м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/9190/14 03.09.14

За заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про скасування рішення
Постійнодіючого третейського суду при
Асоціації українських банків у справі
№ 1077/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Головуючий суддя Літвінова М.Є.

Судді Босий В.П.

Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_3 - представник
за дов.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулось до господарського суду
міста Києва із заявою про скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
від 14.02.2014 у третейській справі № 1077/13
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа:
Приватне підприємство "ЄС-СЕРВІС" про
стягнення заборгованості.

Ухвалою від 19.05.2014 заяву прийнято до
провадження, розгляд заяви призначено
на 04.06.2014.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
04.06.2014, у зв'язку з перебуванням судді
Літвінової М.Є. на лікарняному, справу
передано на розгляд судді Мельнику В.І.

Ухвалою від 04.06.2014 справу прийнято до
провадження судді Мельника В.І.

У зв'язку з виходом судді Літвінової
М.Є. з лікарняного, розпорядженням в.о.
Голови господарського суду міста Києва
від 16.06.2014, справу передано для розгляду
судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою від 16.06.2014 справу прийнято до
провадження судді Літвінової М.Є.,
розгляд заяви призначено на 18.06.2014.

В судовому засіданні 18.06.2014 оголошено
перерву на 14.07.2014, в порядку ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою від 23.06.2014, в порядку ст. 89 ГПК
України, виправлено описку допущену в
ухвалах від 04.06.2014 та від 16.06.2014, замість
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про видачу
виконавчого документа на виконання
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
у справі №1077/13, на - За заявою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування
рішення Постійнодіючого третейського
суду при Асоціації українських банків
у справі № 1077/13.

В судовому засіданні 14.07.2014 , в порядку
ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на
21.07.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.07.2014, на підставі ст.ст. 38, 77
ГПК України, розгляд справи №910/9190/14
відкладений на 04.08.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 суд із власної
ініціативи призначив колегіальний
розгляд справи №910/9190/14.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
21.07.2014, справу №910/9190/14 передано на
розгляд колегії суддів у наступному
складі: головуючий суддя Літвінова М.Є.,
суддя Босий В.П., суддя Сташків Р.Б.

Ухвалою від 21.07.2014, справу прийнято до
провадження колегії суддів, розгляд
справи призначений на 11.08.2014.

Ухвалою від 11.08.2014, виправлено описку
допущену в ухвалі від 21.07.2014, однак, при
виготовленні ухвали від 11.08.2014, судом
допущено описку в даті її прийняття,
тому в порядку ст. 89 ГПК України, слід
вважати, датою цієї ухвали 21.07.2014.

В судовому засіданні 21.07.2014, заявник
звернувся до суду із клопотанням про
зупинення провадження у справі до
розгляду Одеським апеляційним
господарським судом апеляційної
скарги на рішення господарського суду
Одеської області від 18.06.2014 у справі
№916/1493/14 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
та Приватного підприємства "ЄС-СЕРВІС"
про визнання договору поруки
недійсним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це
тимчасове або повне припинення всіх
процесуальних дій у справі, що
викликане настанням зазначених у
законі причин, що перешкоджають
подальшому руху процесу, і щодо яких
невідомо, коли вони можуть бути
усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що
причиною зупинення провадження у
справі в даному випадку є неможливість
її розгляду до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, яка розглядається
іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити
провадження у справі за наявності
інформації про розгляд іншої справи,
незалежно від заяв учасників судового
процесу. Така інформація
підтверджується тільки судовими
документами: ухвалами, рішеннями,
постановами судів, позовними заявами,
скаргами.

Для вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському
суду слід з'ясовувати: як пов'язана
справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом; чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі, зокрема, факти,
що мають преюдиціальне значення. Ці
обставини повинні бути такими, що мають
значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі. Йдеться про те, що
господарський суд не може розглянути
певну справу через обмеженість своєї
юрисдикції щодо конкретної справи
внаслідок: непідвідомчості;
обмеженості предметом позову;
неможливості розгляду тотожної справи;
певної черговості розгляду вимог.

Дослідивши подану заяву про зупинення
провадження у справі та заслухавши
пояснення учасників судового процессу,
суд дійшов висновку, що суд розглядаючи
заяву про скасування рішення
третейського суду, суд згідно ст. 122-4
ГПК України лише встановлює наявність
або відсутність підстав для скасування
рішення третейського суду, які
визначені ст. 122-5 ГПК України, а тому
підстав для зупинення провадження у
даній справі до вирішення справи
№916/1493/14 немає.

В обґрунтування своєї заяви Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 посилається
на те, що рішення третейського суду
прийнято у спорі, не передбаченому
третейською угодою договору поруки
№06-09/1430 від 25.07.2008; встановлення факту
"технічної помилки", на основі якого
мотивується стягнення заборгованості
є не підвідомче третейському розгляду;
припинення договору поруки в порядку
ст.559 ЦК України; провадження у
третейській справі порушено до ОСОБА_1,
а не до ФОП ОСОБА_1; ухвала про
відкладення розгляду справі від 26.11.2013
відправлена до ОСОБА_1 14.01.2014, що може
свідчити про упередженість суддів на
користь позивача, адже відповідач був
позбавлений можливості бути присутнім
в судовому засіданні та не мав
можливості свого захисту.

Посилаючись на положення Закону
України "Про третейські суди" та ст.ст.
122-1, 122-5 ГПК України просить скасувати
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
від 14.02.2014 у третейській справі №1077/13.

Присутній в судовому засіданні
представник позивача (стягувача)
заперечував проти поданої заяви,
просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази, суд
вважає, що заява про скасування рішення
третейського суду є такою, що
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у жовтні 2013 року
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" звернулось до Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків із
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, третя особа: Приватне
підприємство "ЄС-СЕРВІС" про стягнення
заборгованості за Договором кредиту у
розмірі 903 536,79 дол. США, що в еквіваленті
по курсу НБУ станом на 08.10.2013 складає 7 221
969,56 грн., в рахунок погашення
заборгованості ПП "ЄС-СЕРВІС" перед ПАТ
"Укрсоцбанк".

14.02.2014 рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків по справі №1077/13
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
задоволено частково, стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь банку заборгованості розмірі 6
886 715,97 грн. та 25 500,00 грн. третейського
збору.

Відповідно до ст. 122-5 Господарського
процесуального кодексу України
рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване лише з таких
підстав:

Рішення третейського суду може бути
скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом
недійсною;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Заявник посилається на те, що
провадження у справі №1077/13 суддя
Ярошовець В.М. порушив до ОСОБА_1, а не до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Так, дійсно з ухвали від 01.11.2013
третейського суду справі №1077/13
вбачається, що провадження у справі
порушено за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до
ОСОБА_1, рішення від 14.02.2014 про стягнення
заборгованості на користь ПАТ
"Укрсоцбанк" з ФОП ОСОБА_1, тобто судом
було допущено описку та ухвалою від
14.02.2014 у справі №1077/13, в порядку ст. 49
Закону України "Про третейські суди",
ст.ст. 72, 75 Регламенту постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, виправлено в
тексті ухвали про порушення
провадження у справі №1077/13 за позовом
ПАТ "Укрсоцбанк" до ФРП ОСОБА_1, третя
особа: ПП "ЄС-СЕРВІС", назву відповідача
з ОСОБА_1 на Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 та виправлено дату договору
поруки з 26 липня 2008 року на 25 липня 2008
року.

Також заявник у своїй заяві
посилається на те, що склад
третейського суду був упередженим на
користь позивача, а суддя третейського
суду постановив завідомо неправосудне
рішення.

Суд з такими твердженнями заявника не
погоджується, з наступних підстав.

Третейський суд є постійно діючим
недержавним органом, який створений на
підставі рішення Ради Асоціації
українських банків від 22.04.2005, протокол
№ 2, в порядку встановленому Законом
України "Про третейські суди" для
вирішення спорів, які виникають з
цивільних та господарських
правовідносин.

Статтею 4 Закону України "Про
третейські суди" встановлено, що
третейський суд утворюється та діє на
принципах: законності; незалежності
третейських суддів та підкорення їх
тільки законові; рівності всіх
учасників третейського розгляду перед
законом і третейським судом;
змагальності сторін, свободи в наданні
ними третейському суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості; обов'язковості для
сторін рішень третейського суду;
добровільності утворення третейського
суду; добровільної згоди третейських
суддів на їхнє призначення чи обрання у
конкретній справі; арбітрування;
самоврядування третейських суддів;
всебічності, повноти та об'єктивності
вирішення спорів; сприяння сторонам у
досягненні ними мирової угоди на
будь-якій стадії третейського
розгляду.

Відповідно до статті 2 Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків
третейський суд є недержавним,
незалежним, постійно діючим органом,
який створений для захисту майнових і
немайнових прав та охоронюваних
законом інтересів сторін третейського
розгляду шляхом всебічного розгляду та
вирішення спорів відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
третейські суди" третейські судді не є
представниками сторін.

Статтею 19 Закону України "Про
третейські суди" передбачено, що
третейський суддя не може брати участі
у розгляді справи, а після його
призначення чи обрання підлягає
відводу чи самовідводу: якщо він
особисто чи опосередковано
заінтересований у результаті розгляду
справи; якщо він є родичем однієї із
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, або перебуває з цими
особами чи сторонами в особливих
стосунках; на його прохання або за
спільним рішенням сторін; у разі
встановлення стороною обставин, які
дають їй підстави вважати упередженим
або необ'єктивним ставлення
третейського судді до справи, про яке
сторона дізналася після його обрання
чи призначення; у разі тривалого, більш
як один місяць від дня призначення чи
обрання, невиконання ним обов'язків
третейського судді у конкретній
справі; у разі виявлення
невідповідності третейського судді
вимогам, встановленим статтею 18 цього
Закону; якщо третейський суддя бере
участь у вирішенні спору, який прямо чи
опосередковано пов'язаний з виконанням
ним службових повноважень, наданих
державою. Жодна особа не може бути
третейським суддею у справі, в якій
вона раніше брала участь як
третейський суддя, але була відведена
чи заявила самовідвід, як сторона,
представник сторони або в будь-якій
іншій якості.

Інших застережень закон не містить та
сторонами в третейському застереженні
не визначено.

Матеріалами справи підтверджується, що
під час розгляду справи №1077/13 відводів
та самовідводів третейським судом не
заявлялось, що свідчить про
відсутність обставин, які
підтверджували б заінтересованість
судді у розгляді справи. Крім того,
третейський суддя Ярошовець В.М. не є
представником чи працівником ні
позивача у третейській справі, ні
відповідача.

Також суд приймає до уваги, що сторони у
п.5,2 договору поруки №06-09/1430 від 25.07.2008
погодили третейський суд, який буде
розглядати спори у зв'язку з
неможливістю вирішення спору шляхом
переговорів.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про
третейські суди" третейська угода - це
угода сторін про передачу спору на
вирішення третейським судом.

Включення третейського застереження
до тексту договору здійснюється для
визначення умов вирішення спорів, які
можуть виникнути при реалізації
сторонами положень договору.

Згідно ст. 3 ЦК України загальними
засадами цивільного законодавства є,
зокрема, свобода договору,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони
мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Так як в даному випадку договір поруки
є укладеним, домовленість з приводу
вирішення спорів шляхом їх передачі на
розгляд третейського суду, є такою, що
відбулася.

Відтак, суд не має підстав вважати, що
на момент укладення договору поруки
погоджена воля обох сторін на передачу
спорів, що виникають з даного договору,
до третейського суду була відсутня.

Отже, суд приходить до висновку, що
заявником не надано доказів, які б
доводили заінтересованість судді
третейського суду у прийнятті
оспорюваного рішення, а тому ці
твердження є безпідставними.

Щодо доводів заявника про те, що ухвала
від 26.11.2013 направлена 14.01.2014 до ОСОБА_1,
що позбавило можливість відповідача по
справі бути присутнім в судовому
засіданні та захистити своє право, суд
зазначає, що ці доводи є надуманими та
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є
особою, яка брала участь у справі,
оскільки він був відповідачем по
справі. При цьому заявник підміняє
поняття особи, яка брала участь у
справі (сторона третейського спору) та
особи, що не з'явилась до суду на
розгляд справи.

Крім того, в матеріалах третейської
справи № 1077/13, дослідженій в судовому
засіданні, наявні повідомлення про
вручення поштового відправлення на
адресу ОСОБА_1 на судове засідання, що
відбулось 26.11.2013, яке було отримано
ОСОБА_1 28.11.2013.

Ухвала про відкладення розгляду справи
від 26.11.2013 направлена ОСОБА_1 14.01.2014,
тобто за місяць до засідання, яке
призначене на 14.02.2013.

Згідно з належним чином засвідченою
копією повідомлення, ухвала від 26.11.2013
отримана ОСОБА_1 16.02.2014.

Відповідно до п. 2 статті 7 Регламенту
Постійнодіючого третейського суду при
Асоціаціії українських банків, не
пізніше 5 днів з моменту призначення чи
обрання складу суду, останній виносить
ухвалу про порушення третейського
розгляду, в якій зазначається про день,
час та місце проведення засідання
третейського суду. Дана ухвала
сторонам має бути направлена не
пізніше ніж за 10 днів до такого
засідання.

Тобто, вищенаведене не може свідчити
про порушення третейським судом
Регламенту.

Крім того, як свідчать матеріали
третейської справи, відповідач не був
присутній в судових засіданнях, однак
подавав письмові пояснення та
заперечення по суті спору.

Згідно з положеннями Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків
відкладення розгляду справи є правом
третейського суду, а не його обов'язком.
Неявка у засідання третейського суду
сторін або їх представників, які
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, не є
перешкодою для третейського розгляду
та прийняття рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач мав можливість
скористатись своїми правами для
захисту своїх інтересів під час
третейського розгляду справи, що й було
ним зроблено шляхом подання письмових
пояснень та заперечень, які наявні в
матеріалах третейської справи.

Посилання заявника на припинення
зобов'язань за договором поруки в
порядку ст. 559 ЦК України, судом
відхиляються, зважаючи на те, що до
переліку підстав для скасування
рішення третейського суду, що
визначений ст. 51 ЗУ "Про третейські
суди" та ст. 122-5 ГПК України, зазначені
заявником підстави не входять.

Крім того, посилання заявника на
встановлення фактів третейським судом,
що є непідвідомче третейському суду,
судом визнається як безпідставне та
таке, що не відповідає дійсності,
оскільки оцінка доказів, що зробив
третейський суд щодо фактичної дати
укладення договору поруки у справі про
стягнення боргу, не змінює характеру
спору, що розглядав третейський суд.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ст. 122-5 ГПК України та ст. 51 ЗУ "Про
третейські суди", рішення третейського
суду не перевіряється по суті
господарським судом, яким
розглядається заява про скасування
рішення третейського суду, а тому не
може бути скавоване з тих підстав про
які зазначає заявник.

Інших підстав для скасування рішення
Постійнодіючого третейського суду при
Асоціації українських банків у справі
№ 1077/13 заявником не наведено, а судом не
встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку,
заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про скасування рішення третейського
суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 89, 122-4, 122-6
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Виправити описку допущену в даті
ухвали від 11.08.2014 та вважати її датою
21.07.2014.

2.Відмовити у задоволенні заяви
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійнодіючого
третейського суду при Асоціації
українських банків у справі № 1077/13.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через
господарський суд м. Києва протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий суддя
М.Є.
Літвінова

Судді
В.П.
Босий

Р.Б.
Сташків