ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2014 р.
Справа № 914/1505/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сторгозія» (м. Львів)

до відповідача 1: Львівського
комунального підприємства
«Львівелектротранс»

(м. Львів)

до відповідача 2: Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «НАСТА» (м. Київ)

про: відшкодування матеріальної шкоди
в сумі 109377,64 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Пшеничній В.С.

Представники:

від позивача: Не з'явився.

від відповідача 1: Батенчук М.Й. -
довіреність №01 від 09.01.2014 року.

від відповідача 2: Не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сторгозія» (м. Львів)
до Львівського комунального
підприємства «Львівелектротранс» (м.
Львів) про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 109377,64 грн.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 28.04.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 05.05.2014 року.
Ухвалою господарського суду від 05.05.2014
року розгляд справи відкладено до
21.05.2014 року, у зв'язку з неявкою
представників сторін. Ухвалою
господарського суду від 21.05.2014 року
розгляд справи відкладено до 28.05.2014
року, для надання доказів. Ухвалою
господарського суду від 28.05.2014 року
розгляд справи відкладено до 03.06.2014
року, зв'язку з відсутністю
представників позивача та третьої
особи. Ухвалою господарського суду від
03.06.2014 року розгляд справи відкладено
до 10.06.2014 року, в зв'язку з відсутністю
представників відповідача та третьої
особи. Ухвалою господарського суду від
10.06.2014 року розгляд справи відкладено
до 25.06.2014 року, в зв'язку з відсутністю
представників позивача та третьої
особи. Ухвалою господарського суду від
25.06.2014 року розгляд справи відкладено
до 01.07.2014 року, в зв'язку з відсутністю
представників позивача та третьої
особи. Ухвалою господарського суду від
01.07.2014 року розгляд справи відкладено
до 10.07.2014 року, в зв'язку з відсутністю
представників відповідача 1 та
відповідача 2. Ухвалою господарського
суду від 10.07.2014 року розгляд справи
відкладено до 05.08.2014 року, згідно
клопотання позивача. Ухвалою
господарського суду від 05.08.2014 року
розгляд справи відкладено до 11.08.2014
року, згідно клопотання позивача.
Ухвалою господарського суду від 11.08.2014
року розгляд справи відкладено до
18.08.2014 року, згідно клопотання позивача.
Ухвалою господарського суду від 18.08.2014
року розгляд справи відкладено до
26.08.2014 року, в зв'язку з клопотання
позивача та відсутністю представників
позивача та відповідача 2. Ухвалою
господарського суду від 26.08.2014 року
розгляд справи відкладено до 01.09.2014
року, в зв'язку з відсутністю
представників позивача та відповідача
2.

26.06.2014 року за вх.№27864/14 на вимогу суду з
Шевченківського районного суду м.
Львова надійшли матеріали
адміністративної справи №1328/9577/12,
3/1328/2456/12 відносно винуватця ДТП ст. 124
КУпАП ОСОБА_2

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
28.04.2014 року, про відкладення від 05.05.2014
року, від 21.05.2014 року, від 28.05.2014 року, від
03.06.2014 року, від 10.06.2014 року, від 25.06.2014
року, від 01.07.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив.

28.05.2014 року за вх.№23151/14 позивач подав
заяву про відкладення розгляду справи.

03.06.2014 року за вх.№2839/14 позивач подав
заяву про продовження строку розгляду
справи понад такий, що встановлений ст.
69 ГПК України.

10.06.2014 року за вх.№2958/14 позивач подав
клопотання про залучення ТДВ «СК
«НАСТА» в якості співвідповідача по
справі та витребування доказів.

10.06.2014 року за вх.№24916/14 позивач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

25.06.2014 року за вх.№27568/14 позивач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи та для надання можливості
ознайомитись з матеріалами справи.

25.06.2014 рок за вх.№27613/14 позивач подав
клопотання про те, що він не заперечує
проти залучення Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «НАСТА» в якості відповідача
2.

10.07.2014 року в судовому засіданні
позивач подав пояснення по суті
позовних вимог.

10.07.2014 року за вх.№3517/14 позивач подав
заяву про уточнення позовних вимог, а
саме: стягнути з ЛКП
«Львівелектротранс» на користь
позивача матеріальну шкоду в розмірі
9877 грн.; стягнути з ТзДВ «СК «Наста» на
користь позивача 99500 грн.; стягнути з
відповідача 1 та відповідача 2 на
користь позивача судові витрати
пропорційно задоволених вимог.

Відповідач 1 вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
28.04.2014 року, про відкладення від 05.05.2014
року, від 21.05.2014 року, від 28.05.2014 року, від
03.06.2014 року, від 10.06.2014 року не виконав,
явку повноважного представника в
судове засідання забезпечив.

16.05.2014 року за вх.№21248/14 відповідач
подав відзив на позовну заяву.

13.06.2014 року за вх.№3073/14 відповідач подав
клопотання про заміну статусу сторони
у справі залучивши в якості
відповідача 2 - Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«НАСТА», а Львівське комунальне
підприємство «Львівелектротранс» - в
якості відповідача 2 на підставі ст. 24
ГПК України.

18.06.2014 року за вх.№26505/14 відповідач
подав клопотання про відкладення
розгляду справи.

Третя особа вимог ухвали суду про
відкладення від 21.05.2014 року, від 28.05.2014
року, від 03.06.2014 року, від 10.06.2014 року не
виконала, явку поважного предсавника в
судове засідання не забезпечила.

25.06.2014 року ухвалою суду про
відкладення розгляду справи залучено
до розгляду справи в якості
відповідача 2 - Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«НАСТА» (м. Київ), в якості відповідача 1
- Львівське комунальне підприємство
«Львівелектротранс» (м. Львів).

Позивач вимог ухвали суду про
відкладення від 25.06.2014 року, від 01.07.2014
року, від 10.07.2014 року, від 05.08.2014 року, від
11.08.2014 року, від 18.08.2014 року, від 26.08.2014
року не виконав, явку поважного
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча і був своєчасно,
належним чином, відповідно до ст.64 ГПК
України, повідомлений про час, місце і
дату розгляду справи, про що свідчить
Реєстр № 985 на відправлення
рекомендованої кореспонденції за
26.08.2014 року, а явка позивача була
визнана судом та визначена в ухвалах
суду обов'язковою.

10.07.2014 року в судовому засіданні
позивач подав пояснення по суті
позовних вимог.

10.07.2014 року за вх.№3517/14 позивач подав
заяву про уточнення позовних вимог, а
саме: стягнути з ЛКП
«Львівелектротранс» на користь
позивача матеріальну шкоду в розмірі
9877 грн.; стягнути з ТзДВ «СК «Наста» на
користь позивача 99500 грн.; стягнути з
відповідача 1 та відповідача 2 на
користь позивача судові витрати
пропорційно задоволених позовних
вимог.

05.08.2014 року за вх.№33775/14 позивач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

11.08.2014 року за вх.№34467/14 позивач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

18.08.2014 року за вх.№35280/14 позивач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

26.08.2014 року за вх.№36112/14 позивач подав
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

Відповідач 1 ухвалу суду про
відкладення від 25.06.2014 року, від 01.07.2014
року, від 10.07.2014 року, від 05.08.2014 року, від
11.08.2014 року, від 18.08.2014 року, від 26.08.2014
року не виконав, явку поважного
представника в судове засідання
забезпечив.

22.07.2014 року за вх.№31845/14 відповідач 1
подав відзив на позовну заяву.

18.08.2014 року за вх.№4041/14 відповідач подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи понад такий, що
встановлений ст. 69 ГПК України.

26.08.2014 року за вх.№36127/14 відповідач 1
подав обґрунтування позиції на
уточнену позовну заяву, в якому позовні
вимоги визнав та підтримав повністю.

Відповідач 2 ухвалу суду про
відкладення від 25.06.2014 року, від 01.07.2014
року, від 10.07.2014 року, від 05.08.2014 року, від
11.08.2014 року, від 18.08.2014 року, від 26.08.2014
року не виконав, явку поважного
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча і був своєчасно,
належним чином, відповідно до ст.64 ГПК
України, повідомлений про час, місце і
дату розгляду справи, про що свідчить
Реєстр № 986 на відправлення
рекомендованої з повідомленням
кореспонденції за 26.08.2014 року, а явка
відповідача 2 була визнана судом та
визначена в ухвалах суду обов'язковою.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, рішення
виготовлено, підписано та оголошено
01.09.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, сукупно оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд
встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 13.11.2012
року близько 08:30 год у м. Львові по вул.
Личаківська - Винниченка відбулось
зіткнення трамваю КТ 4СУ н.з. 1105, що
належить ЛКП «Львівелектротранс» та
автобусу «МАН НЛ 233» д.н.з. НОМЕР_1, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Сторгозія» на праві
власності. Факт дорожньо-транспортної
пригоди підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 05.12.2012 року, якою ОСОБА_2, що
керувала трамваєм в момент зіткнення,
визнано винною у вчиненні ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначає, що в результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди
постраждалий автобус «МАН НЛ 233» д.н.з.
НОМЕР_1 зазнав технічних пошкоджень.
Згідно з висновком № 11/11 експертного
автотоварознавчого дослідження з
визначення вартості матеріального
збитку від 01.04.2013 року, вартість ремонту
транспортного засобу становить 109 377, 64
грн.

Позивач звертає увагу на те, що між ЛКП
«Львівелектротранс» та ТзДВ «Страхова
компанія «Наста» укладено договір
страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту № /142, предметом якого
є майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з відшкодуванням
Страхувальником заподіяної ним шкоди
третій собі або її майну, яка виникла
внаслідок настання ДТП (до
застрахованих за цим договором
належить трамвай КТ4-СУ, інв. № 1105).

Позивач наголошує, що, відповідно до п.
11 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року (надалі -
Постанова), за вибором потерпілого,
вимога про відшкодування шкоди може
бути пред'явлена безпосередньо до
винної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1172,
п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків. Особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Позивач наголошує, що не вважається
особою, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, і не
несе відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному
порядку, відповідно до статті 1191 ЦК
України (п. 6 Постанови). Як встановлено
матеріалами адміністративної справи,
ОСОБА_2 в момент вчинення ДТП
перебувала у трудових відносинах з ЛКП
«Львівелектротранс».

Позивач зазначає, що при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК
України, залучити до участі у справі
страхову організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу (п. 16 Постанови).

Позивач звертає увагу на те, що при
відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Позивач наголошує, що саме тому позов
подано до ЛКП «Львівелектротранс» як
до безпосереднього заподіювача шкоди -
винної особи.

Позивач звертає увагу на те, що у
відзиві відповідач зазначає, що
позивач не звертався з претензіями
раніше, однак, це не відповідає
дійсності, оскільки 12.11.2013 року ТОВ
«Сторгозія» надіслано претензію до ЛКП
«Львівелектротранс» з вимогою
сплатити збитки (копію квитанції про
надсилання долучено до матеріалів
справи).

Разом з тим, позивач зазначає, що між
ЛКП «Львівелектротранс» та ТзДВ
«Страхова компанія «Наста» укладено
договір страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту № /142, предметом якого
є майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з відшкодуванням
Страхувальником заподіяної ним шкоди
третій собі або її майну, яка виникла
внаслідок настання ДТП (до
застрахованих транспортних засобів за
цим договором належить трамвай КТ4-СУ,
інв. № 1105).

Позивач наголошує, що ТОВ «Сторгозія»
неодноразово зверталась до страховика,
що застрахував цивільну
відповідальність позивача листами від
18.03.2013 року, від 21.08.2013 року, від 12.11.2013
року, однак, відшкодування збитків не
відбулось.

10.07.2014 року за вх.№3517/14 позивач подав
заяву про уточнення позовних вимог, а
саме: стягнути з ЛКП
«Львівелектротранс» на користь
позивача матеріальну шкоду в розмірі
9877 грн.; стягнути з ТзДВ «СК «Наста» на
користь позивача 99500 грн.; стягнути з
відповідача 1 та відповідача 2 на
користь позивача судові витрати.

У відзиві на позовну заяву відповідач 1
зазначає, що 22 березня 2012 року
Львівським комунальним підприємством
"Львівелектротранс" укладено Договір
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту № /142 із Товариством з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "НАСТА" (юр. та факт, адреса: 01001,
м. Київ, вул. Володимирська, 5Б, ), згідно якого предметом
Договору страхування є майнові
інтереси Страхувальника, пов'язані з
відшкодуванням Страхувальником
заподіяної ним шкоди третій особі або
її майну, яка виникла внаслідок
настання дорожньо-транспортної
пригоди із зазначеним у Списку
застрахованих транспортних засобів
(Додаток № 2), що є невід'ємною частиною
цього Договору, транспортним засобом".

Відповідач 1 зазначає, що відповідно до
р.6 Договору, Страхувальник
зобов'язався сплатити страховий платіж
4 (чотирма) частинами не пізніше 22
грудня 2012 року. Страхувальником (ЛКП
"Львівелектротранс") дані умови
виконано, підтвердженням чого є
виписка з картки рахунку 631 за період з
01.01.2012 року - 15.05.2014 року, згідно якої
страхові платежі в розмірі 10 350,00 грн.
перераховувались 23.03.2012 р., 21.06.2012 р.,
03.10.2012 р., 21.12.2012 р.

Відповідач звертає увагу на те, що за
Списком застрахованих транспортних
засобів було застраховано 115 одиниць
транспортних засобів Страхувальника
(трамваїв і тролейбусів) на загальну
суму страхового платежу 41 400,00 грн.
Серед застрахованих за даним Списком
транспортних засобів під № 100
значиться транспортний засіб
Страхувальника (винуватець ДТП) -
трамвай КТ4-СУ, реєстраційний № 1105.

Відповідач 1 зазначає, що, відповідно до
умов п.8.2. Договору, Страховим випадком
визнаються події, із настанням яких
виникає обов'язок Страховика здійснити
виплату страхового відшкодування
третім особам, які зазнали збитків в
результаті настання такої події.

Відповідач 1 наголошує, що пунктом 8.3.
Договору встановлено, що страховим
випадком є настання відповідальності
Страхувальника внаслідок пред'явлення
третіми особами, згідно з чинним
законодавством України, позовів чи
претензій Страхувальнику про
відшкодування збитків, завданих: -
життю та здоров'ю третьої особи та/або
майну третьої особи, які сталися у
зв'язку з експлуатацією визначеного у
Додатку № 2 до цього Договору
транспортного засобу.

Відповідач 1 звертає увагу на те, що
ліміти відповідальності Страховика,
згідно п.4.2. Договору, встановлені в
межах: 1) 50 000,00 грн. за окремим
транспортним засобом - за заподіяну
шкоду життю або здоров'ю третьої особи;
2) 100 000,00 грн. за окремим транспортним
засобом - за заподіяну шкоду майну
третьої особи. Розмір франшизи,
встановлений п.4.4. Договору, становить
0,5% від ліміту відповідальності за
шкоду, заподіяну майну третьої особи,
визначеного п.4.2. Договору, тобто 500,00
грн.

Відповідач 1 зазначає, що, відповідно до
умов Договору, а саме: п.10.1., п.9.3.7., після
настання страхового випадку,
Страхувальник зобов'язаний негайно,
але в будь-якому разі не пізніше ніж за 2
(два) робочі дні, повідомити про це
Страховика або його представника та
вчинити інші дії, передбачені
розділами 9-11 Договору.

Відповідач 1 наголошує, що на виконання
цих умов Договору, Страхувальником
були вчинені всі належні дії:

повідомлено ДАІ (13.11.2012 р. о 8:47);

повідомлено Страховика за номером
телефону 306;

оформлено заяву про настання
страхового випадку, яку надіслано
Страховику факсовим зв'язком за
номером 260-19-72;

подано Страховику (через аварійного
комісара) заяву від 14.11.2012 р. про
настання страхового випадку по
договору страхування ЦПВВНТЗ із
копіями усіх документів, які
вимагалися Страховиком (аварійним
комісаром).

Крім цього, відповідач 1 зазначає, що
Страхувальником виконано вимоги
підпункту 3 пункту 10.4. Договору, в якому
зазначено про необхідність негайно
сповістити страховика про всі вимоги,
які пред'являють йому у зв'язку із
страховим випадком, а саме, після
отримання 24.04.2014 р. за вхід. № 103-юр від
позивача (ТзОВ "Сторгозія") Позовної
заяви з додатками про відшкодування
шкоди. В зв'язку з встановленням
представником відповідача відсутності
за адресою (вул. Дорошенка, 67)
представництва Західної дирекції ТзДВ
"СК "НАСТА", представником ЛКП
"Львівелектротранс" 30.04.2014 р. було
скеровано на юридичну адресу ТзДВ "СК
"НАСТА" супровідний лист-повідомлення
№ 30/-784 із копіями Позовної заяви з
додатками до неї (на 15-ти арк.) із
проханням здійснити ТОВ "Сторгозія"
страхове відшкодування, згідно умов
Договору, не доводячи справи до
судового розгляду.

Відповідач 1 зазначає, що станом на
15.05.2014 р. відповіді на дане звернення
підприємством не отримано.

Відповідач 1 звертає увагу на те, що до
24.04.2014 р. ТОВ "Сторгозія" не зверталось
до ЛКП "Львівелектротранс" з жодними
вимогами чи претензіями по даному
страховому випадку, а тому,
підприємство не мало підстав
звертатися з відповідним проханням
(заявою) до Страховика.

Відповідач 1 зазначає, що правомірними
є посилання позивача на ст.ст. 22, 1166, 1172,
1187, 1188, 1191 ЦК України, однак, позивачем,
чомусь, проігноровано як положення
глави 67 ЦК України, так і Закону України
"Про страхування", якими регулюється
порядок відшкодування заподіяної
шкоди особою, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність. Зокрема,
статтею 979 ЦК України і ст. 16 Закону
України "Про страхування" встановлено,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Крім цього, відповідач 1 зазначає, що
статтею 1194 ЦК України встановлено межі
відповідальності Страхувальника при
відшкодуванні заподіяних нею збитків,
а саме те, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідач 1 звертає увагу на те, що,
посилаючись на п. 11 Постанови, позивач,
винятково до себе, визначив винну особу
і порядок пред'явлення вимоги до неї.
Однак, згідно цього пункту, потерпілий
може пред'явити вимогу безпосередньо
до особи, винної в настанні ДТП, тобто
до водія трамваю, але лише у випадку,
коли межі відповідальності цієї винної
особи і особи, яка за неї відповідає
(власника ТЗ), є однаковими: "За вибором
потерпілого вимога про відшкодування
шкоди може бути пред'явлена
безпосередньо до винної особи,
оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа,
яка відповідає за шкоду, завдану з вини
іншої особи, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи, якщо за
законом межі відповідальності
останньої та особи, яка за неї
відповідає, однакові". А так як
відповідальність працівника, згідно
чинного трудового законодавства,
встановлена в межах його
середньомісячного заробітку, то
абсолютно неспівмірним було б
пред'явлення такої вимоги (109 377,64 грн.)
до водія трамваю, середньомісячний
заробіток якого становить близько 4 000,00
грн.

Відповідач 1 звертає увагу на те, що,
посилаючись на п.16 Постанови, позивач
правильно вказує на право суду щодо
залучення до участі у справі
страховика, проте у вимогах позовної
заяви не заявляє жодних вимог до
Страховика, що є підставою для відмови
в позові до Страхувальника в розмірі
ліміту відповідальності страховика,
оскільки непред'явлення вимог до
страховика за наявності підстав для
стягнення завданої шкоди саме зі
страховика є підставою для відмови в
позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Враховуючи наведене вище та той факт,
що відповідачем 1, як Страхувальником,
виконано всі умови Договору
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту № /142 від 22.03.2012 р.,
відповідач 1 вважає позовні вимоги ТОВ
"Сторгозія" до ЛКП "Львівелектротранс"
про стягнення шкоди в розмірі 109 377,64
грн. безпідставними, необгрунтованими
та такими, що не підлягають до
задоволення.

У відзиві на уточнені позовні вимоги
відповідач 1 зазначає, що з огляду на
подані раніше відзиви на позовну заяву
та уточнення позивачем позовних вимог,
він вважає такі уточнені вимоги цілком
правомірними і обґрунтованими,
оскільки, звертаючись із позовною
заявою про стягнення лише з ЛКП
"Львівелектротранс" 109377,64 грн.
матеріальної шкоди за страховим
випадком та судових витрат, не
пред'являючи вимог до страхової
компанії, у якій була застрахована
цивільна відповідальність
підприємства, позивачем не було
враховано положень ст.ст. 979, 1194
Цивільного кодексу України і ст.16
Закону України "Про страхування", а
тому, відповідно до п. 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", йому могло бути
відмовлено судом у частковому
задоволенні позовних вимог, оскільки
непред'явлення вимог до страховика за
наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме зі страховика є
підставою для відмови в позові до
завдавача шкоди у відповідному
розмірі.

Відповідач 1 зазначає, що залучення
судом в якості відповідача 2 страхової
компанії - ТзДВ "СК "НАСТА" і уточнення
позовних вимог позивачем - ТзОВ
"Сторгозія" про стягнення з відповідача
2 - ТзДВ "СК "НАСТА" - 99 500,00 грн. страхового
відшкодування, з відповідача 1 - ЛКП
"Львівелектротранс" - 9 877,64 грн.
матеріальної шкоди, та стягнення з
відповідачів 1 і 2 судових витрат
пропорційно задоволеним вимогам є
цілком законним і відповідає нормі ст.
1194 Цивільного кодексу України, в якій
зазначено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди,
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Оскільки ЛКП "Львівелектротранс", як
Страхувальник, виконало перед
Страховиком - ТзДВ "СК "НАСТА" всі свої
зобов'язання в повному обсязі, що
підтверджується наданими суду
доказами, відповідач 1 вважає, що навіть
за відсутності на судових засіданнях
уповноважених представників
відповідача 2 - ТзДВ "СК "НАСТА", можливим
є прийняття судом рішення за
уточненими позовними вимогами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Належних
доказів наявності передбачених
законом чи договором підстав для
звільнення відповідачів від
відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач 2 не
подав докази погашення боргу в повному
обсязі, позовні вимоги не спростував,
явку повноважного представника в
судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 528 ЦК України, в
разі невиконання або неналежного
виконання обов'язку боржника іншою
особою, цей обов'язок боржник повинен
виконати сам.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 981 ЦК України, договір
страхування укладається в письмовій
формі. Договір страхування може
укладатись шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового свідоцтва
(поліса, сертифіката).

Згідно ст. 984 ЦК України, страховиком є
юридична особа, яка спеціально
створена для здійснення страхової
діяльності та одержала у встановленому
порядку ліцензію на здійснення
страхової діяльності. Страхувальником
може бути фізична або юридична особа.

Ст. 989 ЦК України встановлює, що
страхувальник зобов'язаний:

1) своєчасно вносити страхові платежі
(внески, премії) у розмірі,
встановленому договором;

2) при укладенні договору страхування
надати страховикові інформацію про всі
відомі йому обставини, що мають істотне
значення для оцінки страхового ризику,
і надалі інформувати його про будь-які
зміни страхового ризику;

3) при укладенні договору страхування
повідомити страховика про інші
договори страхування, укладені щодо
об'єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив
страховика про те, що об'єкт уже
застрахований, новий договір
страхування є нікчемним;

4) вживати заходів щодо запобігання
збиткам, завданим настанням страхового
випадку, та їх зменшення;

5) повідомити страховика про настання
страхового випадку у строк,
встановлений договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Частина 1 ст. 1166 ЦК України встановлює,
що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України
визначено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (праві власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України, шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року, за вибором
потерпілого, вимога про відшкодування
шкоди може бути пред'явлена
безпосередньо до винної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172, п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК
України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Особою, яка зобов'язана відшкодувати
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, є фізична або юридична
особа, що на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди, позички
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК (п. 6
Постанови).

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 13.11.2012 року близько 08:30
год. у м. Львові по вул. Личаківська -
Винниченка відбулось зіткнення
трамваю КТ 4СУ н.з. 1105, що належить ЛКП
«Львівелектротранс» та автобусу «МАН
НЛ 233» д.н.з. НОМЕР_1, що належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Сторгозія» на праві
власності. Факт дорожньо-транспортної
пригоди підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 05.12.2012 року, якою ОСОБА_2, що
керувала трамваєм в момент зіткнення,
визнано винною у вчиненні ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди
постраждалий автобус «МАН НЛ 233» д.н.з.
НОМЕР_1 зазнав технічних пошкоджень.
Згідно з висновком № 11/11 експертного
автотоварознавчого дослідження з
визначення вартості матеріального
збитку від 01.04.2013 року, вартість ремонту
транспортного засобу становить 109 377, 64
грн.

Як встановлено матеріалами
адміністративної справи, ОСОБА_2, в
момент вчинення ДТП, перебувала у
трудових відносинах з ЛКП
«Львівелектротранс».

Між ЛКП «Львівелектротранс» та ТзДВ
«Страхова компанія «Наста» укладено
договір страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту № /142, предметом якого
є майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з відшкодуванням
Страхувальником заподіяної ним шкоди
третій собі або її майну, яка виникла
внаслідок настання ДТП (до
застрахованих за цим договором
належить трамвай КТ4-СУ, інв. № 1105).

22 березня 2012 року Львівським
комунальним підприємством
"Львівелектротранс" укладено Договір
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту № /142 із Товариством з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "НАСТА" (юр. та факт, адреса: 01001,
м. Київ, вул. Володимирська, 5Б, ), згідно якого, як зазначено
у п.3.1. Договору, предметом Договору
страхування є майнові інтереси
Страхувальника, пов'язані з
відшкодуванням Страхувальником
заподіяної ним шкоди третій особі або
її майну, яка виникла внаслідок
настання дорожньо-транспортної
пригоди із зазначеним у Списку
застрахованих транспортних засобів
(Додаток № 2), що є невід'ємною частиною
цього Договору, транспортним засобом.

Відповідно до р.6 Договору,
Страхувальник зобов'язався сплатити
страховий платіж 4 (чотирма) частинами
не пізніше 22 грудня 2012 року.
Страхувальником (ЛКП
"Львівелектротранс") дані умови
виконано, підтвердженням чого є
виписка з картки рахунку 631 за період з
01.01.2012 року - 15.05.2014 року, згідно якої
страхові платежі в розмірі 10 350,00 грн.
перераховувались 23.03.2012 р., 21.06.2012 р.,
03.10.2012 р., 21.12.2012 р.

За Списком застрахованих транспортних
засобів було застраховано 115 одиниць
транспортних засобів Страхувальника
(трамваїв і тролейбусів) на загальну
суму страхового платежу 41 400,00 грн.
Серед застрахованих за даним Списком
транспортних засобів під № 100
значиться транспортний засіб
Страхувальника (винуватець ДТП) -
трамвай КТ4-СУ, реєстраційний № 1105.

Відповідно до умов п.8.2. Договору,
Страховим випадком визнаються події,
із настанням яких виникає обов'язок
Страховика здійснити виплату
страхового відшкодування третім
особам, які зазнали збитків в
результаті настання такої події.

Пунктом 8.3. Договору встановлено, що
страховим випадком є настання
відповідальності Страхувальника
внаслідок пред'явлення третіми
особами, згідно з чинним
законодавством України, позовів чи
претензій Страхувальнику про
відшкодування збитків, завданих: -
життю та здоров'ю третьої особи та/або
майну третьої особи, які сталися у
зв'язку з експлуатацією визначеного у
Додатку № 2 до цього Договору
транспортного засобу.

Згідно п.11.7 Договору, виплата
страхового відшкодування здійснюється
третій особі, безпосередньо якій чи
майну якої заподіяно шкоду внаслідок
настання страхового випадку.

Ліміти відповідальності Страховика,
згідно п.4.2. Договору, встановлені в
межах: 1) 50 000,00 грн. за окремим
транспортним засобом - за заподіяну
шкоду життю або здоров'ю третьої особи;
2) 100 000,00 грн. за окремим транспортним
засобом - за заподіяну шкоду майну
третьої особи. Розмір франшизи,
встановлений п.4.4. Договору, становить
0,5% від ліміту відповідальності за
шкоду, заподіяну майну третьої особи,
визначеного п.4.2. Договору, тобто 500,00
грн.

Відповідно до умов Договору, п.10.1.,
п.9.3.7., після настання страхового
випадку, Страхувальник зобов'язаний
негайно, але в будь-якому разі не
пізніше ніж за 2 (два) робочі дні,
повідомити про це Страховика або його
представника та вчинити інші дії,
передбачені розділами 9-11 Договору.

Судом встановлено, що на виконання цих
умов Договору, Страхувальником були
вчинені всі належні дії:

повідомлено ДАІ (13.11.2012 р. о 8:47);

повідомлено Страховика за номером
телефону 306;

оформлено заяву про настання
страхового випадку, яку надіслано
Страховику факсовим зв'язком за
номером 260-19-72;

подано Страховику (через аварійного
комісара) заяву від 14.11.2012 р. про
настання страхового випадку по
договору страхування ЦПВВНТЗ із
копіями усіх документів, які
вимагалися Страховиком (аварійним
комісаром).

Крім цього, Страхувальником виконано
вимоги підпункту 3 пункту 10.4. Договору,
негайно сповістити страховика про всі
вимоги, які пред'являють йому у зв'язку
із страховим випадком, а саме, після
отримання 24.04.2014 р. за вхід. № 103-юр від
позивача (ТзОВ "Сторгозія") Позовної
заяви з додатками про відшкодування
шкоди, встановлення представником
відповідача відсутності за адресою
(вул. Дорошенка, 67) представництва
Західної дирекції ТзДВ "СК "НАСТА",
представником ЛКП "Львівелектротранс"
30.04.2014 р. було скеровано на юридичну
адресу ТзДВ "СК "НАСТА" супровідний
лист-повідомлення № 30/-784 із копіями
Позовної заяви з додатками до неї (на
15-ти арк.) із проханням здійснити ТОВ
"Сторгозія" страхове відшкодування
згідно умов Договору, не доводячи
справи до судового розгляду. Станом на
15.05.2014 р. відповіді на дане звернення
підприємством не отримано.

10.07.2014 року за вх.№3517/14 позивач подав
заяву про уточнення позовних вимог, а
саме: стягнути з ЛКП
«Львівелектротранс» на користь
позивача матеріальну шкоду в розмірі
9877 грн.; стягнути з ТзОВ «СК «Наста» на
користь позивача 99500 грн.; стягнути з
відповідача 1 та відповідача 2 на
користь позивача судові витрати.

Отже, зважаючи на те, що відповідачем 1,
як Страхувальником, виконано всі умови
Договору добровільного страхування
цивільної відповідальності власників
наземного транспорту № /142 від
22.03.2012 р., та дотримано норм чинного
законодавства України, що регулюють
відносини страхування, враховуючи те,
що при відшкодуванні страховиком
шкоди, завданої особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, така особа сплачує
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням), уточнені
(зменшені) позовні вимоги щодо
відповідачів є правомірними та
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову,
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

26.08.2014 року за вх.№36127/14 відповідач 1
подав обґрунтування позиції на
уточнену позовну заяву, в якому позовні
вимоги визнав та підтримав повністю.
Також, у суду відсутні докази, що такі
дії відповідача суперечать
законодавству або порушують права і
охоронювані законом інтереси інших
осіб.

Враховуючи, що позивачем представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження своїх позовних
вимог, а відповідачі позовні вимоги не
спростували, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сторгозія» (м. Львів) до відповідача 1 -
Львівського комунального підприємства
«Львівелектротранс» (м. Львів) щодо
стягнення матеріальної шкоди в розмірі
9877 грн. та відповідача 2 - ТзОВ «СК
«Наста» щодо стягнення страхового
відшкодування в сумі 99500 грн. є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач
подав квитанцію №ПН13283 від 15.04.2014 року
на суму 2187,54 грн. про сплату судового
збору.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід покласти на
відповідачів пропорційно задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43,
33, 34, 43, 49, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Львівського комунального
підприємства «Львівелектротранс» (79012,
м. Львів, вул. Сахарова, 2, , р/р 0601 в Львівській філії АБ
«Брокбізнесбанк», МФО 325774) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сторгозія» (79060, м.
Львів, вул. Наукова, 5, )
9877 (дев'ять тисяч вісімсот сімдесят сім)
грн. 00 коп. відшкодування матеріальної
шкоди та 197 (сто дев'яносто сім) грн. 55
коп. судового збору.

3. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«НАСТА» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 6,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Сторгозія» (79060, м. Львів, вул. Наукова,
5, ) 99500 (дев'яносто
дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.
страхового відшкодування матеріальної
шкоди та 1989 (одна тисяча дев'ятсот
вісімдесят девять) грн. 99 коп. судового
збору.

4. Накази видати в порядку статей 116 ГПК
України.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 04.09.2014 року