ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа № 911/2586/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС-ЦЕНТР "САГА",

04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АРС-БУД",

08000, Київська обл., смт Макарів, вул.
Леніна, буд. 42

про розірвання договору та стягнення 400
916,80 грн.

за участю представників:

позивача - не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином;

відповідача - 1) Кушкова Н.М.
(довіреність від 28.08.2013, б/н);

2) Юцевич О.В. (довіреність
від 25.08.2014, б/н).

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС-ЦЕНТР "САГА"
(далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "АРС-БУД"
(далі - відповідач) про розірвання
договору та стягнення 400 916,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані істотною
зміною обставин, на які позивач
розраховував при укладенні договору
підряду від 05.09.2012 № 1312-3 та, у зв'язку
з цим, необхідністю розірвати договір
та повернути суму авансу, що оплачений
за Договором.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.06.2014 порушено провадження
у справі та прийнято позовну заяву до
розгляду, розгляд справи призначено на
29.07.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15237/14
від 29.07.2014) відповідачем подано відзив
на позовну заяву, в якому позов
заперечується в повному обсязі, з
підстав, що викладені у відзиві.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15238/14
від 29.07.2014) відповідачем подано
клопотання про витребування доказів у
позивача, а саме: акту здачі-приймання
виконаних робіт від 31.03.2014 № 3.

Відповідно до частин 1, 2 статті 38
Господарського процесуального кодексу
України, сторона у разі неможливості
самостійно надати докази вправі подати
клопотання про витребування
господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено:
який доказ витребовується; обставини,
що перешкоджають його наданню;
підстави, з яких випливає, що цей доказ
має підприємство чи організація;
обставини, які може підтвердити цей
доказ.

Оскільки відповідачем не обґрунтовано
неможливість самостійно надати
вказаний акт, не наведено обставин, що
перешкоджають наданню цього доказу та,
з урахуванням усних пояснень
представника відповідача про те, що
зазначений акт наявний у відповідача,
суд дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
клопотання відповідача про
витребування доказів, в порядку статті
38 Господарського процесуального
кодексу України.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15301/14 від
29.07.2014) позивачем подано документи на
виконання вимог ухвали суду від 27.06.2014.

У судовому засіданні 29.07.2014 оголошено
перерву до 19.08.2014, відповідно до частини
3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 16832/14 від
18.08.2014) відповідачем подано документи
на виконання вимог ухвали суду від
27.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 16940/14
від 18.08.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи додаткові документи.

У судовому засіданні 19.08.2014 оголошено
перерву до 26.08.2014, відповідно до частини
3 статті 77 господарського
процесуального кодексу України.

У судове засідання 26.08.2014 представник
позивача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, представники
відповідача позов заперечили повністю.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 26.08.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні представників
відповідача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС-ЦЕНТР "САГА"
(далі - сторона 2) та Спільним
українсько-швейцарським підприємством
«СІТКО-ПОДІЛ-КИЇВ» (далі - сторона 1) у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю укладено договір про
спільну діяльність (простого
товариства) від 20.09.2007 (далі - договір
про спільну діяльність), відповідно до
умов якого, сторони беруть на себе
зобов'язання об'єднати свої вклади та
здійснювати спільні дії для
організації будівництва об'єкту
будівництва на земельній ділянці для
досягнення спільної господарської
мети - реконструкції з розширенням
будівництва та розподілу в частках,
визначених договором або додатками до
Договору, площ об'єкту будівництва
та/або приміщень в об'єкті будівництва
(пункт 1.1. Договору про спільну
діяльність).

Відповідно до пункту 2.7.1. Договору про
спільну діяльність, сторона 1 передає
функції замовника будівництва об'єкту
будівництва стороні 2.

Договір вважається укладеним з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
печатками та діє до повного виконання
сторонами покладених на них обов'язків
та досягнення мети, визначеної в
договорі (пункт 12.4. Договору про
спільну діяльність).

На виконання Договору про спільну
діяльність між Товариством з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС-ЦЕНТР "САГА"
(далі - замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "АРС-БУД"
(далі - підрядник) укладено договір
підряду від 05.09.2012 № 1312-3 (далі -
Договір підряду), відповідно до умов
якого замовник доручає, а підрядник на
свій ризик виконує власними силами в
межах узгодженої договірної ціни та в
обсягах проектно-кошторисної
документації, з додержанням вимог
будівельних норм та правил, будівельні
роботи, а саме: виготовлення монолітних
фрагментів та виробів, згідно
специфікації, а замовник
зобов'язується прийняти й оплатити
виконані роботи в повному обсязі (пункт
1.1. Договору підряду).

Відповідно до пункту 2.1.1. Договору
підряду, замовник зобов'язаний
забезпечити своєчасне фінансування
всіх витрат пов'язаних з проведенням
будівельно-ремонтних та
оздоблювальних робіт підрядником.

Пунктом 2.1.2. Договору підряду
передбачено, що замовник зобов'язаний
передати підряднику належним чином
оформлену документацію по об'єкту.

Відповідно до пункту 2.2.2. Договору
підряду, підрядник зобов'язаний
виконувати роботи відповідно до вимог
проектно-кошторисної документації та
Державних будівельних норм і правил
України.

Згідно з пунктом 4.2. Договору підряду,
замовник здійснює оплату за виконані
роботи на підставі узгодженого
сторонами кошторису, що наведений в
Додатку № 1 Договору, який після його
підписання сторонами є невід'ємною
частиною Договору підряду, та шляхом
перерахування коштів в розмірі 400 916,80
грн.

Договір підряду набирає чинності з
моменту підписання і діє до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань (пункт 3.1. Договору підряду).

Відповідно до пункту 3.4. Договору
підряду, підрядник починає виконувати
роботи за Договором після підписання
Договору сторонами протягом трьох днів
та зобов'язаний виконати їх до 31 грудня
2013 року.

Зі змісту Договору підряду вбачається,
що він за своєю правовою природою є
договором підряду, а, відтак,
правовідносини, які виникли у зв'язку з
його виконанням регулюються
положеннями глави 61 Цивільного кодексу
України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Відповідно до частини 1
статті 846 Цивільного кодексу України
строки виконання роботи або її окремих
етапів встановлюються у договорі
підряду. Згідно з частиною 1 статті 843
Цивільного кодексу України у договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

За договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх (частина 1 статті 875
Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 877
Цивільного кодексу України, підрядник
зобов'язаний здійснювати будівництво
та пов'язані з ним будівельні роботи
відповідно до проектної документації,
що визначає обсяг і зміст робіт та інші
вимоги, які ставляться до робіт та до
кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов'язаний виконати усі
роботи, визначені у проектній
документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації),
якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду. Договором
будівельного підряду мають бути
визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації, а
також має бути визначено, яка із сторін
і в який строк зобов'язана надати
відповідну документацію.

Згідно з частинами 4, 5 статті 879
Цивільного кодексу України, оплата
робіт провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін. У разі руйнування
або пошкодження об'єкта будівництва
внаслідок непереборної сили до спливу
встановленого договором будівельного
підряду строку здачі об'єкта, а також у
разі неможливості завершити
будівництво (будівельні роботи) з інших
причин, що не залежать від замовника,
підрядник не має права вимагати від
замовника плату за роботу або оплату
витрат, якщо інше не встановлено
договором.

Позивач, на виконання умов Договору
підряду, перерахував відповідачу кошти
у розмірі 400 916,12 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 18.12.2013 № 178 та банківською випискою
з рахунку позивача за 18.12.2013. Копії
додані до матеріалів справи.

Представниками відповідача у судовому
засіданні факт перерахування коштів за
Договором підряду не заперечено.

За твердженнями позовної заяви, у
зв'язку з тим, що позивачем не
затверджено проектну документацію,
відповідно до вимог чинного
законодавства України, у замовника
відсутня можливість реалізації умов
Договору, а, відтак, мають місце істотні
зміни обставин, на які сторони
розраховували при укладенні Договору.

Листами від 22.04.2014 № 77, від 15.05.2014 № 39
позивач направляв відповідачу угоди
про розірвання Договору та повернення
грошових коштів у розмірі 400 916,80 грн.
Докази надіслання додано до матеріалів
справи.

За твердженнями позову, відповідач на
вказані листи не відреагував, у зв'язку
з цим, позивач просить суд розірвати
Договір у зв'язку з істотною зміною
обставин та стягнути з відповідача 400
916,80 грн., що сплачені позивачем у якості
авансу.

Відповідач позов заперечив повністю, у
зв'язку з тим, що роботи за Договором
виконані відповідачем у повному
обсязі, а, відтак, відповідно до статті
599 Цивільного кодексу України,
зобов'язання припинено у зв'язку з його
виконанням, проведеним належним чином.

На підтвердження вказаних обставин,
відповідачем надано суду акт виконаних
робіт № 3 на суму 400 916,80 грн., що
підписаний у двосторонньому порядку та
скріплений відбитками печаток
підприємств. Оригінал акту оглянуто в
судовому засіданні.

У судовому засіданні представником
позивача надано пояснення, що позивачу
про наявність вказаного акту виконаних
робіт № 3 не відомо.

Суд критично ставиться до наданого
відповідачем акту, оскільки
законодавством України затверджено
типову форму акту приймання виконаних
робіт.

Згідно з частиною 4 статті 882 Цивільного
кодексу України, передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї з
сторін від підписання акта, про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Акт приймання виконаних підрядних
робіт (типова форма № КБ-2в, що
затверджена наказом Державного
комітету статистики України та
Державного комітету з будівництва та
архітектури від 21.06.2002 № 237/5) - документ
первинного обліку, який складається
щомісячно для визначення вартості та
обсягів виконаних
будівельно-монтажних, ремонтних та
інших підрядних робіт і є основою для
складання довідки про вартість
виконаних підрядних робіт та витрат
(типова форма № КБ-3, що затверджена
наказом Державного комітету
статистики України та Державного
комітету з будівництва та архітектури
від 21.06.2002 № 237/5).

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відтак, акт виконаних робіт № 3, що
наданий відповідачем до матеріалів
справи, не є належним доказом передання
робіт за Договором підряду, у зв'язку з
його невідповідністю формі, яка
затверджена законодавством України.

Проте, позивач заявляє про розірвання
Договору підряду у зв'язку з істотною
зміною обставин, відповідно до статті
652 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу
України, на підставі якої пред'явлено
позов, передбачено, що у разі істотної
зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу
України встановлено, якщо сторони не
досягли згоди щодо приведення договору
у відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість
розірвання договору безпосередньо не з
наявністю істотної зміни обставин, а з
наявністю чотирьох умов, що визначені
частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу
України, при істотній зміні обставин.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
27.02.2012 у справі 2/52-09.

Згідно з частиною 1 статті 111-28
Господарського процесуального кодексу
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України, суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Відповідно до частини 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Позивачем не надано суду доказів на
підтвердження наявності сукупності
умов, що визначені Цивільним кодексом
України, як необхідні для розірвання
договору у зв'язку з наявністю істотної
зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору.
Твердження позовної заяви про
неможливість затвердження проектної
документації у зв'язку з недосягненням
згоди між архітектором проекту та
позивачем не підтверджено жодними
доказами та не сприймаються судом як
істотна зміна обставин в розумінні
статті 652 Цивільного кодексу України, а,
відтак, позовна вимога про розірвання
Договору підряду у зв'язку з істотною
зміною обставин задоволенню не
підлягає.

Крім того, суду не надано жодного
доказу на підтвердження того, що
заінтересована сторона - позивач,
намагалась усунути вказані обставини.

Також, позивач, на підставі статті 1212
Цивільного кодексу України, заявляє до
стягнення з відповідача 400 916,80 грн., що
сплачені ним як попередня оплата за
Договором.

Відповідно до частини 1 статті 1212
Цивільного кодексу України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212
Цивільного кодексу України, положення
цієї глави застосовуються також до
вимог про повернення виконаного однією
із сторін у зобов'язанні.

З урахуванням відмови суду у
розірванні Договору підряду та пункту
3.1. Договору підряду, про те, що Договір
діє до повного виконання сторонами
прийнятих на себе зобов'язань, суд
дійшов висновку, що правова підстава,
на якій майно було набуте, не відпала,
дія Договору не припинена, а, відтак,
відсутні підстав для стягнення з
відповідача грошових коштів у розмірі
400 916,80 грн. в порядку, що передбачений
статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги про
розірвання Договору підряду та
стягнення 400 916,80 грн. основного боргу
безпідставні та задоволенню не
підлягають.

Судовий збір, що сплачений позивачем
при поданні позову у розмірі 9 236,34
грн. відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення та
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Повне рішення складено 01.09.2014.

Суддя
С.О. Саванчук