов'язання, що виникає з даного
договору, сторона несе
відповідальність, визначену договором
та (або) чинним в Україні
законодавством.

Враховуючи невиконання відповідачем
зобов'язань по поверненню фінансової
допомоги в строк до 31.12.13р. з 01.01.14р. по
01.06.14р. нарахована пеня у сумі 39364,38 грн.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задовольнити
частково та виходить з наступних
підстав.

В силу статті 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом; зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні положення
встановлено і статтею 193
Господарського кодексу України:
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 908 Цивільного
кодексу України перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення. Загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
неналежне виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Згідно пункту 1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема неустойкою
(штрафом, пенею), якою, з огляду на
положення ст.549 Цивільного кодексу
України, є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

В силу ч. 2 статті 343 Господарського
Кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ст.547 Цивільного
кодексу України правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі. З аналізу
укладеної між сторонами у справі
договору №25/29 від 25.09.14р., що сторони не
передбачили відповідальності за
порушення зобов'язання, як це
передбачено ст.547 Цивільного кодексу
України, тому вимога щодо стягнення
39364,38 грн. пені задоволенню не підлягає.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 Цивільного
кодексу України).

Спірні правовідносини, що є предметом
даного судового розгляду регулюються §
1 глави 71 Цивільного кодексу України
"Позика". Відповідно до ст. 1046
Цивільного кодексу України - за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором. Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

В контексті вищенаведеного, позов
підлягає до задоволення частково.

Відповідно до положень ст. 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по оплаті судового збору покладаються
на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст.11, 525, 526, 530, 546, 547, 610, 612, 625, 908, 1046, 1049
Цивільного Кодексу України, ст.ст.173, 193,
216, 230, 343 Господарського кодексу
України, ст.ст. 43, 49, ст. 82 -85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Українське
видавничо-поліграфічне об'єднання" до
Державного підприємства "Коломийський
експериментальний завод програмованих
учбових терміналів "Прут" про стягнення
заборгованості по договору поворотної
фінансової допомоги в сумі 687 307,39 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Коломийський експериментальний завод
програмованих учбових терміналів
"Прут" (вул.Валова,48, м. Коломия,
Івано-Франківська область,78200, п/р
№0065 в Івано-Франківській філії
ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 336677, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Українське
видавничо-поліграфічне об'єднання"
(вул. О.Довженка,3, м. Київ, 21661711, п/р
701 в ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна
640 000,00 грн. ( шістсот сорок тисяч грн. 00
коп.) основного боргу, 7 943,01 грн. ( сім
тисяч дев'яносто сорок три грн. 01 коп.) -
3% річних та 13 746, 15 грн. грн. ( тринадцять
тисяч сімсот сорок шість грн. 15 коп.)
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05.09.14

Суддя
Шкіндер П. А.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кучма І. І. 05.09.14