РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р.
Справа № 924/13/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Савченко Г.І.

суддя
Мамченко Ю.А. ,

суддя
Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання
Кушнірук Р.В.

за участю представників:

від позивача - Потапова Н.А. (дов. №591 від
12.06.2014 р.)

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Шепетівка Енергоінвест" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 17.03.14 р. у справі №924/13/14
(суддя Магера В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шепетівка
Енергоінвест"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 57 213,21 грн., з яких 28 321,57
грн. основний борг, 28 321,57 грн. пеня, 570,07
грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Шепетівка
Енергоінвест" звернувся до
господарського суду Хмельницької
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог, про
стягнення заборгованості в сумі 57213,21
грн., з яких 28321,57 грн. основний борг,
28321,57 грн. пеня, 570,07 грн. 3% річних за
надані послуги централізованого
опалення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач отримував послуги з
централізованого теплопостачання,
проте отримані послуги не оплатив.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 17.03.2014р. у
справі №924/13/14 відмовлено у задоволенні
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шепетівка
Енергоінвест" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
57213,21 грн., з яких 28321,57 грн. основного
боргу, 28 321,57 грн. пені, 570,07 грн. 3% річних.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Шепетівка
Енергоінвест" звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржене
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задоволити
повністю.

Вважає, що місцевим господарським
судом при прийнятті оскаржуваного
рішення, були невірно застосовані
норми матеріального права та неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що рішення
місцевого господарського суду
ґрунтується на тому, що між позивачем
та відповідачем не існувало договірних
відносин. При цьому судом першої
інстанції не зазначено, з якої саме
дати змінилося місце реєстрації
відповідача, а отже, не встановлено той
факт, що відповідач не отримував від
позивача договору про надання послуг з
теплопостачання.

Також, скаржник зазначає, що місцевим
господарським судом не враховано, що
відповідно до вимог ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання"
укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг є
обов'язком, а не правом сторін.

Крім того, скаржник звертає увагу, що
відносини між позивачем і відповідачем
щодо надання послуг з централізованого
теплопостачання фактично існують.
Приміщення, яке належить позивачу,
знаходиться на першому поверсі
житлового будинку по АДРЕСА_3, який
під'єднаний до системи
централізованого опалення міста.
Відповідач користується зазначеними
послугами, оскільки питання про
відмову від послуг централізованого
теплопостачання ним не порушувалось.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач ФОП ОСОБА_3 заперечує її
доводи, вважає оскаржене рішення
законним та обґрунтованим, а тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Спростовуючи доводи апелянта,
відповідач вказує, що в 2012 році був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, а
тому договір, акти виконаних робіт та
рахунки, надіслані за адресою АДРЕСА_1
не отримував. Також зазначає, що за
адресою АДРЕСА_1 не проживає з 2005 року.
До 29.04.2011 р. проживав у м. Хмельницькому,
що підтверджується копією паспорта
громадянина України.

Також, відповідач зазначає, що
приміщення за адресою АДРЕСА_3 здано в
оренду з 01.09.2011 р. ТОВ "Надра і П", а
відповідно до п. 4.2 договору оренди
зобов'язання по сплаті комунальних
послуг покладено на орендаря. За
отриманою від орендаря інформацією,
послуги з централізованого опалення
орендар не отримував, оскільки
відключив централізоване опалення і
використовував альтернативні джерела
опалення.

Відповідач звертає увагу, що на момент
розгляду спору приміщення відчуджене і
не належить ОСОБА_3

В судових засіданнях Рівненського
апеляційного господарського суду
представник позивача підтримала
доводи апеляційної скарги з підстав,
наведених у скарзі та додаткових
поясненнях. Просить апеляційну скаргу
задоволити, а оскаржене рішення
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі.
Відповідач заперечив доводи
апеляційної скарги, вважає оскаржене
рішення законним та обґрунтованим, а
тому просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач не забезпечив явку
представника у судове засідання 09.09.2014
р., ухвала суду про відкладення
розгляду справи від 22.07.2014 року,
направлена відповідачу за наявними у
матеріалах справи адресами,
повернулася до Рівненського
апеляційного господарського суду із
відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Оскільки явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, відповідач
надав свої пояснення у попередніх
судових засіданнях, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу по суті
без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
наявні в ній докази, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно концесійного договору від
02.12.2011р. Шепетівська міська рада
(концесієдавець) надала ТОВ "Шепетівка
Енергоінвест" (концесіонеру) право на 12
років істотно поліпшити та здійснювати
управління та експлуатацію об'єкта
концесії з метою задоволення
громадських потреб у сфері
теплопостачання за умови сплати
концесійних платежів та виконання
інших умов договору (а.с. 71-77, т. 1).

07.04.2012р. між Шепетівським підприємством
теплових мереж та ТОВ "Шепетівка
Енергоінвест" укладено договір №01/05-4
від про відступлення права вимоги, за
яким "Шепетівське підприємство
теплових мереж" як первісний кредитор
передало ТОВ "Шепетівка Енергоінвест"
як новому кредитору право вимоги, яке
виникло на підставі договорів, за якими
надавались юридичним особам послуги із
відпуску теплової енергії,
централізованого опалення, укладених
між первісним кредитором та юридичними
особами - споживачами вказаних послуг,
а також на підставі фактичного надання
таких послуг первісним кредитором (а.с.
80-82, т.1).

29.10.2012 р. позивач направив ФОП ОСОБА_3 на
адресу: АДРЕСА_1 лист від 22.10.2012р. за
вих.№540 (а.с. 27, т.1) та два примірники
договору №136 від 15.10.2012р. для підписання
(а.с.23-26, т.1) та повернення одного
примірника на адресу позивача. Факт
надіслання зазначених документів
підтверджується списком №1629
згрупованих поштових відправлень -
рекомендованих листів та поштовою
квитанцією (а.с. 29, т.1).

За умовами договору №136 від 15.10.2012 р. про
надання послуг із централізованого
опалення ТОВ "Шепетівка Енергоінвест"
як виконавець зобов'язується надавати
ФОП ОСОБА_3 як замовнику послуги із
централізованого опалення, а споживач
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки та на умовах,
передбачених договором.

Відповідач договір не підписав,
підписаний примірник на адресу
позивача не повернув. Жодних
заперечень та протоколів розбіжностей
щодо зміни істотних умов договору на
адресу позивача від відповідача не
надходило.

В подальшому позивачем надсилалися
відповідачу акти приймання-передачі
виконаних послуг, робіт №те0101 від
30.10.2012р. на суму 2 018,94 грн., №108 від
22.11.2012р. на суму 3 681,74 грн., №109 від
20.12.2012р. на суму 3 681,74 грн., №96 від 22.01.2013р.
на суму 3 681,74 грн., №96 від 19.02.2013р. на суму
3 681,74 грн., №91 від 21.03.2013р. на суму 3 681,74
грн., №98 від 22.04.2013р. на суму 1 840,87 грн.,
№103 від 29.10.2013р. на суму 2 494,21 грн., №102
від 25.11.2013р. на суму 3 558,85 грн.

Загальна вартість наданих послуг за
актами приймання-передачі 28321,57 грн.

Вказані акти містять посилання на
договір №136 від 15.10.2012 р., підписані з
боку позивача як виконавця, підпис
представника відповідача як замовника
відсутній.

Також позивачем на адресу відповідача
надсилалися рахунки на оплату від
30.10.2012р. №те0101, від 22.11.2012р. №ТЕ000108, від
20.12.2012р. №ТЕ0000109, від 22.01.2013р. №ТЕ0000096,
від 19.02.2013р., від 21.03.2013р. №ТЕ0000091, від
22.04.2013р. №ТЕ0000098, від 29.10.2013р. №ТЕ0000103,
від 25.11.2013р. №ТЕ0000102, які підписані лише
уповноваженою особою позивача.

Відповідач надані послуги з
теплопостачання не оплатив, доказів
оплати суду не надав.

Позивач, звертаючись із даним позовом,
просить суд, із врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог (а.с. 120-124, т.1),
стягнути із відповідача
заборгованість в сумі 57213,21 грн., в тому
числі 28321,57 грн. основного боргу, 28321,57
грн. пені та 570,07 грн. 3% річних за надані
послуги централізованого опалення за
період з жовтня 2012р. по листопад 2013
року, посилаючись на те, що відповідач,
хоча і не підписав договір про надання
послуг із теплопостачання, проте
зобов'язаний оплачувати такі послуги.

В обґрунтування позову позивач також
вказує на те, що зобов'язання по сплаті
заборгованості виникло у відповідача
не з договору, а відповідно до Закону
України "Про теплопостачання" та вимог
"Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21.07.2005 року.

Згідно зі ст.ст.173-174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору тощо. За
загальним правилом господарський
договір викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Необхідність
дотримання письмової форми обумовлена
ст.208 ЦК України. Разом з тим, згідно зі
ст.207 ЦК України та ст.181 ГК України
договір може бути укладений в
письмовій формі не тільки шляхом
складання єдиного документу,
правочин/договір вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, якими обмінялись
сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є
укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

З матеріалів справи вбачається, що
договір відповідачем не підписано.

Позивачем не доведено факту одержання
примірника договору та акцептування
його умов.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що договірні
відносини між позивачем та
відповідачем відсутні.

Однак, відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» визначені обов'язки споживача
та виконавця житлово-комунальних
послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання житлово -
комунальних послуг, підготовленого
виконавцем на основі типового
договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово - комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання" до
основних обов'язків споживача теплової
енергії віднесено своєчасне укладання
договору з теплопостачальною
організацією на постачання теплової
енергії.

Таким чином, необхідність укладення
договору на постачання теплової
енергії передбачена законом і його
укладання визначено як обов'язок, а не
право сторін.

Сама по собі відсутність письмового
договору між сторонами не може бути
підставою для відмови в позові про
стягнення заборгованості за фактично
надані послуги.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що позивачем фактично
надавались відповідачу послуги з
постачання теплової енергії.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звертався на адресу Шепетівського
підприємства теплових мереж з листом
від 12.12.2011 року про від'єднання
належного йому приміщення від системи
централізованого опалення будинку по
АДРЕСА_3 (а.с. 30, т.2).

Однак, питання відключення споживачів
від мереж централізованого опалення
врегульовано Правилами надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 N 630, та Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22.11.2005 №4.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.10.2007 №1268 та наказом
Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 №169 (який
набув чинності з 09.12.2007) було внесено
зміни до вищевказаних
нормативно-правових актів.

Відповідні зміни передбачають
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води не
багатоквартирних будинків з
ініціативи споживачів.

Згідно з п. 2.1 Порядку для вирішення
питання відключення житлового будинку
(будинків) від мереж централізованого
опалення його власник (власники)
повинен (повинні) звернутися до Комісії
з письмовою заявою про відключення від
мереж ЦО і ГВП.

У заяві про відключення від мереж ЦО і
ГВП власник (власники) будинку зазначає
причини відключення.

До заяви додається копія протоколу
загальних зборів мешканців будинку
щодо створення ініціативної групи з
вирішення питання відключення від
мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про
влаштування у будинку системи
індивідуального або

автономного опалення. Рішення про
відключення будинку від системи
централізованого опалення з
улаштуванням індивідуального опалення
повинно бути підтримане всіма
власниками (уповноваженими особами
власників) приміщень у житловому
будинку.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" та
статті 1 Закону України "Про
теплопостачання", балансоутримувач
будинку, споруди, житлового комплексу
або комплексу будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до пункту 2.2.1 Порядку при
позитивному рішенні міжвідомчої
Комісії, щодо надання дозволу на
відключення від мереж
централізованого опалення, заявнику
надається перелік організацій, до яких
слід звернутися для отримання
технічних умов для розробки проекту
індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від
мереж ЦО і ГВП.

Відповідно до п. 2.3 Порядку отримання
технічних умов може виконуватись
безпосередньо заявником або
відповідно до договору проектною чи
проектно-монтажною організацією.

Згідно з п. 2.4.1 Порядку разом з проектом
індивідуального (автономного)
теплопостачання надаються:

- технічні рішення з розрахунками
щодо реконструкції існуючої системи
теплопостачання: перенесення
транзитних стояків, їхня ізоляція,
можливе перекладання розподільчих
трубопроводів, стояків, заміна
дросельних діафрагм, елеваторів,
теплолічильників тощо;

- проект теплоізоляції
огороджувальних конструкцій, які
відокремлюють приміщення з
індивідуальним (автономним)
теплопостачанням від сусіднього та,
можливо, і зовнішніх огороджувальних
конструкцій;

- значення тепловіддачі
транзитних стояків та трубопроводів,
які проходять приміщенням з
індивідуальним (автономним)
теплопостачанням і при потребі,
теплові навантаження місць загального
користування;

- розраховані теплові
навантаження об'єкта (квартири,
нежитлового приміщення, секції,
будинку).

Відповідно до п. 2.4.2 Порядку проект
узгоджується з усіма організаціями,
які видали технічні умови на
підключення будинку до зовнішніх
мереж.

Згідно з п. 2.5 Порядку відключення
приміщень від внутрішньобудинкових
мереж ЦО і ГВП виконується монтажною
організацією, яка реалізує проект, за
участю представника власника
житлового будинку або уповноваженої
ним особи, представника виконавця
послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача
(орендаря) квартири (нежитлового
приміщення) або уповноваженої ними
особи.

Роботи з відключення будинку від мереж
ЦО і ГВП виконуються у між опалювальний
період.

Згідно з п. 2.6 Порядку по закінченні
робіт складається акт про відключення
будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в
десятиденний термін подається
заявником до Комісії на затвердження.

Згідно з п. 2.7 Порядку після
затвердження акта на черговому
засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання.

Відповідачем не надано доказів
від'єднання від системи ЦО належного
йому приміщення відповідно до вимог
зазначених вище нормативних актів.

Колегія суддів критично сприймає
твердження відповідача щодо того, що
відповідно до п. 4.2. договору оренди від
01.09.2011 р. про передачу спірного
приміщення в оренду ТОВ "Надра і П",
експлуатаційні витрати, опалення,
комунальні послуги, електроенергія
телефон - орендар сплачує окремо, за
відповідними угодами, які укладаються
орендарем з постачальником
відповідних послуг (а.с. 204, т.1).

Так, відповідач не повідомляв позивача
у встановленому порядку про передачу в
оренду приміщення по АДРЕСА_3 у
м.Шепетівка Хмельницької області.
Доказів повідомлення відповідачем не
надано.

Орендар ТОВ "Надра і П" (орендар) не
звертався на адресу позивача з заявою
чи будь-якою іншою пропозицією щодо
укладення договору про надання послуг
з централізованого опалення
орендованого приміщення.

Також, ТОВ "Надра і П" (орендар) не
здійснювало оплату за надані послуги з
централізованого опалення
орендованого приміщення.

Посилання відповідача на той факт, що
він отримав інформацію від орендаря
про відсутність в орендованому
приміщенні централізованого опалення
у зв'язку із від'єднанням від системи ЦО
та облаштуванням у приміщенні
альтернативного джерела опалення, не
підтверджений належними доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідач не позбавлений права
звернутися в порядку регресу до
орендаря про відшкодування витрат на
оплату послуг з централізованого
опалення орендованого приміщення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає позовну вимогу про стягнення
28321,57 грн. основного боргу за фактично
надані послуги з теплопостачання
підставною та такою, що підлягає до
задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення 28321,57
грн. пені, колегія суддів вважає її
необґрунтованою та такою, що не
підлягає до задоволення, враховуючи
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

За змістом частини 3 статті 1 Закону
України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне виконання плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій"
суб'єкти підприємницької діяльності,
які використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
своєї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі 1 % від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100 % загальної суми боргу.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 "Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення"
встановлено, що за несвоєчасну оплату
послуг споживач сплачує пеню в
установлених законом та договором
розмірах (пункт 23).

Зазначений Закон був чинним станом на
момент укладення договору та є чинним
на момент розгляду справи.

Отже, цей Закон є спеціальним
нормативним актом, який регулює
відносини, що виникають при
несвоєчасному внесенні плати за
комунальні послуги суб'єктами
підприємницької діяльності.

Нормою частини 1 статті 1 Закон України
"Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" встановлено
законну неустойку за порушення
грошового зобов'язання у сфері
відносин з надання житлово-комунальних
послуг. Кредитор має право на стягнення
цієї законної неустойки у тому числі й
за відсутності у договорі умови про
неустойку.

Однак, судом встановлено, що договірні
відносини між позивачем та
відповідачем відсутні, строки внесення
оплати за отримані послуги сторонами
не погоджені. В такому випадку,
встановити факт та період прострочення
сплати не вбачається за можливе.

Із матеріалів справи також вбачається,
що позивачем проведено нарахування
пені в сумі 28321,57 грн. із розрахунку 1%
від суми боргу за відсутності періоду
прострочення та, відповідно, укладеної
між сторонами угоди про пеню, що є
безпідставним, зважаючи на фактичні
обставини справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що відсутність письмової
угоди сторін про нарахування пені у
встановленому розмірі позбавляє
позивача правових підстав для
стягнення останньої з відповідача як
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань.

Що стосується позовних вимог про
стягнення із відповідача 570,07 грн. 3%
річних, суд вважає такі вимоги також
безпідставними, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові. (п.п.4.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. №14).

Зважаючи на недоведеність факту
прострочення виконання грошового
зобов'язання, у позивача відсутні
правові підстави для стягнення із
відповідача 3% річних в сумі 570,07 грн.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
позивача, викладені у апеляційній
скарзі, в частині стягнення основного
боргу є підставними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню. В
решті апеляційна скарга до задоволення
не підлягає.

Місцевим господарським судом
неправильно застосовані норми
матеріального права в частині відмови
у позові щодо стягнення основного
боргу.

За таких обставин вбачаються підстави,
визначені ст. 104 ГПК України, для
часткового скасування рішення
місцевого господарського суду.

Витрати по судовому збору за подання
позовної заяви та апеляційної скарги в
силу приписів ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шепетівка
Енергоінвест" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 17 березня 2014 р. у справі
№924/13/14 задоволити частково.

2. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 17 березня 2014
року у справі №924/13/14 скасувати в
частині відмови у задоволенні позову
щодо стягнення 28321,57 грн. основного
боргу. Прийняти в цій частині нове
рішення.

Позов задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; реєтраційний номер
фізичної особи-підприємця НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шепетівка
Енергоінвест" (30400, Хмельницька обл.,
м.Шепетівка, вул. Судилківська, оф. 203;
) 28321,57 грн. основного
боргу, 851,65 грн. витрат по сплаті
судового збору за подання позовної
заяви, 452,18 грн. витрат по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги.

3. В решті рішення господарського суду
Хмельницької області від 17 березня 2014
року у справі №924/13/14 залишити без змін.

4. Видачу наказів на виконання цієї
постанови доручити господарському
суду Хмельницької області.

5. Матеріали справи №924/13/14 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

6. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Савченко Г.І.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Крейбух О.Г.