П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м. Київ

Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого Барбари В.П.,

суддів: Балюка М.І., Берднік І.С., Гуля
В.С., Жайворонок Т.Є., Шицького І.Б., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
(далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
18 березня 2014 року у справі № 5024/948/2012 за
заявою публічного акціонерного
товариства «Херсонгаз» (далі - ПАТ
«Херсонгаз») до публічного
акціонерного товариства
«Індустріальна скляна компанія»
(далі - ПАТ «Індустріальна скляна
компанія») про визнання банкрутом,

встановила:

До Верховного Суду України звернулося
ПАТ «Укрсоцбанк» із заявою про
перегляд постанови Вищого
господарського суду України від
18 березня 2014 року у справі №
5024/948/2012.

Заяву мотивовано тим, що зокрема у
справі № 9/40 Вищий господарський суд
України, застосувавши до спірних
правовідносин ті самі норми
матеріального права, дійшов висновку,
що оскільки боржник у справі про
банкрутство виступив майновим
поручителем, передавши майно в іпотеку
та заставу банку у забезпечення
виконання зобов'язань третьої особи за
кредитними договорами, то заявлені
банком додаткові вимоги до боржника є
грошовими та такими, що забезпечені
заставою майна боржника, і підлягають
внесенню до реєстру вимог кредиторів
окремо.

ПАТ «Херсонгаз» і ПАТ «Індустріальна
скляна компанія» не використали
наданого їм законом права на участь
представника в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ
«Укрсоцбанк», перевіривши наведені
заявником обставини, Судова палата у
господарських справах Верховного Суду
України вважає, що заява підлягає
частковому задоволенню з
нижченаведених підстав.

При вирішенні справи господарськими
судами встановлено, що 5 червня
2008 року між акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк») і товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Юг-стекло» (далі - ТОВ «Торговий
дім «Юг-стекло») було укладено
генеральний договір № 085/067-8 про
здійснення кредитування. Додатковим
договором від 7 серпня 2008 року № 3 до
зазначеного договору встановлено
максимальний ліміт заборгованості ТОВ
«Торговий дім «Юг-стекло» у розмірі 750
000,00 доларів США.

У забезпечення виконання
позичальником зобов'язання за
кредитним договором 7 серпня 2008 року
між АКБ «Укрсоцбанк» і відкритим
акціонерним товариством
«Індустріальна скляна компанія»
(правонаступником якого є ПАТ
«Індустріальна скляна компанія») було
укладено договір застави майна № 561.

Станом на 2 липня 2012 року загальна
заборгованість ТОВ
«Торговий дім «Юг-стекло» за
генеральним договором кредиту від
5 червня 2008 року № 085/067-8 про
здійснення кредитування та
додатковими договорами до нього
становить 11 330 629,91 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про заставу» застава -
це спосіб забезпечення зобов'язань,
якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною 1 статті 11 Закону
України «Про заставу» заставодавцем
може бути боржник або третя особа
(майновий поручитель).

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) встановлено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 541 ЦК
України солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

П?о?л?о?ж?е?н?н?я?м?и? с?т?а?т?т?і? 543 Ц?К?
У?к?р?а?ї?н?и? п?е?р?е?д?б?а?ч?е?н?о?, щ?о? у?
р?а?з?і? с?о?л?і?д?а?р?н?о?г?о? о?б?о?в?'я?з?к?у?
б?о?р?ж?н?и?к?і?в? (с?о?л?і?д?а?р?н?и?х?
б?о?р?ж?н?и?к?і?в?) к?р?е?д?и?т?о?р? м?а?є?
п?р?а?в?о? в?и?м?а?г?а?т?и? в?и?к?о?н?а?н?н?я?
о?б?о?в?'я?з?к?у? ч?а?с?т?к?о?в?о? а?б?о? в?
п?о?в?н?о?м?у? о?б?с?я?з?і? я?к? в?і?д? у?с?і?х?
б?о?р?ж?н?и?к?і?в? р?а?з?о?м?, т?а?к? і? в?і?д?
б?у?д?ь?-к?о?г?о? з? н?и?х? о?к?р?е?м?о?, а?
с?о?л?і?д?а?р?н?і? б?о?р?ж?н?и?к?и?
з?а?л?и?ш?а?ю?т?ь?с?я? з?о?б?о?в?'я?з?а?н?и?м?и?
д?о?т?и?, д?о?к?и? ї?х?н?і?й? о?б?о?в?'я?з?о?к?
н?е? б?у?д?е? виконаний у повному обсязі.

Так, згідно з нормами чинного
законодавства майновий поручитель та
основний боржник, зобов'язання якого
перед кредитором забезпечені заставою
майна, що належить на праві власності
майновому поручителю, відповідають
перед кредитором солідарно. А відтак,
заставодержатель як кредитор має право
вимагати виконання основного
зобов'язання як від боржника і його
майнового поручителя разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Частиною 2 статті 20 Закону України «Про
заставу» встановлено, що у разі
ліквідації юридичної особи
заставодавця заставодержатель набуває
право звернення стягнення на
заставлене майно незалежно від
настання строку виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Отже, вимоги П?А?Т? «У?к?р?с?о?ц?б?а?н?к?» до
ПАТ «Індустріальна скляна компанія» є
грошовими та такими, що забезпечені
заставою майна, оскільки ґрунтуються
на невиконанні зобов'язання за
генеральним договором від 5
червня 2008 року №? 085/067-8 п?р?о?
з?д?і?й?с?н?е?н?н?я? к?р?е?д?и?т?у?в?а?н?н?я? та
додатковими договорами до нього,
забезпеченим д?о?г?о?в?ор?ом з?а?с?т?а?в?и?
м?а?й?н?а? від 7 серпня 2008
року №? 561.

Слід також зазначити, що частиною 2
статті 1 Закону України «Про заставу»
передбачено, що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Абзац 2 частини 6 статті 14 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» передбачає,
що розпорядник майна зобов'язаний
окремо внести до реєстру вимоги
кредиторів, які забезпечені заставою
майна боржника, згідно з їх заявами, а
за їх відсутності, - згідно з даними
обліку боржника, а також внести окремо
до реєстру відомості про майно
боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застави.

Майно банкрута, що є предметом застави,
включається до складу ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя (абзац 2 частини 2
статті 26 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»).

Відповідно до підпункту «а» пункту 1
частини 1 статті 31 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
кошти, одержані від продажу майна
банкрута, спрямовуються у першу чергу
на задоволення вимог, забезпечених
заставою.

Ураховуючи наведене, якщо боржник не
виконав основного зобов'язання,
грошові вимоги кредитора, забезпечені
заставою майна боржника (заставодавця),
включаються до реєстру вимог
кредиторів окремо і задовольняються у
першу чергу.

Таким чином, висновки судів першої та
апеляційної інстанцій, з якими
погодився і Вищий господарський суд
України, про те, що
кредиторські вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»
до ПАТ «Індустріальна скляна компанія»
не є грошовими, у зв'язку з чим не
підлягають визнанню, а боржник як
майновий поручитель несе
відповідальність перед
ПАТ «Укрсоцбанк» тільки власним
майном, переданим у заставу, є
необґрунтованими.

За таких обставин заява ПАТ
«Укрсоцбанк» підлягає частковому
задоволенню, а постанова Вищого
господарського суду України від
18 березня 2014 року - скасуванню
з направленням справи на новий розгляд
до суду касаційної інстанції.

Також підлягає задоволенню і вимога
ПАТ «Укрсоцбанк» щодо стягнення на
його користь судового збору,
сплаченого за подання заяви про
перегляд постанови Вищого
господарського суду України від
18 березня 2014 року Верховним
Судом України, виходячи з того, що
відповідно до статті 11114
Господарського процесуального кодексу
України Верховний Суд України
переглядає рішення господарських
судів виключно на підставі і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України стороні, на користь якої
відбулося рішення, господарський суд
відшкодовує мито за рахунок другої
сторони.

Керуючись статтями 49, 11114, 11123-11125
Господарського процесуального кодексу
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

постановила:

Заяву публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» задовольнити
частково.

Постанову Вищого господарського суду
України від
18 березня 2014 року у справі № 5024/948/2012
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Індустріальна скляна
компанія» (73035, м. Херсон, пров. Янтарний,
2, ) на користь
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака,
29, ) 852 грн 60 коп. судового
збору за подання заяви про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України у справі № 5024/948/2012.

Видачу наказу доручити господарському
суду Херсонської області.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий
В.П. Барбара

Судді: М.І. Балюк
І.С. Берднік В.С. Гуль
Т.Є. Жайворонок
І.Б. Шицький