м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального підприємства
по утриманню зелених насаджень
Святошинського району м. Києва
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
про порушення строків виконання
зобов'язань та стягнення 100 807,82 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Натрасенюк В.В.
від відповідача: не з'явились.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Комунальне підприємство по утриманню
зелених насаджень Святошинського
району м. Києва (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю Будівельна
компанія "КВАДРА" (далі-відповідач) про
стягнення боргу у сумі 90 000,00 грн., пені
у розмірі 1 725,58 грн., інфляційних втрат у
сумі 7 356,66 грн., 3% річних у розмірі 1 725,58
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
виконаних позивачем підрядних робіт
згідно договору підряду №35/05-07 від
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 07.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У судових засіданнях 07.07.2014 р. та 28.07.2014
р. судом оголошувалася перерва до 28.07.2014
р. та 28.08.2014 р. відповідно на підставі ст.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представники відповідача у судове
засідання не з'явилися, причин неявки
суду не повідомили.
Приймаючи до уваги, що представники
відповідача були належним чином
повідомлені про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.08.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2013 р. між Комунальним підприємством
по утриманню зелених насаджень
Святошинського району м. Києва та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
«КВАДРА» укладено договір підряду №
35/05-07, умовами якого передбачено, що
відповідач доручає, а позивач
зобов'язується власними силами
виконати роботи по знесенню дерев,
санітарній обрізці дерев та озелененню
території по вул. Булаховського, 28-А у
Святошинському районі м. Києва ДНЗ № 567
(далі - об'єкт).

Відповідно до п. 4.1. договору, загальна
вартість робіт за цим договором згідно
з кошторисом , який є невід'ємної
частиною цього договору, складає 243 571,00
грн., в т.ч. ПДВ 40 595,00 грн.

Згідно п. 4.2. договору, відповідач
сплачує позивачу обумовлену ціну,
вказану в п. 4.1. договору, після здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк, у
безготівковій формі по платіжному
дорученню на підставі акту виконаних
робіт протягом 15 банківських днів.

Пунктом 4.3. договору визначено, що у
випадку виникнення необхідності
збільшення договірної ціни у зв'язку з
проведенням додаткових робіт, позивач
зобов'язаний у письмовій формі
повідомити відповідача і обґрунтувати
таку необхідність. У випадку незгоди
відповідача зі збільшенням договірної
ціни, сторони мають право відмовитись
від цього договору, а відповідач в
такому випадку зобов'язаний прийняти
та протягом 15 банківських днів з дати
підписання акта приймання-передачі
виконаних робіт, провести остаточний
розрахунок з позивачем за фактично
виконані об'єми роботи та поставлені
матеріали. У випадку виконання
позивачем додаткових робіт без
погодження з відповідачем, вартість
таких робіт і витрат не підлягає
відшкодуванню.

Відповідно до п. 4.4. договору, у випадку
необхідності виконання додаткових
робіт, які не передбачені договором,
сторони узгоджують їх вартість, об'єми,
строки та порядок виконання і оплати в
додаткових письмових угодах, які
будуть являтися невід'ємною частиною
цього договору.

Згідно з п. 5.1 договору, виконані роботи
приймаються шляхом підписання акту
виконаних робіт за формою КБ-2в.

Умовами пункту 6.5 договору, сторони
погодили, що за порушення строків з
оплати вартості виконаних робіт по
цьому договору, відповідач сплачує на
користь позивача пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
неоплаченої суми за кожен календарний
день прострочення виконання грошового
зобов'язання.

10.10.2013 р. між позивачем та відповідачем
укладено додаткову угоду № 1 до
вищезазначеного договору, згідно з
підпунктом 1.1.1. якої, вартість
додаткових робіт складає 47 861,06 грн., в
т.ч. ПДВ 7 976,84 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з 05 липня 2013 року по 31 грудня 2013
року позивачем були виконані роботи
згідно умов договору на загальну суму
271 446,52 грн., а відповідачем прийняті
виконані роботи, що підтверджується
актами приймання виконаних робіт та не
заперечується відповідачем (копії в
матеріалах справи).

Матеріалами справи також
підтверджується, що відповідач за
виконані роботи розрахувався не у
повному обсязі, в результаті чого за
останнім утворилась заборгованість у
сумі 90 000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує свої зобов'язання щодо
оплати виконаних робіт, зокрема
погашення заборгованості у розмірі 90
000,00 грн. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача пеню у розмірі 1
725,58 грн., інфляційні втрати у сумі 7 356,66
грн., 3% річних у розмірі 1 725,58 грн. за
період з 05.12.2013 р. по 23.05.2014 р.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору підряду №35/05-07 від
05.07.2013 р., суд дійшов висновку, що за
своєю правовою природою він і є
договором підряду.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України, за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договором
належним чином, виконав всі
передбачені договором підрядні роботи,
які прийняті відповідачем без
зауважень щодо кількості та якості по
актам приймання виконаних робіт за
листопад та грудень 2013 р. (в матеріалах
справи).

Однак відповідач не оплатив в повному
обсязі виконані позивачем роботи, в
результаті чого заборгував останньому
90 000,00 грн., доказів зворотного суду не
надав.

Як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати
встановлені договором підряду №35/05-07
від 05.07.2013 р., обов'язок відповідача
оплатити виконані позивачем підрядні
роботи в розмірі 90 000,00 грн. настав з
моменту підписання актів приймання
виконаних робіт та повинен бути
виконаний протягом 15 банківських днів
з дати підписання актів.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо оплати виконаних
робіт та не спростував заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку, що
відповідачем було порушено умови
договору підряду №35/05-07 від 05.07.2013 р. та
положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, а тому підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення з відповідача 90 000,00 грн.
заборгованості.

Щодо позовних вимог про стягнення пені
у розмірі 1 725,58 грн., інфляційних втрат у
сумі 7 356,66 грн., 3% річних у розмірі 1 725,58
грн. за період 05.12.2013 р. по 23.05.2014 р.

за невиконання зобов'язань щодо оплати
виконаних робіт за договором, суд
відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять
вказівки на встановлення іншого строку
припинення нарахування пені, ніж
встановленого в ст. 232 Господарського
кодексу України, то нарахування
штрафних санкцій припиняється зі
сплином 6 місяців.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом перевірено правильність
наданого позивачем розрахунку пені,
інфляційних втрат та 3% річних, і
встановлено, що в останньому допущено
помилку у визначенні моменту
виникнення прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання та
нарахованої суми 3% річних.

За розрахунком суду, обґрунтованими
визнаються позовні вимоги про
стягнення з відповідача пені у розмірі
1 725,58 грн., інфляційні втрати у сумі 7
356,66 грн., 3% річних у розмірі 1 388,21 грн. за
період 23.12.2013 р. по 23.05.2014 р.,
розрахованих з моменту виникнення
прострочення виконання грошового
зобов'язання та за відповідний період
такого прострочення, а пеня
розрахована з урахуванням розміру
подвійної облікової ставки НБУ за
період не більше 6 місяців.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального
підприємства по утриманню зелених
насаджень Святошинського району м.
Києва задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія «КВАДРА» (03680, м.
Київ, провулок Приладний, буд. 10, код
ЄДРПОУ - 36941912), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення, на
користь Комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Святошинського району м. Києва (04128, м.
Київ, вул. Академіка Туполєва, 21, код
ЄДРПОУ - 03359753) 90 000 (дев'яносто тисяч) грн.
00 коп. - заборгованості, 1 725 (одну тисячу
сімсот двадцять п'ять) грн. 58 коп. - пені,
1 388 (одну тисячу триста вісімдесят
вісім) грн. 21 коп. - 3% річних, 7 356 (сім
тисяч триста п'ятдесят шість) грн. 66 коп.
- інфляційних втрат та 2 009 (дві тисячі
дев'ять) грн. 41 коп. - судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 01.09.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.