ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2014 року Справа №
904/5529/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі Ревкова Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Булатов В.Б., представник,
довіреність № 02/06/14 від 02.06.14;

від відповідача: Подольна Н.Г.,
представник, довіреність № 57 від 01.04.13;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма "Авіас" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі № 904/5529/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Квітень", смт. Ювілейне
Дніпропетровський район
Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма "Авіас",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 135 618 грн. 07 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі № 904/5529/14 (судя Кеся Н.Б.) позов
задоволено частково. Стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельної фірми "Авіас"
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Квітень" суми боргу у розмірі
128700,00 грн., 2574,75грн. судового збору. В
частині позовних вимог про стягнення
6910,27 грн. 3% річних відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати, як прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та відмовити в задоволені
позовних вимог.

Посилається на те, що не
виключається ситуація, при якій
позивач незаконним шляхом отримав
скетч-картки, на підставі яких
обґрунтовує свої позовні вимоги. Тому
встановлення саме яким чином довірчі
документи потрапили до позивача, має
важливе значення для вирішення справи
по суті, оскільки він обґрунтовує
зобов'язання відповідача за договором
№ 148 саме зазначеними у матеріалах
справи скетч-картками і обов'язок
довести отримання цих карток за
оспорюванною угодою покладається на
позивача.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу просив рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

В судовому засіданні 27.08.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Квітень" (далі-Покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма "Авіас"
(далі-Постачальник) було укладено
договір постачання №148 від 20.06.2011р.,
відповідно до умов якого Постачальник
приймає на себе зобов'язання передати
Покупцю у власність Товар - бензин А-76
(80), А-92, А-95, А-95 Євро, дизельне пальне,
газ, а Покупець зобов'язався сплатити і
прийняти товар (п.п.1.1,1.2 Договору).

Згідно з п.1.6 Договору відпуск товару з
АЗС здійснюється за довірчими
документами (скретч-картами) на
отримання товару, відповідно до "Правил
роздрібної торгівлі нафтопродуктами",
затвердженими постановою КМУ №1442 від
20.12.97р.

За умовами пунктів 4.1 та 4.2 Договору
оплата товару здійснюється покупцем в
національній валюті, в безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
рахунок постачальника. Умови оплати: 100%
попередня оплата протягом 1-го
банківського дня від дати рахунку.

Відповідно до п.4.4 Договору після
оплати товару на протязі 5-ти робочих
днів постачальник зобов'язаний
передати покупцю, а покупець
зобов'язаний отримати від
постачальника довірчі документи
(талони пластикові, паперові або
паливні скретч-картки) на придбану
кількість ПММ, як підтвердження
здійснення оплати Товару.

Передача покупцю товару за Договором
здійснюється на АЗС шляхом заправки
автомобілів покупця при пред'явленні
довіреними особами Покупця скретч-карт
(п.5.2.1 Договору).

Згідно з п.10.2 договору строк його
дії визначено до 31.12.2011року.

На виконання умов договору
відповідачем були виставлені рахунки
№1315 від 21.06.2011р. на суму 83996,26 грн. та №1447
від 04.07.2011р. на суму 83996,26 грн. (а.с. 15, 18),
які були сплачені позивачем, що
підтверджується копіями платіжних
доручень №2244 від 21.06.2011р. та №2358 від
04.07.2011р. (а.с. 16, 18).

Відповідно до накладних №3134/102 від
22.06.2011р. на суму 83996,26 грн. та №3252/102 від
05.07.2011р. на суму 83996,26 грн. позивач
отримав скретч-картки на 17230 літрів
дизельного палива.

Крім того, позивачем було сплачено
рахунок №1620 від 15.07.2011р. на суму 83996,26
грн. на загальну кількість дизельного
палива 8615 літрів, що підтверджується
копією платіжного доручення №2569 від
15.07.2011р., але скрет-картки на сплачене
паливо позивачем отримано не було.

Матеріалами справи підтверджується, що
по скретч-карткам на загальний об'єм 4585
літрів представникам позивача було
відмовлено у відпуску дизельного
пального, про що свідчать надані
позивачем квитанції про відхилення
заблокованих карток (а.с.62-71 т.І). Також
23.07.2012 року позивачем було направлено
лист вих.№23/07-2012 з переліком
скретч-карток загальним об'ємом 4585
літрів дизельного палива та з вимогою
підтвердити можливість їх
використання. На цей лист відповідачем
було надано відповідь №825 від 21.08.2012р., у
якій зазначено, що вказані у переліку
скретч-картки заблоковано на підставі
постанови слідчого СВ Індустріального
РВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 26.08.2011
року про накладення арешту на майно.

Листом від 08.12.2011року віх№08/12-11
позивач направив на адресу відповідача
претензію на загальну суму 116317,51грн., в
якій запропонував останньому або
замінити заблоковані талони на діючі,
здійснити поставку дизельного палива
або повернути кошти на суму 116317,51грн.

Відповідач дизельне пальне
позивачу не поставив, кошти за сплачене
дизельне пальне позивачу не повернув,
що і стало підставою для звернення до
суду з позовом про стягнення 128700,00 грн.
Крім основної заборгованості позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 6910,27грн.

Відповідно до приписів ст. 526
Цивільного кодексу України та тотожних
умов ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства; за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Так, відповідно до ст.265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Ані під час розгляду справи судом
першої інстанції, ані під час
апеляційного перегляду рішення
господарського суду відповідачем не
було надано доказів виконання своїх
зобов'язань щодо передачі товару в
кількості, обумовленій договором,
вартість якого сплачена позивачем, а
тому колегія суддів погоджується з
рішенням господарського суду, яким
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості в сумі 128700,00 грн.
задоволено в повному обсязі.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволені позовних вимог в
частині стягнення 3% річних, оскільки
всупереч ч.2 ст.536 Цивільного кодексу
України, у відповідача відсутнє
прострочення виконання саме грошового
зобов'язання, так як в даному випадку
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо передачі товару.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що не виключається ситуація, при
якій позивач незаконним шляхом отримав
скретч-картки, на підставі яких
обґрунтовує свої позовні вимоги, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки відповідачем, всупереч
приписам ст. 33 ГПК України, не надано
доказів винних дій позивача, тобто
відсутні обставини, на які скаржник
посилається в апеляційній скарзі

Таким чином, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області відповідає чинним нормам
матеріального та процесуального
законодавства, встановленим фактичним
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма "Авіас"
залишити без задоволення.

Рішення рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі № 904/5529/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
Л.В. Чоха

Суддя
С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі
01.09.2014 року.