номер провадження справи 11/93/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014
Справа № 908/3104/14

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області
у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (вул.
Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, Київська
область, 01001; ),

до відповідача: Комунальне
підприємство «Дніпрорудненські
теплові мережі» (вул.
Комсомольська, буд. 11, м. Дніпрорудне,
Василівський район, Запорізька
область, 71630, ),

Відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: Демчик О.В. - дов. № 14-94 від
18.04.2014;

від відповідача: Крамчанін О.М. - дов. №
05/006 від 03.01.2014;

про: стягнення 164984,08 грн. пені, 18148,95 грн.
втрат від інфляції, 35615,43 грн. річних,-

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» про стягнення з
комунального підприємства
«Дніпрорудненські теплові мережі»
164984,08 грн. пені, 18148,95 грн. втрат від
інфляції та 35615,43 грн. річних.

Ухвалою від 29.08.2014р. порушено
провадження у справі, призначені дата і
час судового засідання, в порядку
попередньої підготовки справи до
слухання сторони зобов'язані вчинити
дії та надати документи, необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначає, що спір виник внаслідок
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу
№13/2239-ТЕ-13 від 18.12.2012 в частині
своєчасної оплати. Саме порушення
виконання зобов'язання слугувало
підставою для нарахування сум пені, 3%
річних та втрат від інфляції. Разом з
цим, позивач просить судові витрати,
пов'язані із розглядом справи віднести
на відповідача.

Відповідач позовні вимоги визнає, але
просить суд скористатися наданим
правом та зменшити розмір пені.
Підставою для зменшення зазначає повне
погашення заборгованості, відсутність
у позивача збитків, завданих
порушенням зобов'язання та
об'єктивність причин порушення
зобов'язання, як то постійна велика
дебіторська заборгованість споживачів
комунальних послуг.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також ретельно дослідивши додатково
надані сторонами докази, встановив
наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
закріплено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст.
509 цього Кодексу, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

18 грудня 2012 року між публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (Продавець) та комунальним
підприємством «Дніпрорудненські
теплові мережі» (Покупець) був
укладений договір №13/2239-ТЕ-13
купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п.1.1 договору позивач
зобов'язався поставити відповідачеві
імпортований природний газ, виключно
для вироблення теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).
Відповідач, в свою чергу, зобов'язався
прийняти та оплачувати газ на умовах
цього договору.

За своєю правовою природою договір,
укладений між позивачем та
відповідачем, є договором
купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

На виконання п. 1.1 договору позивач
поставив протягом січня - грудня 2013
року, а відповідач прийняв природний
газ на загальну суму 8092137,71 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу та
відповідачем не заперечується.

Стаття 692 Цивільного кодексу України
визначає обов'язок Покупця оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
наступного за місяцем поставки газу.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, суб'єкти
господарювання та учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст.
526 Цивільного кодексу України. Так,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно умовам
договору та вимогам цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а у разі відсутності таких умов і вимог
- згідно звичаїв ділового обігу або
іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
належним чином не виконав, розрахунки
за поставлений природний газ
проведені, але з порушенням н. 6.1
Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
божник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

За порушення строків виконання
грошових зобов'язань позивач нарахував
та заявив до стягнення з відповідача
35615,43 грн. 3% річних та 18148,95 грн.
інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1 він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

За порушення строків оплати позивачем
нарахована та заявлена до стягнення
пеня в сумі 164984,08 грн. за період з
14.02.2013р. по 21.03.2013р.

Суми річних, втрат від інфляції та пені
ретельно перевірені в судовому
засіданні, розрахунок здійснено вірно,
проте, відповідно до п. 3 ст. 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Також, згідно п. 1 ст. 233 ГК України, у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником,
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Пунктом 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право господарського суду
при прийнятті рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Позивач не надав суду належних доказів
того, що порушення строків розрахунків
за поставлений газ призвела до
виникнення у ПАТ «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» збитків в сумі заявленої до
стягнення пені - 164984,08 грн. Натомість,
відповідач надав ряд довідок, що
свідчать про скрутний фінансовий стан
підприємства, наявність значної
дебіторської заборгованості, тощо.

Виходячи з об'єктивної оцінки обставин
справи, специфіки виробництва теплової
енергії, відсутності можливості
відключати боржників (зокрема
населення) від теплопостачання та
стягнення з них штрафних санкцій,
непомірно великого розміру штрафних
санкцій наслідкам порушення
господарського зобов'язання, та
враховуючи те, що відповідач хоч і з
запізненням але заборгованість
погасив в повному обсязі, суд вважає за
можливе скористатись наданим ч. 3 ст. 83
Господарського процесуального Кодексу
України правом та зменшити розмір
нарахованої позивачем пені до 30000,00 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягають 30000,00 грн. пені, 35615,43 грн. 3%
річних та 18148,95 грн. втрат від інфляції.
Позовні вимоги в цій частині заявлені
правомірно та обґрунтовано.

Судові витрати віднести на
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 233
Господарського кодексу України, ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
«Дніпрорудненські теплові мережі»
(вул. Комсомольська, буд. 11, м.
Дніпрорудне, Василівський район,
Запорізька область, 71630, ) на користь публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (вул. Б.Хмельницького, буд. 6,
м. Київ, Київська область, 01001; ) пеню в сумі 30000 (тридцять
тисяч) грн. 00 коп., 35615 (тридцять п'ять
тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 43 коп. 3%
річних, 18148 (вісімнадцять тисяч сто
сорок вісім) грн. 95 коп. втрат від
інфляції та 4374 (чотири тисячі триста
сімдесят чотири) грн. 97 коп. судового
збору. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

В судовому засіданні 09.09.2014р. оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення. Повний текст рішення
складений та підписаний 10.09.2014р.

Суддя
С.А.Гончаренко