ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.09.14р. Справа № 904/6135/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "КЛІОН", м. Запоріжжя

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Океан вкуса", м. Київ

про стягнення заборгованості за
договором поставки

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Краско Ю.М. -
довіреність № б/н від 14.01.14р.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кліон", м.Запоріжжя
(далі по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач-1) та до товариства з
обмеженою відповідальністю "Океан
вкуса", м.Київ (далі по тексту -
відповідач-2) про стягнення з
відповідача-2 на користь позивача
238225,93грн. основної заборгованості,
8902,98грн. пені, 1242,85грн. три відсотки
річних, 2630,81грн. інфляційних втрат та
про солідарне стягнення з відповідача-1
та відповідача-2 на користь позивача
1000,00грн.

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідачів
пропорційно стягнутим сумам.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №239 від 11.08.14р. ухвалою
суду від 18.08.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 04.09.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 26.08.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду 22.08.14р.

Відповідач-1 про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується ухвалою суду, яка
повернулася на адресу господарського
суду 02.09.14р. з відміткою пошти "за
истечением срока хранения".

Відповідач-2 про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 26.08.14р. з
відміткою представника відповідача-2
про отримання ухвали суду 22.08.14р.

04.09.14р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі.

Відповідач-1 та відповідач-2 не
забезпечили явку своїх представників в
судове засідання, вимоги суду не
виконали, з заявами і клопотаннями до
суду не зверталися.

Повноважний представник позивача в
судовому засіданні просив суд
розглянути справу без участі
повноважних представників
відповідачів, оскільки останні про
розгляд справи повідомлені належним
чином.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання
представників відповідача-1 та
відповідача-2 не перешкоджає розгляду
справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
04.09.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.11р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Кліон" (далі по
тексту - позивач, постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Океан вкуса" (далі по
тексту - відповідач-2, покупець)
укладено договір №153/63/11 (далі по тексту
- договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору
постачальник зобов'язується
поставляти товар, а покупець
зобов'язується приймати товар та
своєчасно сплачувати його вартість
відповідно до умов цього договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що
покупець зобов'язується надавати
постачальнику додаткові послуги в
порядку та згідно умов, визначених у
договорі, а постачальник
зобов'язується своєчасно сплатити їх
вартість.

Пунктом 2.1 договору визначено, що
постачальник зобов'язується прийняти
від покупця замовлення на постачання
товару та здійснити постачання товару,
відповідно до замовлення та
специфікації, за адресою, вказаною у
замовленні, своїми транспортними
засобами та за свій рахунок.

Пунктом 5.1 договору визначено, що
загальна сума договору складає суму
товару, отриманого по всім товарним
накладним.

Пунктом 5.5 договору визначено, що
покупець перераховує на рахунок
постачальника грошові кошти за
поставлений товар після 21 (двадцять
один) календарного дня з дати поставки
товару. Покупець проводить розрахунок
по кожній накладній у встановлений для
цього день - перший четвер після
закінчення терміну, зазначеному в
цьому пункті вище. У такому випадку
постачальник не буде вважати це
порушенням умов договору і не буде
пред'являти до покупця ніяких
претензій. Сторони погодили, що строк
оплати за товари, поставлені до
будь-якого магазину, рахується з дати
офіційного відкриття цього магазину, а
не з дати отримання товарів.

Договір діє з моменту його підписання
сторонами до 31.12.11р. (пункт 7.1 договору).

Відповідно до пункту 7.3 договору дія
договору автоматично продовжується на
наступний термін, якщо жодна зі сторін
не попередить письмово іншу сторону
про припинення дії договору на протязі
одного місяця до закінчення терміну
дії договору, вказаного в п.7.1 договору.

18.03.11р. між сторонами було підписано
протокол узгодження розбіжностей до
договору в якому сторони узгодили
зокрема пункт 5.5 договору викласти в
наступній редакції: "покупець
перераховує на рахунок постачальника
грошові кошти за поставлений товар
після 21 (двадцять один) календарних
днів з дати поставки товару. Покупець
проводить повний розрахунок по
конкретній накладній у встановлений
для цього день - перший четвер після
закінчення терміну, зазначеного в
цьому пункті вище. У такому випадку
постачальник не буде вважати це
порушенням умов договору і не буде
пред'являти до покупця ніяких
претензій".

01.12.12р. між сторонами було підписано
додаткову угоду до договору в якій
сторони узгодили викласти пункт 5.5
договору в наступній редакції:

"Покупець перераховує на рахунок
продавця гроші за поставлений товар
після 28 (двадцять вісім) календарних
днів з дати поставки товару".

На виконання умов укладеного між
сторонами договору поставки позивач
поставив відповідачу-2 свіжоморожену
рибу та морепродукти на загальну суму
246225,93грн., що підтверджується
видатковими накладними №44973 від 23.04.14р.
на суму 42476,20грн. (а.с.23), №49998 від 07.05.14р.
на суму 48722,40грн. (а.с.24), №53787 від 16.05.14р.
на суму 72735,75грн. (а.с.25), №56313 від 23.05.14р.
на суму 62377,58грн. (а.с.26), №58393 від 29.05.14р.
на суму 19914,00грн. (а.с.26).

Відповідач-2 за отриманий від позивача
товар розрахувався частково, а саме у
розмірі 7000,00грн.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (ч.1). Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання
(ч.2).

Статтею 547 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі (ч.1).
Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним (ч.2).

18.03.11р. з метою забезпечення виконання в
повному обсязі зобов'язань
відповідача-2 за договором поставки між
позивачем та відповідачем-1 укладено
договір поруки (далі по тексту - договір
поруки).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч.1). Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ч.2). Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ч.3).

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1).
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.2).
Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки (ч.3).

Відповідно до п.1.1 договору поруки за
цим договором поручитель (відповідач-1)
поручається перед кредитором
(позивачем) за виконання обов'язку
відповідачем-2 за договором поставки.

Пунктом 1.2 договору поруки визначено,
що у разі порушення боржником
(відповідачем-2) обов'язку за основним
договором боржник (відповідач-2) і
поручитель (відповідач-1) відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено,
що під основним договором у цьому
договорі розуміють договір №153/63/11 від
18.03.11р. за яким боржник є покупцем
товарів, а кредитор є постачальником
товарів.

Пунктом 3.1 договору визначено, що в
період дії основного договору
поручитель (відповідач-1) відповідає за
своєчасну оплату боржником
(відповідачем-2) заборгованості за
поставлені товари по основному
договору. Виконання зобов'язання за
основним договором забезпечується
порукою частково - у сумі 1000,00грн.
Відповідальність поручителя
(відповідача-1) обмежується вказаною в
даному пункті сумою.

Пунктом 4.1 договору визначено, що у разі
порушення (невиконання чи неналежного
виконання) боржником (відповідачем-2)
обов'язку за основним договором,
кредитор (позивач) вправі звернутися із
вимогою про виконання умов основного
договору як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором (з
урахуванням пункту 3.1 даного договору).

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
моменту припинення поруки (пункт 6.1
договору).

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що на час розгляду справи у
суді договір поруки є чинним,
відповідальність відповідача
солідарна господарський суд визнав
позовні вимоги позивача до відповідача
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача-2 на користь
позивача 238225,93грн. та в частині
солідарного стягнення з відповідача-1
та відповідача-2 на користь позивача
1000,00грн., слід визнати обґрунтованими,
документально доведеними, такими, що не
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що підлягають
задоволенню.

Господарський суд вважає, що
відповідач-2 визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу можуть відноситися
часткове погашення самим боржником
основного боргу (а.с.28).

Доказів оплати товару в сумі 239225,93грн.
відповідач не надав, доводи позивача,
наведені в обґрунтування позову, не
спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати товару
(ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу
(ч.2). У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами
(ч.3). Якщо покупець відмовився прийняти
та оплатити товар, продавець має право
за своїм вибором вимагати оплати
товару або відмовитися від договору
купівлі-продажу (ч.4). Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (ч.5).

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

В протоколі узгодження розбіжностей до
договору від 18.03.14р. сторони узгодили
викласти пункт 6.6 договору в наступній
редакції, а саме за прострочення оплати
поставлених товарів покупець сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
прострочення, від суми простроченої
оплати, за кожен день прострочення.

Позивач нарахував до стягнення з
відповідача-2 пеню у розмірі 8902,98грн. за
період з 22.05.14р. по 11.08.14р. за кожною
поставкою окремо.

Господарський перевірив розрахунок
позивача, визнав його вірним, а вимогу
такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити про те, що наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та трьох
процентів річних є способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(виплати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові. А тому
погашення суми основного боргу не
позбавляє кредитора права на отримання
коштів, передбачених частиною 2 статті
625 Цивільного кодексу України.

Позивач нарахував до стягнення з
відповідача-2 три відсотки річних у
розмірі 1242,85грн. та 2630,81грн. інфляційних
втрат за період з 22.05.14р. по 11.08.14р. за
кожною поставкою окремо.

Господарський перевірив розрахунок
позивача, визнав його вірним, а вимогу
такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покласти на відповідачів пропорційно
розміру задоволення за їх рахунок
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1,3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
525, 526, 509, 530, 536, 546, 547, 553, 554, 625, 627, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
193, 232, 265 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75,
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Океан вкуса" (04210,
м.Київ, пр.Героїв Сталінграда, буд.16-Б,
блок №3; ідентифікаційний код 37095538) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Кліон" (69106,
м.Запоріжжя, вул.Скворцова, 236;
ідентифікаційний код 33134908) 238225,93грн.
(двісті тридцять вісім тисяч двісті
двадцять п'ять грн. 93 коп.) - основна
заборгованість; 8902,98грн. (вісім тисяч
дев'ятсот дві грн. 98 коп.) - пеня; 1242,85грн.
(одна тисяча двісті сорок дві грн. 85
коп.) - три відсотки річних; 2630,81грн. (дві
тисячі шістсот тридцять грн. 81 коп.) -
інфляційних втрат; 5019,89грн. (п'ять тисяч
дев'ятнадцять грн. 89 коп.) - судовий збір,
видати наказ.

Стягнути солідарно з товариства з
обмеженою відповідальністю "Океан
вкуса" (04210, м.Київ, пр.Героїв
Сталінграда, буд.16-Б, блок №3;
ідентифікаційний код 37095538) та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Кліон" (69106,
м.Запоріжжя, вул.Скворцова, 236;
ідентифікаційний код 33134908) 1000,00грн.
(одна тисяча грн. 00 коп.) - основна
заборгованість; 20,16грн. (двадцять грн. 16
коп.) - судовий збір, видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

08.09.14р.

Суддя І.В. Петренко