КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р. Справа№ 910/11770/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Баранця О.М.

за участю представників:

від позивача - Гриб О.М., довіреність №48
від 06.06.2014;

від першого відповідача - представник
не прибув,

від другого відповідача - представник
не прибув,

від третьої особи - Попович О.М.,
довіреність № 7/26-10/2205/05 від 22.05.2014,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Радуга сіті ЛТД" на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 26.06.2014 про забезпечення позову у
справі № 910/11770/14 (суддя Бондарчук В.В.)
за позовом приватної організації
(установа, заклад) "Загальноосвітній
навчальний заклад
"Російсько-Українська гуманітарна
гімназія" до товариства з обмеженою
відповідальністю "Континентбуд" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Радуга сіті ЛТД", за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про
відшкодування збитків в сумі 1 300 000,00
грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація (установа, заклад)
"Загальноосвітній навчальний заклад
"Російсько-Українська гуманітарна
гімназія" звернулася до господарського
суду міста Києва з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Континентбуд" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Радуга сіті ЛТД" про
відшкодування збитків, що складаються
з вартості відновлювальних робіт у
розмірі 1 300 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
поряд з приватною організацією
(установа, заклад) "Загальноосвітній
навчальний заклад
"Російсько-Українська гуманітарна
гімназія" за адресою: м. Київ, вул.
Закревського, 42-А в недопустимій
близькості ведеться будівництво
житлового комплексу "Перлина Троєщини",
внаслідок чого, відбувається поступове
руйнування будівлі гімназії та існує
щоденна загроза життю та здоров'ю учнів
та вчителів закладу.

Крім цього, позивач зазначає, що згідно
листів Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві будівельні роботи
відповідачами з будівництва житлового
комплексу "Перлина Троєщини" ведуться
без дозволу на виконання будівельних
робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 та ч. 1 ст. 37
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Позивачем також було подано до суду
заяву про забезпечення позову, в якій
останній просив суд вжити заходів
забезпечення позову шляхом заборони
товариству з обмеженою
відповідальністю "Континентбуд",
товариству з обмеженою
відповідальністю "Радуга сіті ЛТД" та
будь-яким іншим особам здійснювати
будівельні роботи з будівництва
житлового комплексу "Перлина Троєщини",
за адресою: м. Київ, вул. Закревського,
42-А.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, залучено до участі у
справі як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Інспекцію
Державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, розгляд справи
призначено на 26.06.2014 р., а також
зобов'язано відповідачів надати суду
зареєстровану органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларацію про початок виконання
будівельних робіт або виданий дозвіл
на виконання будівельних робіт по
об`єкту будівництва ЖК "Перлина
Троєщини" по вул. Закревського, 42-а.

Відповідачами зазначені документи до
суду надані так і не були.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 р. у справі №
910/11770/14 задоволено заяву позивача про
вжиття заходів забезпечення позову;
заборонено товариству з обмеженою
відповідальністю "Континентбуд",
товариству з обмеженою
відповідальністю "Радуга сіті ЛТД" та
будь-яким іншим особам здійснювати
будівельні роботи з будівництва
житлового комплексу "Перлина Троєщини",
за адресою: м. Київ, вул. Закревського,
42-А.

Ухвала мотивована тим, що такі заходи
запобігатимуть утрудненню чи
унеможливленню виконання рішення суду
у разі задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою про
забезпечення позову, другий відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
господарського суду міста Києва 26.06.2014
р. у справі № 910/11770/14 скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні заяви позивача про вжиття
заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема,
тим, що місцевим господарським судом не
встановлено та не наведено наявність
обставин, передбачених ст. 66
Господарського процесуального кодексу
України, які є підставою для вжиття
заходів до забезпечення позову.

В засіданні апеляційного суду 04.08.2014
представники позивача та третьої особи
надали пояснення, якими заперечили
проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідачі не скористалась правом на
участь своїх представників в судовому
засіданні, хоча про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином, ухвала суду була
направлена за адресами, які є їх
офіційним місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з
діловодства в господарських судах
України на звороті у лівому нижньому
куті оригіналу процесуального
документа, який виготовляється судом
та залишається у справі,
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив, та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням
належного надсилання копій
процесуального документа сторонам та
іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Про це Вищим господарським судом
України зазначалося і в інформаційних
листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N
01-8/675 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N
01-8/164 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2007 році"
(пункт 23).

У першому з названих листів викладено й
правову позицію, згідно з якою
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Крім того, явка представників сторін та
третьої особи не визнавалася
обов'язковою.

Будь - яких заяв, клопотань щодо
неможливості бути присутніми у даному
судовому засіданні від відповідачів до
суду не надійшло.

Разом з тим, від першого відповідача на
адресу суду надійшли пояснення по суті
апеляційної скарги, в яких останній
просив оскаржувану ухвалу скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні заяви позивача про вжиття
заходів забезпечення позову.

Враховуючи належне повідомлення
відповідачів, а також те, що саме другим
відповідачем подана апеляційна скарга,
а отже його позиція є викладеною та
зрозумілою, апеляційна скарга
розглянута судом у даному судовому
засіданні по суті з винесенням
постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Частиною 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваної
ухвали, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Посадовою особою Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві відповідно до статті 41
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" та згідно з
Порядком № 553, проведено перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
товариством з обмеженою
відповідальністю "Континентбуд" на
об'єкті "Будівництво житлового
комплексу "Перлина Троєщини" по вул.
Закревського, 42 - А у Деснянському
районі міста Києва.

Перевіркою з виїздом на місце
встановлено, що на вказаній земельній
ділянці на замовлення ТОВ
"Континентбуд" виконуються будівельні
роботи з будівництва житлового
комплексу "Перлина Троєщини" без
дозволу на виконання будівельних робіт
(об'єкт будівництва відноситься до V
(найвищої) категорії складності), чим
порушено ч. 1 ст. 34 та ч. ст. 37 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

На час перевірки виконувались
будівельні роботи з будівництва 2-ї та
3-ї секції житлового комплексу.

За результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
03.10.2013 р., в якому зазначені виявлені під
час перевірки порушення.

Також, при цьому, видано припис з
вимогою зупинити з 03.10.2013 р. виконання
будівельних робіт та усунути порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку
та складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 03.10.2013 р.

За наслідками розгляду зазначених
матеріалів справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
посадовою особою Інспекції винесено
постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 450/13 від 14.10.2013, якою
постановлено визнати товариство з
обмеженою відповідальністю
"Континентбуд" винним у вчинені
правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 5
ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
накладено штраф у сумі 1 032 300,00 гривень.

Відповідно до Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 р. № 461, видачу сертифіката
здійснює Інспекція, яка видала дозвіл
на виконання будівельних робіт.

Згідно пояснень представника
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві товариству з обмеженою
відповідальністю "Континентбуд" або
будь-якій іншій особі, дозвіл на
виконання будівельних робіт за
адресою: м. Київ, вул. Закревського, 42-а в
Деснянському районі м. Києва не
видавався.

Як вже зазначалось вище, ухвалою
господарського суду міста Києва від
16.06.2014 р. про порушення провадження у
даній справі зобов'язано відповідачів
надати суду зареєстровану органом
державного архітектурно-будівельного
контролю декларацію про початок
виконання будівельних робіт або
виданий дозвіл на виконання
будівельних робіт по об`єкту
будівництва ЖК "Перлина Троєщини" по
вул. Закревського, 42-а.

Проте, жодного із зазначених
документів відповідачами до суду
надано не було.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою
господарського суду міста Києва від
26.06.2014 р. у справі № 910/11770/14 задоволено
заяву позивача про вжиття заходів
забезпечення позову; заборонено
товариству з обмеженою
відповідальністю "Континентбуд",
товариству з обмеженою
відповідальністю "Радуга сіті ЛТД" та
будь-яким іншим особам здійснювати
будівельні роботи з будівництва
житлового комплексу "Перлина Троєщини",
за адресою: м. Київ, вул. Закревського,
42-А.

Умовою застосування заходів
забезпечення позову законодавцем в
статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
визначено утруднення чи неможливість
виконання рішення суду у разі невжиття
таких заходів.

Заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом як
гарантія реального виконання рішення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" №16 від 26.12.2011р. при вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення
в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання
або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Аналогічні положення містяться у
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики забезпечення позову"
від 12.12.2006р. №01-8/2776.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про
деякі питання практики застосування
заходів до забезпечення позову" №16 від
26.12.2011р. умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

У даному випадку, оскільки згідно акту
перевірки та припису Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 03.10.2013
відповідачі здійснюють будівництво
житлового комплексу "Перлина Троєщини"
без відповідних дозволів (доказів
протилежного до суду не надано), то
заборона здійснення будівельних робіт
є розумним, обґрунтованим та
адекватним заходом із заявленими
позивачем вимогами про стягнення
збитків в сумі 1 300 000,00 грн.

Крім цього, як зазначалося вище, метою
вжиття заходів щодо забезпечення
позову є уникнення можливого порушення
в майбутньому прав та охоронюваних
законом інтересів позивача, а також
можливість реального виконання
рішення суду у випадку задоволення
позову.

Невжиття на даний час такого заходу як
заборона будівництва може призвести до
того, що відповідачі у випадку
продовження його здійснення будуть
витрачати грошові кошти, що згодом може
утруднити виконання рішення про
стягнення збитків у разі задоволення
позову через зменшення таких коштів у
відповідачів.

Заборона здійснення будівництва на час
вирішення спору в суді сприятиме
запобіганню порушення прав позивача, а
у разі задоволення позову забезпечить
можливість уникнення труднощів при
виконанні рішення суду.

Скасування вжитих заходів
забезпечення до закінчення розгляду
спору по суті може позбавити позивача
захистити в майбутньому свої права та
охоронювані законом інтереси.

Слід також зазначити, що важливим є
збереження протягом всього часу
розгляду даного спору доказів, на
підтвердження тих обставин, які
існували на момент подачі позову до
суду.

Досягти зазначеного можливо тільки
заборонивши до закінчення розгляду
спору відповідачам продовжувати
здійснювати будівництво житлового
комплексу (законність якого на даний
час не доведено з урахуванням
результатів перевірки та припису
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, які наразі є чинними).

Крім того, скасування заходу
забезпечення та відповідно
продовження відповідачами будівництва
в свою чергу не дозволить в майбутньому
захистити права та інтереси позивача,
тобто буде порушена збалансованість
інтересів сторін.

За наведених обставин, застосований
судом першої інстанції захід
забезпечення позову шляхом заборони
будівництва повністю відповідає
вимогам, на забезпечення яких він
вживається, а отже місцевим
господарським судом заяву позивача
задоволено цілком правомірно.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
місцевий господарський суд, всебічно,
повно і об'єктивно розглянув в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності; належним чином
проаналізував докази в обґрунтування
заяви позивача про вжиття заходів
забезпечення позову та правомірно
дійшов висновку, що застосування
такого заходу до забезпечення позову
як заборона будівництва повністю
узгоджується з принципами розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника.

Таким чином, доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
доводять їх протилежність, а тому не
можуть бути підставою для скасування
ухвали.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржувана ухвала
місцевого господарського суду
прийнята з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги покладаються на другого
відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Радуга
сіті ЛТД" залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду міста Києва
від 26.06.2014 у справі № 910/11770/14 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - другого
відповідача у справі.

3. Матеріали справи № 910/11770/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Дідиченко

О.М. Баранець