ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.Справа № 922/1677/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Федорова Т.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Київської міської філії ПАТ
"Укртелеком", м. Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком", м. Харків про
стягнення 10375,11 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Бойко Р.О.

відповідача - Бочарова Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
9813,96 грн. суми заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань по договору № 4-27/434-15,
укладеного між сторонами 01.03.2012 року.
Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача на свою користь 242,04 грн.
нарахованої пені, 52,51 грн. 3% річних, 266,60
грн. інфляційних. Витрати по оплаті
судового збору позивач просить суд
покласти на відповідача.

10.06.2014 року до суду від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому вказує на те, що після подання
позову, ним було добровільно оплачено
заявлену в позовній заяві
заборгованість у розмірі 9813,96 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 3222 від 13.05.2014 р. та № 1050
від 28.05.2014 р., та оплачено пеню за лютий
2014 р. на загальну суму 84,84 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 3222 від 13.05.2014 р. Просить суд припинити
провадження у справі в частині
стягнення заборгованості по орендній
платі у розмірі 9813,96 грн., а також в
частині стягнення 84,84 грн. пені за
відсутністю предмету спору. В іншій
частині позов визнає та не заперечує
проти його задоволення.

Суд, дослідивши відзив та додані до
нього докази, долучає їх до матеріалів
справи.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов, факт оплати
боргу відповідачем підтвердив.

Присутній в судовому засіданні
представник відповідача підтримав
відзив на позовну заяву, просив суд
припинити провадження у справі в
частині оплаченої заборгованості та
пені, в іншій частині позов визнав та
проти його задоволення не заперечував.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
Позивача, представника Відповідача,
всебічно і повно дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступне.

01 березня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством "Укртелеком"
(надалі - позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком" (надалі - відповідач)
було укладено договір № 4-27/434-15 (надалі
договір), за яким відповідач прийняв в
строкове платне користування частину
нежитлового приміщення, розташованого
у м. Києві у будинку № 1 по вул. Н. Ужвій
(АТС-460), загальною площею 2 кв.м.; у
будинку № 3 по вул. Макіївській ВК-5-460
(АТС-430), загальною площею 2 кв.м. -
технологічних приміщень для
розміщення обладнання зв'язку.

Факт передачі майна підтверджується
актом приймання-передачі майна,
підписаним між сторонами 01.03.2012 року.

Згідно з п. 6.1.3. договору, відповідач
взяв на себе зобов'язання своєчасно та
в повному обсязі вносити орендну плату
та інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до пункту 3.6. договору
відповідач зобов'язаний сплачувати
орендну плату не пізніше 27 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання та не оплатив рахунок по
даному договору за грудень 2013 року, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість по орендній платі та
іншим платежам у розмірі 9813,96 грн., що й
стало підставою для звернення позивача
до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статтею 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до статті 284 Господарського
кодексу України орендна плата є
істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Відповідно
до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлені
частиною 2 статті 285 Господарського
кодексу України.

Договір найму укладається на
строк, встановлений договором (ст. 763
ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач визнається судом
таким, що прострочив виконання
зобов'язання за договором № 4-27/434-15 від
01.03.2012 року у розмірі 9813,96 грн.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, суд припиняє провадження у
справі, якщо відсутній предмет спору.

Як встановлено судом, після подачі
позову до суду відповідачем був
оплачений основний борг у розмірі 9813,96
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями № 3222 від 13.05.2014 року та № 1050
від 28.05.2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
припинення провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 9813,96 грн.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Кодексу. Відповідно до частини 1
вказаної статті, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у
разі наявності заборгованості по
орендній платі чи іншим витратам за
Договором за попередній місяць станом
на 27 число поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу, в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня,
починаючи з 28 числа поточного місяця до
дати погашення заборгованості.

Частиною 2 статті 343 Господарського
кодексу України визначено, що пеня за
прострочку платежу встановлюється за
згодою сторін господарських договорів,
але її розмір не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено договором або
законом, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку пені вбачається, що
позивачем розрахунок пені здійснено з
урахуванням положень зазначених норм
законодавства, та відповідачу
правомірно нарахована пеня у розмірі
242,04 грн.

Як встановлено судом, після подачі
позову до суду відповідачем була
часткова оплачена сума нарахованої
пені у розмірі 84,84 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 3222 від 13.05.2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
припинення провадження у справі в
частині стягнення пені у розмірі 84,84
грн.

Відповідно до статті 625 Кодексу
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку інфляційних та 3% річних
вбачається, що позивачем розрахунок
здійснено з урахуванням положень норм
законодавства, та суд дійшов висновку
про наявність правових підстав для
стягнення інфляційних у розмірі 266,60
грн. та 52,51 грн. 3% річних.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 157,20 грн. пені, 52,51 грн. трьох
відсотків річних та 266,60 грн.
інфляційних обґрунтовані,
підтверджуються доданими до
матеріалів справи доказами, визнані
відповідачем, та є такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 173, 174, 179 Господарського кодексу
України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
12, 33, 43, 44-49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, 50, , п/р 4403 АТ "ОТП Банк" м. Київ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Київської міської філії ПАТ
"Укртелеком" (01033, м. Київ, вул. Горького,
40, , п/р у ПАТ
"Райфайзен банк Аваль" м. Києва, МФО 300335)
- 157,20 грн. пені, 52,51 грн. трьох відсотків
річних, 266,60 грн. інфляційних та 1827,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 9813,96 грн. та 84,84 грн. пені.

Повне рішення складено 25 червня 2014
року.

Суддя С.Ч. Жельне