м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "РОСТЕКС";
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ГРАНД ФІШ";
про стягнення 134 697,37 грн.
Суддя О. В. Мандриченко
Від позивача: Москаленко А. С.,
представник, довіреність № б/н від
Від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 119 273,38 грн. заборгованості,
9738,09 грн. інфляційної складової боргу,
852,87 грн. трьох відсотків річних, 4833,03
грн. пені, а також 2 700,00 грн. витрат по
сплаті судового збору з мотивів,
вказаних у позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 18.06.2014 року порушено провадження у
призначено на 03.07.2014 року.
У судовому засіданні 03.07.2014 було
оголошено перерву у справі до 08.07.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.07.2014 року відкладено
розгляд справи до 15.07.2014 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 року відкладено
розгляд справи до 28.08.2014 року.
У судовому засіданні 28.08.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день і місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
поштового відправлення, що підтверджує
факт отримання відповідачем ухвал
господарського суду.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників, не надав письмовий
відзив на позовну заяву, а також не
заперечив позовні вимоги по суті.

Через канцелярію суду відповідач подав
клопотання про відкладення слухання
справи у зв'язку зі зміною директора
товариства та відпусткою бухгалтера.

З огляду на неявку представника
відповідача в судове засідання,
господарський суд враховує, що за
змістом ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

За приписами ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Ростекс» (орендодавець) та ТОВ
«ГРАНД ФІШ» (орендар) 28 березня 2013 року
був укладений договір оренди офісних
приміщень № 28/03-1 (далі - договір),
відповідно до умов якого ТОВ «РОСТЕКС»
зобов'язався передати ТОВ «ГРАНД ФІШ» в
тимчасове платне користування (оренду)
нежиле приміщення, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, буд. 2-А, загальною
площею 345, 5 кв. м. (далі - приміщення).

На виконання умов договору
орендодавець передав, а орендар
прийняв нежиле приміщення, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, буд. 2-А, загальною
площею 345, 5 кв. м., що підтверджується
актом прийому-передачі від 28.03.2013 року.

Згідно п. 2.1. договору оренда плата за
користування орендованим приміщення
встановлюється в гривнях України і за
один місяць становить 38 662,00 грн.

Орендна плата сплачується наперед
помісячно, на розрахунковий рахунок
орендодавця. (п. 2.2. договору)

Відповідно до п. 2.5. договору, орендна
плата сплачується орендарем незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності, у відповідності до
рахунків за орендну плату, не пізніше 20
числа кожного поточного місяця.

Пунктом 2.8. договору сторони
встановили, що сплата за комунальні
послуги здійснюється орендарем окремо
за відповідними рахунками.

18.02.2014 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду №2 до договору оренди
офісних приміщень №28/03-1 від 28.03.2013 р.,
відповідно до якої сторони визначили,
що строк оренди закінчується 18.02.2014 р., а
також погодили розмір заборгованості
відповідача, яка станом на 18.02.2014 р.
становила 119 273,38 грн.

Згідно акту прийому-передачі
(повернення) від 18.02.2014 р. до договору
оренди офісних приміщень № 28/03-1 від
28.03.2013 р. орендар повернув орендодавцю
нежиле офісне приміщення , що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, буд. 2-А, загальною
площею 345, 5 кв. м.

Позивач вказує на те, що відповідач в
порушення взятого на себе грошового
зобов'язання зі сплати орендних
платежів та компенсації комунальних
витрат належним чином не виконав у
зв'язку із чим за ним утворилась
заборгованість в розмірі 119 273,38 грн.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 58
Цивільного кодексу України та Глави 30
Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт
прийому-передачі від 15.04.2013)
підтверджується факт передачі
нерухомого майна в оренду та
користування ним відповідачем у
спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності.

Відповідно до ст. 525 ЦК України та ч.7
статті 193 ГК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, крім випадку коли право
такої відмови встановлено договором
або законом.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Матеріалами справи було встановлено,
що відповідач в порушення покладеного
на нього законом та договором обов'язку
по сплаті орендних та комунальних
платежів за користування спірним
нежилим приміщенням в повному обсязі
не виконав, внаслідок чого у
відповідача перед позивачем
утворилася заборгованість в розмірі 119
273,38 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач жодних заперечень та
доказів на спростування обставин,
викладених позивачем у позовній заяві,
суду не надав.

Факт наявності боргу у відповідача за
договором оренди № 28/03-01 від 28.03.2013 року
у сумі 119 273,38 грн. позивачем належним
чином доведений та відповідачем не
спростований. Таким чином, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю "РОСТЕКС"
в частині стягнення суми основного
боргу є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 4 833,03 грн. пені, 852,87 грн. 3%
річних та 9 738,09 грн. збитків від
інфляції за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання за договором
оренди.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом.

Дії відповідача є порушенням
зобов'язань, тому є підстави для
застосування встановленої
законодавством відповідальності.

Статтею 230 ГК України визначено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі неналежного виконання
господарського зобов'язання. Цією ж
статтею визначено види штрафних
санкцій - неустойка, штраф, пеня. При
цьому порядок нарахування та розмір
санкцій, які можуть бути встановлені
договором, встановлені частиною 4 ст. 231
ГК України: у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання, в певній визначеній
грошовій сумі, у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 10.3 договору встановлено, що за
кожен день прострочки в оплаті
орендної плати орендар сплачує пеню в
розмірі 2 відсотків від суми боргу за
кожен день прострочення внесення
орендної плати.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Перевіривши розрахунки позивача, суд
вважає позовні вимоги щодо стягнення 4
833,03 грн. пені, 852,87 грн. 3% річних та 9 738,09
грн. збитків від інфляції
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищевказане, вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РОСТЕКС" є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРАНД ФІШ" (04073, м.
Київ, вул. Семена Скляренка, 9, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "РОСТЕКС"
(08300, Київська область, м. Бориспіль, вул.
Київська шлях, 84, ) 119 273
(сто дев'ятнадцять тисяч двісті
сімдесят три) грн. 38 коп. основної
заборгованості, 4 833 (чотири тисячі
вісімсот тридцять три) грн. 03 коп. пені,
852 (вісімсот п'ятдесят дві) грн. 87 коп.
трьох відсотків річних, 9 738 (дев'ять
тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 09 коп.
інфляційних збитків та 2 693 (дві тисячі
шістсот дев'яносто три) грн. 95 коп.
витрат по сплаті судового збору. Видати
наказ.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "РОСТЕКС"
(08300, Київська область, м. Бориспіль, вул.
Київська шлях, 84, ) 6
(шість) грн. 05 коп. надмірно сплаченого
судового збору.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

СуддяО. В. Мандриченко
Дата
складання рішення 02.09.2014 р.