ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р.
Справа № 911/2030/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Мартян О. В. (довіреність
№ 49 від 22.05.2014 р.);

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Реал Банк", м. Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Моргот", м.
Сімферополь, Автономна Республіка Крим

про стягнення 104 778 060, 02 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Реал Банк" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ТОВ „Моргот" про стягнення
100 000 000, 00 грн основної заборгованості
по кредиту, 1 324 645, 15 грн основної
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом, 3 408 219, 18 грн пені
за несвоєчасне повернення кредиту, 45 195,
69 грн пені за несвоєчасну сплату
відсотків за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
невиконанням відповідачем свого
обов'язку щодо своєчасного повернення
кредиту та своєчасної сплати відсотків
за користування кредитом згідно
договору № 1134/09-2-08 про надання
кредитної лінії від 19.07.2013 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 02.06.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/2030/14 за
позовом ПАТ „Реал Банк" до ТОВ „Моргот"
про стягнення 104 778 060, 02 грн і призначено
її розгляд у судовому засіданні за
участю представників учасників
процесу на 02.07.2014 р.

02.07.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 16.07.2014 р.

16.07.2014 р. у судовому засіданні
представник позивача надав документи,
витребувані судом, та усні пояснення
щодо своїх позовних вимог, позовні
вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
відзив на позовну заяву та інші
документи, витребувані судом, не надав.
Обов'язок по повідомленню відповідача
про час та місце судового засідання
судом виконано, так як усі процесуальні
документи по справі направлені
відповідачу за його адресою реєстрації
місцезнаходження: 95022, вул. Жені
Дерюгіної, 4, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим, та за всіма іншими
адресами, що вказані у позовній заяві і
містяться у матеріалах справи. Про
зміну адреси місцезнаходження
відповідач позивача і суд не
повідомляв.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за відсутності відзиву
на позовну заяву за наявними у ній
матеріалами

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2013 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії, згідно умов п.
1.1. якого банк надає позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти
на умовах, визначених цим договором та
додатковими угодами до нього, що
складають невід'ємну частину договору.

Згідно з п. 1.2. договору кредит
надається у формі поновлювальної
кредитної лінії з максимальним лімітом
в сумі 60 000 000, 00 грн.

Відповідно до п. 1.3. договору (в редакції
додаткової угоди № 121/09-2-08 від 27.01.2014 р.)
термін остаточного повернення кредиту
„27" лютого 2014 р.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що
фіксована процентна ставка за
користування кредитом на момент
укладання цього договору 18 процентів
річних.

Пунктом 1.7. договору передбачено, що
кредит надається позичальнику на
наступні цілі: поповнення оборотних
коштів.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що
нарахування банком процентів за
користування кредитом здійснюється не
рідше одного разу на місяць на суму
щоденного фактичного залишку
заборгованості за кредитом, починаючи
з дня його надання позичальнику до
терміну остаточного повернення,
зазначеного в п. 1.3. Якщо позичальником
погашення кредиту в термін його
остаточного повернення не здійснено,
за цей день нараховуються проценти за
користування кредитом, а з наступного
за вказаним в п. 1.3. терміном,
позичальник сплачує банку пеню згідно
з п. 4.5. Якщо термін остаточного
повернення кредиту припадає на
вихідний або святковий день, днем
повернення є перший за ним робочий
день.

Згідно з п. 2.4. договору при розрахунку
процентів використовується метод
„факт/факт". При наданні кредиту в
іноземній валюті кількість днів у році
становить 360 днів. Кількість днів у
місяці визначається, виходячи з
фактичної їх кількості.

Відповідно до п. 6.6. (в редакції
додаткової угоди № 2252/09-2-08 від 29.11.2013 р.)
договору банк має право вимагати від
позичальника (незалежно від настання
кінцевого терміну погашення кредиту)
сплати у повному обсязі заборгованості
за кредитом та/або процентами за
користування ним, суму пені і штрафів,
передбачених цим договором, у випадках,
які визначаються згідно з цим
договором істотними та можуть
негативно вплинути на стан кредитної
заборгованості позичальника, а саме:

- позичальник порушив вимоги пункту 1.7.
цього договору;

- позичальник прострочив свої
зобов'язання щодо повернення кредиту
та/або сплаті процентів за
користування кредитом щонайменше на
один календарний місяць (відповідно до
умов цього договору);

- позичальник не виконав вимоги
пункту 4.14. цього договору;

- позичальником не виконуються
зобов'язання, прийняті ним на себе
відповідно до укладеного договору
забезпечення щодо наявності та
належного збереження майна, наданого в
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором, в т.ч. порушення правил
про наступну заставу, відчуження чи
інших правил про розпорядження
предметом застави, а також порушення
ним правил щодо їх заміни рівноцінним
майном у встановленому порядку (п. 4.13
цього договору);

- порушено кримінальну справу
відносно посадових осіб або власників
позичальника;

- погіршився фінансово-майновий
стан позичальника;

- позичальником порушено інші
зобов'язання за цим договором та/чи
договором передбаченим п. 3.1. цього
договору.

При цьому банк письмово повідомляє
позичальника (поштою з повідомленням
або врученням банком особисто
позичальнику під розписку) про
необхідність дострокової сплати суми
заборгованості.

Пунктом 8.15. договору визначено строк
його дії, згідно якого цей договір
набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до дати,
зазначеної в п. 1.3. цього договору.

19.07.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
1135/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.

31.07.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
1286/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.

05.09.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
1620/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.

20.09.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
1723/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.,
згідно умов п. 1. якої сторони дійшли
згоди викласти п. 1.2. договору у
наступній редакції: „Кредит надається
у формі поновлювальної кредитної лінії
з максимальним лімітом в сумі 149 000 000, 00
грн.

30.09.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
1767/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.

31.10.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
2041/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.

29.11.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
2252/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.

27.12.2013 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
2409/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про
надання кредитної лінії від 19.07.2013 р.

27.01.2014 р. між позивачем та відповідачем
було підписано додаткову угоду №
121/09-2-08 до договору № 1134/09-2-08 про надання
кредитної лінії від 19.07.2013 р.

На виконання умов договору позивачем
протягом періоду дії договору було
надано відповідачу кредит та
перераховано грошові кошти у межах
кредитного ліміту у розмірі 100 000 000, 00
грн, що підтверджується розрахунком
заборгованості, доданим до позовної
заяви, випискою з банківського рахунку
позивача на суму 100 000 000, 00 грн, наявними
у матеріалах справи.

За період дії договору та на його
виконання відповідачем було лише
частково виконано свій обов'язок по
поверненню відсотків за користування
кредитом та перераховано позивачу
грошові кошти у розмірі 6 861, 70 грн, що
підтверджується розрахунком
заборгованості, доданим до позовної
заяви, випискою з банківського рахунку
позивача по відсоткам за користування
кредитом, наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із наданням грошових коштів в
кредит здійснюється Господарським
кодексом України, Цивільним кодексом
України, іншими нормативно-правовими
актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення договору про позику, якщо
інше не випливає із суті кредитного
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 цього ж
кодексу розмір процентів та порядок їх
сплати за договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Статтею 1046 цього ж кодексу передбачено,
що за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1048 цього ж кодексу передбачено,
що позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Статтею 1049 цього ж кодексу передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України закріплено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У встановлений договором строк і
станом на час розгляду справи
відповідач обов'язок щодо повернення
кредиту та оплати відсотків за
користування кредитом у повному обсязі
не виконав і його заборгованість перед
позивачем складає 101 324 645, 15 грн., з якої
100 000 000, 00 грн - основна заборгованість
по кредиту, 1 324 645, 15 грн - основна
заборгованість по сплаті відсотків за
користування кредитом, що
підтверджується договором № 1134/09-2-08
про надання кредитної лінії від 19.07.2013
р., розрахунком заборгованості, доданим
до позовної заяви, випискою з
банківського рахунку позивача на суму
100 000 000, 00 грн, випискою з банківського
рахунку позивача по відсоткам за
користування кредитом, наявними у
матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із
відповідача основної заборгованості
по поверненню кредиту у розмірі 100 000 000,
00 грн та основної заборгованості по
оплаті відсотків за користування
кредитом у розмірі 1 324 645, 15 грн за
договором № 1134/09-2-08 про надання
кредитної лінії від 19.07.2013 р. є
законними і обґрунтованими, та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача пеню, передбачену
договором № 1134/09-2-08 про надання
кредитної лінії від 19.07.2013 р., за періоди
прострочення відповідачем виконання
зобов'язання по поверненню кредиту та
за періоди прострочення відповідачем
виконання зобов'язання по сплаті
відсотків за користування кредитом з
28.02.2014 р. по 18.05.2014 р. всього на загальну
суму 3 408 219, 18 грн та 45 195, 69 грн
відповідно у відповідності до
виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що за
порушення строків повернення кредиту
та процентів за користування кредитом
сплачувати банку пеню в розмірі 0, 5
відсотків від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення.

Розрахунок пені від суми основної
заборгованості по поверненню кредиту,
виконаний позивачем, є обґрунтованим
та вірним, а тому суд дійшов висновку
про задоволення вимог позивача в
частині стягнення із відповідача пені
від суми основної заборгованості по
поверненню кредиту за договором у
вищевказані періоди у розмірі 3 408 219, 18
грн.

Розрахунок пені від суми основної
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом, виконаний
позивачем, є обґрунтованим та вірним, а
тому суд дійшов висновку про
задоволення вимог позивача в частині
стягнення із відповідача пені від суми
основної заборгованості по сплаті
відсотків за користування кредитом за
договором у вищевказані періоди у
розмірі 45 195, 69 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю „Моргот"
(ідентифікаційний код 38173192) на користь
Публічного акціонерного товариства
„Реал Банк" (ідентифікаційний код 14360721)
100 000 000 (сто мільйонів) грн 00 (нуль) коп.
основної заборгованості по кредиту, 1 324
645 (один мільйон триста двадцять чотири
тисячі шістсот сорок п'ять) грн 15
(п'ятнадцять) коп. основної
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 3 408 219 (три
мільйони чотириста вісім тисяч двісті
дев'ятнадцять) грн 18 (вісімнадцять) коп.
пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 45 195 (сорок п'ять тисяч сто
дев'яносто п'ять) грн 69 (шістдесят
дев'ять) коп. пені за несвоєчасну сплату
відсотків за користування кредитом.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю „Моргот"
(ідентифікаційний код 38173192) в доход
Державного бюджету України судові
витрати 73 080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн 00 (нуль) коп. судового
збору.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

25 липня 2014 р.