ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" вересня 2014 р.
Справа № 918/1001/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Львівська
дирекція залізничних перевезень"
державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"

до відповідача Державного
підприємства "Рокитнівське лісове
господарство"

про стягнення штрафу в сумі 22 895 грн. 00
коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Зозуль О.Д. (довіреність №
НЮ-19 від 01.01.2014р.).

Від відповідача: Мороз В.П. (угода б/н
від 03.07.2014р).

Абрамчук А.Й. (доручення
№ 418 від 07.07.2014р.)

Суть спору: позивач - Державне
територіально-галузеве об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Львівська
дирекція залізничних перевезень"
державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовом до
відповідача - Державного підприємства
"Рокитнівське лісове господарство", у
якому просить стягнути з відповідача
штраф за неправильне зазначення маси
вантажу в перевізних документах
розмірі 22 895 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 02.07.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду та порушено
провадження, розгляд справи призначено
на 17.07.2014р.

15.07.2014р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав відзив на
позовну заяву, в якому просив відмовити
в задоволенні позовних вимог.

17.07.2014р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву про
зупинення провадження у справі,
посилаючись на справу №918/959/14 за
позовом державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Львівська
дирекція залізничних перевезень"
державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" до
державного підприємства "Рокитнівське
лісове господарство" про стягнення
штрафу за неправильне зазначення маси
вантажу в перевізному документів -
накладній, що перебуває в провадженні
господарського суду Рівненської
області.

В обґрунтування заяви позивач вказує,
що зазначені справи взаємопов'язані і
рішення у справі №918/959/14 може мати
суттєве значення для вирішення спору у
даній справі.

Судом відмовлено в задоволенні заяви
про зупинення провадження у справі, з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Однак, у справі №918/959/14 26.08.2014р. прийнято
рішення, яким позов державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Львівська
дирекція залізничних перевезень"
державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"
задоволено, у зв'язку з чим суд не
вбачає підстав для задоволення
клопотання позивача про зупинення
провадження у справі.

В судовому засіданні 17.07.2014р.
оголошувалась перерва до 26.08.2014р.

21.08.2014р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав додаткові
пояснення по справі.

В свою чергу, 26.08.2014р. відповідач, через
відділ канцелярії та документального
забезпечення суду, подав додаткові
пояснення по справі.

В судовому засіданні 26.08.2014р.
оголошувалась перерва до 12.09.2014р.

28.08.2014р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав клопотання в
порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України про
продовження строку розгляду спору.

Ухвалою суду від 28.08.2014р. клопотання
відповідача задоволено, продовжено
строк розгляду спору у справі на
п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 28.08.2014р.
оголошувалась перерва до 28.08.2014р.

05.09.2014р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав додаткові
пояснення, у яких просив в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В свою чергу, 11.09.2014р. позивач, через
відділ канцелярії та документального
забезпечення суду, подав додаткові
пояснення по справі.

В судовому засіданні 12.09.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав вказаних у
позовній заяві, а представники
відповідача позовні вимоги не визнали
з підстав, вказаних у відзиві на позов
та додаткових поясненнях.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.09.2013р. між державним підприємством
"Рокитнівське лісове господарство"
(продавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Язьв" (покупець)
укладено Договір купівлі - продажу
необробленої деревини №90 (а.с. 62-65).

Згідно п. 1.1. вказаного Договору, за
результатами проведення
спеціалізованого аукціону із продажу
ресурсів необробленої деревини
заготівлі 4 кварталу 2013 року, який
відбувся 02 вересня 2013 року, продавець
передає у власність на умовах
франко-склад продавця (франко-нижній,
франко-верхній) франко-нижній склад,
(лоти №386-388), а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього ціну
відповідно до умов, що визначені в
цьому Договорі.

З метою належного виконання умов
договору, 24.12.2013р. державне
підприємство "Рокитнівська лісове
господарство" накладною №35632991 зі
станції Рокитне-Волинське Львівської
залізниці відправило вагон №32261604 з
вантажем - "Лісоматеріали фанерні (кряж
фанерний)" зі станцією призначення -
Клепарів Львівської залізниці,
отримувач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Язьм" (а.с. 10).

25.12.2013р. зазначений вагон прибув на ст.
Клепарів Львівської залізниці, на якій
було проведено контрольне
переважування вантажу, в результаті
якого виявлено, що вагон №32261604
завантажено понад вантажопідйомність.

26.12.2013р. комісією на ст. Клепарів
Львівської залізниці у відповідності
до ч. 2 ст. 24 Статуту залізниць України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998р. №457
складено комерційний акт АА №062145/10 (а.с.
9).

У відповідності до вказаного акту на
основі телеграми станції Сарни №35 від
34.12.2013р. та Здолбунів №144 від 25.12.2013р.
проводилось зважування вагона №32261604 з
вантажем лісоматеріали фанерні, що
слідував по відправці вказаній на
звороті цього акту, на 150 тонній
тензометричній вагонній вазі станції
Клепарів, яка пройшла держперевірку
08.11.2013р. Встановлено, що по документу
значиться вантаж лісоматеріали
фанерні, кількість місць 4 штабеля,
брутто не вказано, тара 22300, нетто 58000. В
дійсності виявилось: вантаж
лісоматеріали фанерні, кількість місць
без повного вивантаження вантажу із
вагона перерахувати неможливо, шапка
вагона завантажена на 4 штабеля, брутто
84220, тара з документа 22300, нетто 31920, що
більше проти документу на 3920.
Вантажопідйомність вагона 66 тонн, що не
перевищує вантажопідйомність вагона.
Спосіб визначення маси згідно
документу умовно. Вагон прибув в
технічно та комерційному стані
справним. Зважування вагона проводила
агент комерційний ОСОБА_4, в
присутності: ДСЗМ ОСОБА_5, агента
комерційного ОСОБА_6, представника ТОВ
фірми "Язьм" Мельника Ю.О.

26.12.2013р. на ст. Клепарів Львівської
залізниці складено Акт загальної форми
№4893, у відповідності до якого при
зважуванні вагона № 32261604 на 150т. вазі
жд, брутто не вказано, тара з документа
22 300 кг., нетто 58 000 кг. Проти документа
виявлено на 3 920 кг. більше ваги (а.с. 148).

За неправильне зазначення даних про
масу вантажу у накладній
вантажовідправником, у відповідності
до ст. 129 Статуту, позивач нарахував
відповідачу штраф в розмірі 22 895 грн. 00
коп.

У поданій позовній заяві,
відокремлений підрозділ "Львівська
дирекція залізничних перевезень"
державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"
вказує, що штраф відповідачем не
сплачений, у зв'язку з чим змушений
звертатись з даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, встановивши
обставини справи і давши їм правову
оцінку, господарський суд вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відносини, пов'язані з діяльністю
транспорту, у тому числі залізничного,
регулюються Законом України "Про
транспорт", іншими актами
законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

За приписами статті 12 Закону України
"Про транспорт", підприємства
транспорту мають право вимагати від
відправників і одержувачів вантажів
виконання вимог цього Закону, кодексів
(статутів) окремих видів транспорту та
інших нормативних актів України, що
регулюють діяльність транспорту.

Порядок накладення та стягнення
штрафів за правопорушення у сфері
перевезення вантажу залізницею
встановлено Статутом залізниць
України, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р.
№ 457 (надалі - Статут).

Відповідно до статті 2 Статуту
залізниць України цей Статут визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств,
організацій, установ і громадян, які
користуються залізничним транспортом.

Стаття 6 Статуту, встановлює, що
накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення.
Накладна супроводжує вантаж на всьому
шляху перевезення до станції
призначення.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000р. № 644, на кожне
відправлення вантажу відправник
повинен подати станції навантаження
накладну.

Згідно абз. 2 пункту 1.3. Правил
оформлення перевізних документів, усі
відомості, передбачені формою бланка
перевізного документа, повинні бути
внесені відправником до відповідних
граф. Виправлення не допускаються, у
разі зміни відомостей, внесених до
перевізного документа відправник
зобов'язаний заповнити новий
перевізний документ.

Стаття 24 Статуту передбачає, що
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.
Упакування, пакетування, тара повинні
відповідати вимогам нормативних
документів. Відправник зобов'язаний на
вимогу залізниці пред'явити стандарт
або технічні умови, сертифікат на
відвантажувану продукцію (якщо вона
підлягає сертифікації), а також на її
тару.

У відповідності до статті 37 Статуту,
під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса. Маса
вантажів визначається відправником, з
відображенням способу визначення у
накладній.

Крім того, згідно п. 2.1. та п. 2.2. Правил
оформлення перевізних документів, ст. 37
Статуту та п. 5 Правил приймання
вантажів до перевезення передбачено,
що графи "Маса вантажу в кг. визначена
відправником" та "Спосіб визначення
маси" заповнюються відправником.

Згідно п. 2.3. Правил оформлення
перевізних документів, правильність
внесених в накладну відомостей своїм
підписом засвідчує представник
відправника.

Так, при заповненні накладної
відповідачем було визначено масу:
кількість місць 4 штабеля, брутто не
вказано, тара 22 300, нетто 58 000 кг.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до
перевезення передбачено, що вантажі,
завантажені відправниками у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту, що
кореспондується із ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про залізничний транспорт",
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення
невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах.

26.12.2013р. комісією на ст. Клепарів
Львівської залізниці складено
комерційний акт АА №062145/10, у
відповідності до якого при
переважуванні вагона № 32261604
встановлено, що вагон завантажено
понад вантажопідйомність на 3 920 кг.

У відповідності до ст. 920 ЦК України у
разі порушення зобов'язань, що
випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 122 Статуту за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника стягується штраф у розмірі
згідно із статтею 118 цього Статуту. При
цьому відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Зазначене кореспондується із п. 5.5.
Правил оформлення перевізних
документів, де встановлено, що якщо під
час перевезення вантажу або на станції
призначення буде виявлено неправильне
зазначення у накладній маси, кількості
місць вантажу, його назви, коду та
адреси одержувача з відправника, порту
стягується штраф в розмірі згідно зі
статтею 118 Статуту залізниць України.
При цьому відправник несе перед
залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли. Цей факт
засвідчується актом загальної форми,
якщо за цим фактом не складався
комерційний акт.

Стаття 118 Статуту встановлює, що за
пред'явлення вантажу, який заборонено
до перевезень або який потребує під час
перевезення особливих заходів безпеки,
та з неправильним зазначенням його
найменування або властивостей з
відправника, крім заподіяних залізниці
збитків і витрат, стягується штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення.

Крім того, згідно підпунктів 6 та 3,
пунктів 3.3. та 3.15 роз'яснень Президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002р. за № 04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею", господарським судам слід
мати на увазі таке. Стаття 24 Статуту
надає залізницям право перевіряти
правильність відомостей, зазначених
відправником у залізничній накладній,
а також періодично перевіряти
кількість та масу вантажу, що
зазначаються у накладній, у тому числі
і після прибуття вантажу на станцію
призначення. Пункт 26 Тарифного
керівництва також надає залізниці
право на договірних засадах зважувати
та перевіряти масу вантажів при
прийманні, видачі і перевантаженні у
випадках, не передбачених Правилами
перевезення, і згідно зі статтею 129
Статуту складати комерційний акт. Тому
складання залізницею комерційного
акту у випадках, коли залізниця не
зобов'язана була видавати вантаж з
перевіркою, не може бути підставою для
визнання відповідного комерційного
акта таким, що не має доказового
значення. У застосуванні статті 118
Статуту слід мати на увазі, що штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених у цій статті порушень,
встановлених залізницею як на станції
призначення або під час перевезення,
так і на станції відправлення після
пред'явлення вантажу до перевезення,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки.

Отже, за приписами наведених норм штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
вказаного порушення, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитків. При цьому, підставою для
покладення на відправника
відповідальності за неправильне
зазначення ним відомостей, зокрема
щодо маси, є акт загальної форми або
комерційний акт, складений у випадках,
передбачених статтею 129 Статуту
залізниці України.

Пунктом 10 Правил складання актів
визначено, що комерційний акт підписує
начальник станції (його заступник),
начальник вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці.

При цьому, суд враховує, що Правилами
складання актів не передбачено
повідомлення вантажовідправника про
складання комерційного акту.

Стосовно тверджень відповідача, що
маса деревини визначалася
відправником умовно згідно Таблиці №45
"Средний вес одного плотного кубометра
древесины основных пород СССР при
различной влажности, кг ",
розрахунковим методом, суд зазначає
наступне.

На підтвердження маси вантажу,
обрахованої відповідачем та вказаної у
накладній, Сарненським відділенням
Рівненської торгово - промислової
палати надано Висновок експерта №В-1712
від 09.07.2014р., у відповідності до якого на
залізничний напіввагон № 32261604 було
завантажено свіжозрубані
лісоматеріали круглі породи вільха,
береза, сосна та пиломатеріали соснові
свіжого розпилу загальним об'ємом - 55,657
м.куб. Нетто вага даної партії згідно
розрахунків може становити 42 135 - 56 039 кг.
(а.с. 69).

При чому, для проведення експертизи
відповідачем було надано: специфікацію
№ 90 від 23.12.2013р. та накладну №35632991 від
23.12.2013р.

Однак, у наданих експерту документах
вже вказано об'єм та вид деревини, що
визначений відповідачем, а тому суд
критично відноситься до вказаного
висновку експерта.

Крім того, пунктом 22 Правил видачі
вантажів передбачає, що перевірка маси
вантажу на станції призначення
провадиться, як правило, таким самим
способом яким цю масу було визначено на
станції відправлення. Зважування
вантажів на вагонних вагах проводиться
в порядку, передбаченому Правилами
приймання вантажів до перевезення.

Таким чином, норми чинного
законодавства надають залізниці право
здійснювати перевірку вантажу у
будь-який спосіб, як і шляхом
зважування, так і умовно.

В той же час, суд бере до уваги, що у
роз'ясненні Президії Вищого
господарського суду України від
29.05.2002р. за № 04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею", зазначено, що якщо у пункті
відвантаження масу вантажу визначено
шляхом зважування, в у пункті одержання
- за обміром або навпаки, то у вирішенні
спорів, пов'язаних з недостачею
вантажу, слід виходити з того, що
зважування є більш точним способом
визначення маси вантажу.

У поданому відзиві на позовну заяву та
додаткових поясненнях, відповідач
посилається на Лист Головного
комерційного управління Державної
адміністрації залізничного транспорту
України № ЦМ-8/735 від 16.07.2014р. та вказує,
що він є обов'язковим для виконання
позивачем.

Однак, твердження відповідача не
заслуговує уваги, оскільки вказаний
лист не є нормативно - правовим
документом та за приписами ст. 43 ГПК
України в сукупності з іншими доказами
розцінюється судом як правова позиція
Головного комерційного управління
державної адміністрації залізничного
транспорту України щодо
правовідносини у сфері перевезення
вантажу залізничним транспортом.

У відповідності до статті 32 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

В силу вимог статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи
положення норм ст. ст. 32, 33, 34, 43 ГПК
України, та оцінюючи усі докази, які
містяться у матеріалах справи у
сукупності, господарський суд дійшов
висновку про те, що позивачем надано
докази, які достовірно підтверджують
факт допущення відповідачем порушення,
передбачені статтею 122 Статуту
(вантажовідправники несуть
відповідальність за всі
неправильності, неточності відомостей
зазначених ними в накладній, зокрема,
за неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу).

З огляду на вищевикладене вбачається,
що факт порушення - заниження маси
вантажу відповідачем, підтверджений
актом загальної форми та комерційним
актом, а вимоги позивача про стягнення
з відповідача 22 895 грн. 00 коп. штрафу
стверджується матеріалами справи і
підлягають задоволенню.

Доказів сплати штрафу відповідач суду
не подав.

Відтак, позов обґрунтований і підлягає
задоволенню в сумі 22 895 грн. 00 коп. На
відповідача покладаються витрати по
сплаті судового збору на підставі
частини 1 статті 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Рокитнівська лісове господарство" (34200,
Рівненська область, Рокитнівський
район, смт. Рокитне, вул. Незалежності,
42, ) на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул.
Листопадового Чину, 22, ) - 22 895
грн. 00 коп. штрафу та 1 827 грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "12" вересня
2014р.

Суддя
Горплюк А.М.