КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2014 р. Справа№ 910/14842/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання -
Натха М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю

ОСОБА_3 - за довіреністю

від відповідача: Корх О.С. - за
довіреністю

Матвійчук О.С. - за
довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6

на ухвалу господарського суду міста
Києва від 21.07.2014р.

по справі № 910/14842/14 (суддя Котков О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6

до Торгово-промислової палати України

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.07.2014р у справі № 910/14842/14
позовні матеріали б/н від 30 травня 2014
року Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
до Торгово-промислової палати України
про стягнення грошових коштів -
повернуто без розгляду, на підставі п.5
ч.1 ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_6
звернулась до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду міста Києва
від 21.07.2014р. та передати справу на
розгляд до господарського суду міста
Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
обставин для повернення позовної заяви
з огляду на порушення правил поєднання
позовних вимог, передбачених ч.1 ст.58
Господарського процесуального кодексу
України немає, а спільний розгляд
позовних вимог є можливим, оскільки
вимога про стягнення 782 435,00 грн.
ґрунтується на однорідних 75
контрактах, пред'явлена до одного
відповідача, та підтверджена тотожними
доказами. Також, скаржник вказує, що
ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.06.2014р у справі №910/10642/14
позивачу було повернуто первісно
подану позовну заяву на підставі п.6 ч.1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, та після усунення
недоліків позовна заява була ним
подана повторно, проте повернута
оскаржуваною ухвалою всупереч
приписів п. 3.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", відповідно до якого
недопустимим є повертати позовну заяву
з підстав, які мали місце й при
первісному зверненні з позовом, але не
були встановлені й зазначені судом як
підстави для повернення первісно
поданої позовної заяви.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014 у справі
№ 910/14842/14 у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді:
Ільєнок Т.В., Хрипун О.О. апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 прийнято до провадження та
призначено розгляд справи на 20.08.2014 р.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 20.08.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Хрипуна
О.О. у відпустці, для розгляду справи
сформовано колегію у складі:
головуючий по справі суддя - Корсакова
Г.В. судді: Ільєнок Т.В., Майданевич А.Г.

У судове засідання 20.08.2014 представники
сторін з'явилися.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали вимоги
апеляційної скарги та просили її
задовольнити, оскаржувану ухвалу
скасувати та направити справу на
розгляд до господарського суду міста
Києва. Представники позивача
заперечували проти апеляційної скарги,
просили ухвалу суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.5 ст.106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_6 звернулася до господарського
суду міста Києва з позовом до
Торгово-промислової палати України про
стягнення грошових коштів в сумі 782 435,00
грн. на підставі 75 контрактів, чотири з
яких, а саме №№2010-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 17.01.2010
р., 2011-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 17.01.2011 р.,
2012-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 03.01.2012 р. та
2013-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 21.01.2013 р. були додані
позивачем до позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
в поданій позовній заяві б/н від 30
травня 2014 року об'єднано кілька вимог, а
саме вимоги про стягнення
заборгованості за контрактами №№
2010-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 17.01.2010 р.,
2011-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 17.01.2011 р.,
2012-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 03.01.2012 р. та
2013-1/ОСОБА_6/06.2.5 від 21.01.2013 р., тому
сумісний розгляд об'єднаних позивачем
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору, оскільки
при вирішенні спору підлягають
встановленню обставини щодо підстав
якими обґрунтовується стягнення
заборгованості за кожним з контрактів,
що укладені між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України в одній
позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача. Отже, вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтуються ці
вимоги. Також, можна об'єднати вимоги,
якщо обставини, на яких вони
ґрунтуються, підтверджуються тими
самими доказами.

Доказами в господарському судочинстві
є будь-які відомості, отримані у
визначеному законом порядку, на
підставі яких суд установлює наявність
або відсутність обставин, на яких
обґрунтовуються вимоги і заперечення
осіб, що беруть участь у справі, та інші
обставини, які мають значення для
правильного розгляду справи.

Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст.
58 Господарського процесуального
кодексу України, підставами об'єднання
позовних вимог для позивача, який
звертається з позовом до суду є
наявність між такими позовними
вимогами одного із зв'язків:

- одна підстава виникнення;

- одні докази, якими підтверджуються
заявлені вимоги.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо порушено правила поєднання вимог
або об'єднано в одній позовній заяві
кілька вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Згідно пункту 3.6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» позивач має право
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами
(зокрема, про стягнення неповернутого
кредиту, відсотків за користування
кредитом і неустойки; про визнання
недійсним акта і про відшкодування
заподіяної у зв'язку з його виданням
шкоди; про стягнення вартості
недостачі товару, одержаного за
кількома транспортними документами і
оформленої одним актом приймання або
коли такий товар сплачено за одним
розрахунковим документом; про
спонукання до виконання зобов'язань за
господарським договором і про
застосування заходів майнової
відповідальності за його невиконання
тощо).

Якщо позивач порушив правила
об'єднання вимог або об'єднання цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).
Наприклад, господарський суд повинен
повернути позовну заяву без розгляду,
якщо: позов поданий одночасно до
залізниці та вантажовідправника
(вантажоодержувача), і в цій позовній
заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються
на комерційному акті, з вимогами, які
обґрунтовані іншими документами;
об'єднано вимоги про стягнення сум
боргу, який виник з різних договорів
або інших правочинів, і т.п.

Згідно з нормами п.5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України навіть у випадку, коли позивач
правомірно об'єднав вимоги, пов'язані
між собою, суд вправі повернути позовну
заяву, якщо вважатиме, що сумісний
розгляд об'єднаних вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Враховуючи те, що для правильного
вирішення спору у даній справі суд
повинен дослідити обставини надання
позивачу в оренду приміщень для
проведення виставок та оплати наданих
послуг по кожному контракту, судова
колегія погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
сумісний розгляд об'єднаних позивачем
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав
та взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору по суті.

Відтак, колегія суддів вважає, що
місцевий господарський суд правомірно
повернув позивачу подану позовну заяву
без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Щодо доводів скаржника про те, що
ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.06.2014р у справі №910/10642/14
позивачу було повернуто первісно
подану позовну заяву на підставі п.6 ч.1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, та після усунення
недоліків позовна заява була ним
подана повторно, проте повернута
оскаржуваною ухвалою всупереч
приписів п. 3.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду міста Києва № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", судова колегія
зазначає наступне.

Пунктом 3.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду міста Києва № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
повертаючи позовну заяву згідно з
частиною першою статті 63 ГПК,
господарський суд повинен зазначити у
відповідній ухвалі всі підстави такого
повернення, які наведені у цій частині
і під які підпадає заява, що
повертається. Недопустимим є повертати
позовну заяву з підстав, які мали місце
й при первісному зверненні з позовом,
але не були встановлені й зазначені
судом як підстави для повернення
первісно поданої позовної заяви.

З позовної заяви б/н від 30 травня 2014
року, що була подана позивачем до
господарського суду міста Києва 18.07.2014,
оригінал якої доданий до апеляційної
скарги, не вбачається, що саме ця
позовна заява була повернута ухвалою
господарського суду міста Києва від
03.06.2014р. у справі №910/10642/14.

З огляду на зазначене, твердження
скаржника про порушення місцевим
господарським судом норм
процесуального права є
необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущенного
порушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування ухвали господарського
суду міста Києва від 21.07.2014р. у справі
№910/14842/14 та задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції покладається на
позивача.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 на ухвалу
господарського суду міста Києва від
21.07.2014р. у справі №910/14842/14 залишити без
задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 21.07.2014р. у справі №910/14842/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14842/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Г.В. Корсакова

Судді
Т.В. Ільєнок

А.Г. Майданевич