ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
Справа № 925/911/14

Господарський суд Черкаської
області в складі колегії суддів:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

суддів Швидкого
В.А., Шумка В.В.,

з секретарем судового засідання
Макарченко Н.П.,

за участю та представників сторін:

від позивача - Гамарця О.С., за
довіреністю;

від відповідача - Попельнюх А.О., за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду Черкаської області в м. Черкаси
матеріали справи

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Одеська
дирекція залізничних перевезень"
м.Одеса

до державного підприємства "Канівське
лісове господарство" м. Канів

про стягнення 62900 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача на користь позивача 62 900
грн. штрафу за неправильно зазначену у
накладній від 22.01.2014 № 40107377 масу
вантажу (пиловочник всяких порід
дерева) у вагонах № 67863274 та № 66708835
відправлених із станції Золотоноша-1
Одеської залізниці Державного
підприємства (далі - ДП) "Канівський
лісгосп" до станції Одеса-Застава-1
Одеської залізниці мотивуючи тим, що
відповідач у залізничній накладній
неправильно зазначив масу вантажу:

- вага у вагоні № 67863274 брутто 83750
кг, тара з документа 23100 кг, нетто 60650 кг,
що складає різницю ваги проти
документа в сторону збільшення на 3650
кг;

- вага у вагоні № 66708835 брутто 84000
кг, тара з документа 23100 кг, нетто 60900 кг,
що складає різницю ваги проти
документа в сторону збільшення на 3900
кг;

Позивач підтверджує цей факт актами
загальної форми та комерційним актом
від 23.01.2014 складеними на станції
ім.Т.Г.Шевченка Одеської залізниці.

Посилаючись на ст.24, ст.118, ст.122 Статуту
залізниць України та пункти 1.1 і 1.3
Правил оформлення перевізних
документів, позивач просить суд
стягнути з відповідача штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезень - 62 900 грн.

Неодноразово витребуваних судом
оригіналів доказів:

- Книги реєстрації складених
комерційних актів для огляду в
судовому засіданні;

- Журналів реєстрації контрольних
зважувань по станції ім.Т.Г.Шевченка та
по станції Одеса-Застава позивач суду
не надав. Про причини їх ненадання суд
не повідомив.

У письмових доповненнях до справи
представник позивача посилаючись на
ст. 37 Статуту залізниць України та
пункт 3.18. Роз'яснень Президії Вищого
господарського Суду України від 29.09.2008
№04-5/225 вказує, що норми діючого
законодавства дозволяють йому
здійснювати перевірку маси вантажу
шляхом як зважування, так і обміром чи
розрахунковим способом. Однак, на думку
позивча, саме зважування є більш точним
способом визначенням маси вантажу, ніж
обміром чи розрахунковим шляхом.

На думку визначення маси вантажу
відповідачем шляхом розрахунку не
означає, що з вантажовідправника
знімається відповідальність за
правильність визначення маси вантажу.

Відповідач визначає масу вантажу
шляхом "умовно". При цьому ніякого
розрахунку до накладної відповідач не
надає, що ставить під сумнів
правильність вказаної маси вантажу.

Відповідно до Правил оформлення
перевізних документів затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 644 від 21.11.2000 р. та
зареєстрованих Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р. за № 863/5084, п. 2.1:

Відправник заповнює відповідні графи
накладної згідно з додатком 3 до цих
правил, а саме:

Пункти накладної: № 20 - найменування
вантажу; № 24 - маса вантажу визначена
відправником; № 26 - спосіб визначення
маси (вказується відправником).

Позивач посилаючись на п.1.3 Правил
оформлення перевізних документів
зазначає, що відповідачем невірно було
вказано саме масу вантажу (том 1, а.с.60-65).

Відповідач у відзиві на позов та його
представник у судовому засіданні
заявлених вимог не визнав повністю
мотивуючи таким.

На підставі ч. 2 ст. 307 ГК України договір
перевезення вантажу укладається в
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням перевізного документа
(транспортної накладної, коносамента
тощо) відповідно до вимог
законодавства. Перевізники зобов'язані
забезпечувати вантажовідправників
бланками перевізних документів згідно
з правилами здійснення відповідних
перевезень.

При оформленні до відправлення
транспортної документації ДП
"Канівське лісове господарство" в
накладній від 11.02.2014 року було
зазначено вантаж - пиловочник всяких
порід дерева, маса вантажу, визначена
відправником та спосіб визначення маси
- умовно. Тобто виходячи з рекомендацій,
наданих відповідачу Державним
агентством лісових ресурсів України,
маса вантажу визначається шляхом
множення кількості завантаженої
лісопродукції до вагону № 67863274 та
вагону № 66708835 на коефіцієнт переводу,
який залежить від породи, якості
деревини, вантажопідйомності та
завантаженості вагона, а також до
визначеної ваги додається орієнтовно
1,0 т (вага реквізитів вагона: вагон
стійка, дріт, дошка). Умовні коефіцієнти
переводу розроблені на підставі
"Довідника по лісозаготівкам" (ОСОБА_4,
параграф 263).

Перевізні документи були ним оформлені
відповідно до діючих Правил оформлення
перевізних документів.

На підставі ст. 37 Статуту залізниць
України під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса, проте
маса окремих вантажів може визначатися
розрахунковим методом, за обміром або
умовно (нафтопродукти в цистернах,
тварини, лісоматеріали тощо).

Аналогічна вимога зазначена в п. 9.
Правил приймання вантажів до
перевезення, відповідно до якої
лісоматеріали й дрова повинні
пред'являтися до перевезення із
зазначенням у накладній таких даних:

у разі перевезення в спеціальних
контейнерах або в пакетах - кількості

контейнерів або пакетів;

у разі перевезення з використанням
верхньої звуженої частини обрису
навантаження ("шапки") - кількості
основних штабелів, їх висоти і
кількості штабелів, укладених у "шапці";

у разі перевезення лісоматеріалів і
дров у критих вагонах - кількості
штабелів;

в інших випадках - кількості штабелів і
їх висоти. Маса ісоматеріалів і дров
визначається відправником умовно.

Спосіб визначення ваги вантажу
лісоматеріалів умовно відповідає
також Угоді про міжнародне залізничне
сполучення, оскільки зазначеною угодою
визначені способи визначення маси, до
яких віднесені такі способи: "На
вагонних вагах", "По стандарту", "По
трафарету", "Шляхом обміру".

Згідно п.3.18 Роз'яснення Вищого
господарського суду від 29.09.2008 року №
04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до
роз'яснення президії Вищою
господарського суду України від 29.05.2002
року № 04-5/601 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею" пункт
22 Правил видачі вантажів передбачає, що
перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення. При
цьому зважування вагону з вантажем на
станції відправлення на 200-тонних
електронних вагах, а при видачі на
станції призначення на 100 - 150-тонних
вагонних вагах або навпаки не є
порушенням способу визначення маси
вантажу.

Враховуючи наведене вважаю за
необхідне зазначити, що при оформленні
накладної на відправлення
лісоматеріалів з боку ДП "Канівське
лісове господарство" жодних порушень
вимог чинного законодавства в частині
правильності зазначення у накладній
маси вантажу допущено не було, оскільки
для даної групи вантажів передбачено
визначення ваги "умовно", тобто
визначення ваги вантажу виходячи з
його обмірів та виду вантажу. Зазначене
відповідає вимогам і законодавства
України, і міжнародним правилам та
вимогам про залізничне сполучення.
Крім того, представником станції при
прийманні вантажу до відправлення
перевірялась правильність заповнення
накладних, було визначено, що саме є
вантажем у вказаних вагонах, було
здійснено візування накладної.
Відповідно будь-яке наступне
зважування може проводитись тим самим
способом, яким було здійснено при
оформленні заповненні накладної, тому
проведення зважування іншим способам є
незаконним.

Стосовно виявлення відхилення маси
вантажу у вагонах № 67863274 та № 66708835
відповідач зазначає, що вагон має
загальну вантажність 69 т., відповідно
відправником не було допущено
перенавантаження вагону.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо доведе, що
вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Підтвердженням відсутності вини у ДП
"Канівське лісове господарство" є ті
факти та обставини, що ваги на станції
відправлення відсутні, відповідно
відправник позбавлений можливості
зизначити масу вантажу. Законодавством
передбачено визначення ваги
лісоматеріалів умовно, тобто при
оформленні накладної відповідач
дотримувався вимог Статуту залізниць
України та не перевищив загальну
вантажність вагонів.

За таких обставин є всі підстави
стверджувати, що позов Державного
підприємства "Одеська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Одеська дирекція залізничних
перевезень" м. Одеса до Державного
підприємства "Канівське лісове
господарство" про стягнення 62 900 грн. 00
коп. не підлягає до задоволення,
оскільки відповідачем було визначено
масу вантажу у визначений законом
спосіб, тобто умовно, відповідно
перевірка зідповідності зазначеної у
накладній маси може відбуватись у
такий самий спосіб, як і її визначення,
тобто також умовно. Крім того, вагони
мають вантажність по 69 т. кожен, а
фактично позивачем була визначена вага
60 650 кг. та 60 900 кг.

Представник відповідача також подав до
суду додаткові пояснення, в яких
зазначив, що відповідно до Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 року № 644
(у редакції наказу Міністерства
інфраструктури України від 08.06.2011 року
№ 138), зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084
інші відмітки, необхідні для
визначення провізної плати і зборів за
послуги, пов'язані з перевезенням і для
виконання особливих умов перевезення,
вносяться в перевізний документ
відправником, станціями відправлення,
призначення та попутними станціями
відповідно до Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги.

На підставі Пояснень щодо
заповнення накладної, затверджених
вказаними Правилами, в графі 26 "Спосіб
визначення маси" зазначається спосіб
визначення маси вантажу (на вагонах, за
стандартом, за трафаретом, за обміром,
за розрахунками, умовно), тип ваг
(товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх
вантажопідйомність та ким було
визначено масу вантажу
(залізницею/відправником). Зазначена
графа накладної заповнюється
відправником або залізницею.

Позивач стверджує, що при оформленні
перевізного документа та його
подальшої перевірки начальником
станції або уповноваженим працівником
станції відправлення було перевірено
правильність заповнення накладної та
правильність визначення маси вантажу.
Відсутність в графі 26 деталізації
особи, яка визначила масу вантажу дає
підстави стверджувати, що маса була
визначена сторонами спільно та
відповідні дані щодо маси вантажу були
внесені до графи 24, в якій зазначена
загальна маса в розмірі 114000 кг. Тобто
після візування такої накладної
уповноваженим представником станції
відправлення було підтверджено
правильність її заповнення та
відповідність відображених даних
реальним обмірам.

Комерційний акт серії АА № 0536570/24/09 від
23.01.2014 складений з порушеннями вимог
чинного законодавства тому не може
бути врахований судом як підтвердження
наявності порушення через те, що на
ньому відсутні відмітки про реєстрацію
акта, відсутній штемпель станції, у
розділі "Д" на місці для підпису осіб, що
приймали участь у його складанні
здійснені виправлення, які
унеможливлюють визначення посади осіб,
що його підписали.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Правил
складання актів якщо комерційний акт
складається на станції відправлення
або на попутній станції, то другий
примірник акта додається до перевізних
документів. Про складений комерційний
акт проставляється відмітка у
перевізних документах у порядку,
визначеному правилами оформлення
перевізник документів.

Натомість в накладній № 40107377 відмітка
про складення комерційного акту на
станції ім. Т. Шевченка Одеської
залізниці відсутня.

Відповідно до п. 10 Правил складання
актів комерційний акт підписує
начальник станції (його заступник),
начальник вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці.

На думку відповідача з змісту розділу
"Д" комерційного акта від 23.01.2014 року
вбачається, що він був складений в
присутності ДСЗМ Сінічкіна Є. О.,
працівників станції ОСОБА_6, ОСОБА_7, що
дає підстави стверджувати про не
легітимність зазначеного акта,
оскільки Правилами визначено склад
осіб, які мають право складати
комерційні акти. Крім того, з описової
частини комерційного акта, зазначеної
в розділі "Д", неможливо встановити на
яких саме вагах перевірялась маси
вантажу та чи мають вони необхідну
повірку, оскільки з доданого до
матеріалів справи копії технічного
паспорта засобу ваговимірювальної
техніки (зввт) вбачається, що ці ваги
можуть бути ідентифіковані за номером
та типом, проте вказана інформація у
комерційному акті відсутня, що
позбавляє можливості визначити на яких
саме вагах проводилось зважування та
визначити їх придатність до
вимірювання.

Відповідач вважає, що матеріалах
справи відсутнє підтвердження про
проведення контрольного зважування
саме на станції ім. Т. Шевченка Одеської
залізниці, оскільки підтвердження про
внесення відповідної відмітки до книги
обліку контрольних зважувань та
перевірки кількості вантажу в вагонах
по вказаній станції відсутнє.

В комерційному акті від 23.01.2014 року в
розділі "Є" наявні підписи осіб,
уповноважених на підтвердження даних
контрольного зважування, проте
штемпель станції відсутній.

Позивач витребовуваних судом
оригіналів доказів суду не надав, тому
суд вимушений розглядати справу за
наявними матеріалами.

Справа розглядається за наявними
матеріалами в порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Суд, вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи та подані
сторонами докази і пояснення,
приходить наступного.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відносини, пов'язані з діяльністю
транспорту, у тому числі залізничного,
регулюються Законом України "Про
транспорт", іншими актами
законодавства України.

Основні правові, економічні та
організаційні засади діяльності
залізничного транспорту загального
користування визначено Законом
України "Про залізничний транспорт".

Питання, пов'язані з укладенням та
виконанням договору перевезення, у
тому числі залізничним транспортом,
регулюються статтями 908 - 928 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
статтями 306 - 315 Господарського кодексу
України (далі - ГК України).

Згідно з статтями 908 ЦК України, 306 ГК
України загальні умови перевезення
вантажів визначаються цими кодексами,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються у
встановленому порядку.

Відповідно до статей 908 ЦК України, 307 ГК
України умови перевезення вантажів
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами та
правилами.

Статут залізниць України (далі - Статут)
згідно зі статтею 3 Закону України "Про
залізничний транспорт", затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.98 N 457, з подальшими змінами та
доповненнями, внесеними постановами
Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 N
1510 та від 25.12.2002 N 1973).

Статтею 5 Статуту на Міністерство
транспорту України (далі - Мінтранс
України, Мінтрансзв'язку України)
покладено затвердження Правил
перевезення вантажів, Технічних умов
навантаження і кріплення вантажів, а
також інших нормативних документів.

Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту, безпеки руху є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Таким чином нормативними актами,
зокрема є:

- Закон України "Про транспорт";

- Закон України "Про залізничний
транспорт";

- статті 908 - 928 ЦК України, статтями 306 - 315
ГК України;

- Статут залізниць України (далі -
Статут) (затверджений Потановою
Кабінетом Міністорв України від 06.04.1998
№ 457);

- Правила планування перевезень
вантажів; Правила приймання вантажів
до перевезення; Правила пломбування
вагонів і контейнерів; Правила
оформлення перевізних документів;
Правила обчислення термінів доставки
вантажів; Правила користування
вагонами і контейнерами; Правила
зберігання вантажів; Правила видачі
вантажів; Правила розрахунків за
перевезення вантажів; Правила
перевезення вантажів з оголошеною
вартістю; Правила перевезення вантажів
навалом і насипом; Правила перевезення
вантажів у вагонах відкритого типу;
Правила складання актів; Правила
заявлення та розгляду претензій,
затвердженими наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 N 644 (з подальшими
змінами і доповненнями), Правила
реєстрації та експлуатації власних
вантажних вагонів, затверджених
наказом Мінтрансзв'язку України від
28.09.2004 N 856;

- інші нормативні документи,
затверджені Мінтрансом
(Мінтрансзв'язку) України у
встановленому порядку.

Згідно зі статтями 914 ЦК України, 307 ГК
України, статтею 8 Закону України "Про
залізничний транспорт" та статтею 17
Статуту перевезення вантажів
залізничним транспортом
організовуються на договірних засадах.
Форму договору про організацію
перевезень вантажів і проведення
розрахунків за перевезення та надані
залізницею послуги встановлено
Правилами розрахунків за перевезення
вантажів (додаток N 1 до пункту 2.3
названих Правил). У договорі
визначаються обсяги, строки та умови
надання транспортних засобів, порядок
розрахунків за перевезення та
додаткові послуги, а також
відповідальність за порушення
зобов'язань.

Цей договір не замінює договір на
перевезення конкретного вантажу і його
наявність не звільняє сторони від
обов'язку укласти договір про
експлуатацію залізничних під'їзних
колій або про подачу та забирання
вагонів у передбачених Статутом
випадках.

За приписами статей 909 ЦК України, 307 ГК
України, статті 22 Статуту за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення конкретного
вантажу підтверджується складенням
транспортної накладної.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств,
організацій, установ і громадян, які
користуються залізничним транспортом.

Ст. 6 Статуту, зокрема, закріплено
значення таких термінів:

вантаж - матеріальні цінності, які
перевозяться залізничним транспортом
у спеціально призначеному для цього
вантажному рухомому складі;

вантажовідправник (відправник вантажу,
вантажовласник) - зазначена у документі
на перевезення вантажу (накладній)
юридична чи фізична особа, яка довіряє
вантаж залізниці для його перевезення;

вантажоодержувач (одержувач вантажу,
вантажовласник) - зазначена у документі
на перевезення вантажу (накладній)
юридична чи фізична особа, яка за
дорученням вантажовідправника отримує
вантаж;

вантажні операції - навантаження
вантажу на залізничний рухомий склад,
вивантаження вантажу із залізничного
рухомого складу, сортування дрібних
відправок та контейнерів,
перевантаження, перевалка на
транспортні засоби іншого виду
транспорту;

накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення.
Накладна супроводжує вантаж на всьому
шляху перевезення до станції
призначення;

Правила перевезення вантажів (Правила)
- нормативний акт, що конкретизує
передбачені цим Статутом положення,
які регламентують участь та обов'язки
сторін у процесі перевезення вантажів;

пряме залізничне сполучення -
перевезення вантажів, пасажирів,
багажу і вантажобагажу у межах двох і
більше залізниць України;

пряме змішане сполучення - перевезення,
що здійснюється залізницями та іншими
видами транспорту за єдиним
транспортним документом протягом
усього шляху прямування;

транспортні засоби - залізничний
рухомий склад (вагони всіх видів,
локомотиви, моторейковий транспорт) і
контейнери.

Статутом регламентуються порядок
укладання договорів, організація та
основні умови перевезення вантажів,
пасажирів, багажу, вантажобагажу і
пошти, основні положення експлуатації
залізничних під'їзних колій, а також
взаємовідносини залізниць з іншими
видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту, безпеки руху, охорони
праці, громадського порядку, перетину
залізничних колій іншими видами
транспорту і комунікаціями, пожежної
безпеки, санітарні норми та правила на
залізничному транспорті, є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Відповідно до п. 1.1. Правил оформлення
перевізних документів на кожне
відправлення вантажу, порожніх
власних, орендованих вагонів та
контейнерів відправник надає станції
відправлення перевізний документ
(накладну) за формою, наведеною у
додатку 1 до цих Правил.

За приписами п. 1.6. Правил оформлення
перевізних документів перевізні
документи, оформлені відправником в
паперовому вигляді, перевіряються
начальником станції або уповноваженим
ним працівником станції у разі надання
згоди на навантаження на місцях
загального користування. Перевіркою
встановлюються: наявність плану
(місячного або додаткового) на
перевезення, відсутність заборон і
обмежень у даному напрямку
перевезення, правильність заповнення
бланків перевізних документів
відповідно до правил оформлення
перевізних документів, наявність
необхідних додаткових супровідних
документів та документів дозвільного
характеру на відправлення вантажу
контролюючих органів, необхідність
одержання яких передбачено законами
України.

На підставі пункту 3.1 Правил оформлення
перевізних документів встановлено, що
візування накладної здійснюється у
разі надання дозволу на навантаження
на місцях загального і незагального
користування.

Суд приходить до висновку, що візування
є обов'язковою додатковою операцією,
пов'язаною з перевезенням, яка передує
укладанню договору перевезення.

П. 37 Статуту залізниць України,
передбачено, що "під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена у накладній їх маса.
Тарні та штучні вантажі перевозяться
із зазначенням у накладній маси і
кількості вантажних місць. Маса цих
вантажів визначається до здавання їх
для перевезення і зазначається на
вантажних місцях. Вантажі, що
перевозяться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагонних вагах. Перелік вантажів, що
можуть перевозитися насипом і наливом,
установлюється Правилами. Загальна
маса вантажу визначається шляхом
зважування на вагах або підрахуванням
маси на вантажних місцях за трафаретом
чи стандартом. Маса окремих вантажів
може визначатися розрахунковим
методом, за обміром або умовно
(нафтопродукти в цистернах, тварини,
лісоматеріали тощо). Маса вантажів
визначається відправником. Спосіб
визначення маси зазначається у
накладній."

Пунктом 9 Правил приймання вантажів до
перевезення, які затверджені Наказом
Мінтранспорту України №644 від 21.11.2000
року унормовано, що "лісоматеріали й
дрова повинні пред'являтися до
перевезення із зазначенням у накладній
таких даних: у разі перевезення в
спеціальних контейнерах або в пакетах -
кількості контейнерів або пакетів; у
разі перевезення з використанням
верхньої звуженої частини обрису
навантаження ("шапки") - кількості
основних штабелів, їх висоти і
кількості штабелів, укладених у "шапці";
у разі перевезення лісоматеріалів і
дров у критих вагонах - кількості
штабелів; в інших випадках - кількості
штабелів і їх висоти. Маса
лісоматеріалів і дров визначається
відправником умовно".

29.12.2012 ДП «Канівське лісове
господарство» та державні
підприємства: Український
транспортно-логістичний центр;
Дарницький вагоноремонтний завод;
Український державний центр по
експуатації спецілізованих вагонів
уклали договір № 2398/1350-2012/101 про ндання
послуг з організації перевезень
вантажів у власних напіввагонах (том 2;
а.с.3-19).

Із п.2.6.1 вищевказаного договору
вбачається, що державні підприємства
зобов'язались надавати вагони
відповідачу.

Належність (власність) вагонів не
оспорюється.

Наявність вагонних ваг, які необхідні
для визначення маси нетто деревини на
станції вантажовідправника договором
не передбачена.

Із дослідженої у судовому засіданні
накладної № 40107377 вбачається, що
відповідно п. 2.1 розділу 2 Правил
оформлення перевізних документів
представники ДП "Канівський лісгосп" в
графі 20 зазначили: «Пиловочник всяких
пород дерева. Використано при погрузці:
36 шт.стоек, 280 кг проволки ШТАБЕЛЯ 6
шесть»; в графі 26 "спосіб визначення
маси" вказано - "условно", та визначено
масу вантажу - " 114000" кг. Зазначена маса
вантажу визначена підприємством
шляхом застосування коофіцієнтів
переводу кубомаси (щільних кубометрів)
деревини у вагу (тони).

Графа 49 накладної мітить зауваження
станції призначення - Застава 1
Одеської «на ст. Од.Застава 1 разницы
против ком.акта А №053657/24/09 от 23.01.14
ст.им.Т.Шевченко не оказалось».

З'ясовуючи питання про правомірність
визначення відповідачем маси вантажу,
розміщеного у вагоні умовним способом,
суд з'ясував наступне.

Статтею 307 Господарського кодексу
України, пунктом 37 Статуту залізниць
України та пунктом 9 Правил приймання
вантажів до перевезення, які
затверджені Наказом Мінтранспорту
України №644 від 21.11.2000 (розділ 2 Правил
перевезень вантажів залізничним
транспортом України) унормовано, що
"лісоматеріали й дрова повинні
пред'являтися до перевезення із
зазначенням у накладній таких даних: у
разі перевезення в спеціальних
контейнерах або в пакетах - кількості
контейнерів або пакетів; у разі
перевезення з використанням верхньої
звуженої частини обрису навантаження
("шапки") - кількості основних штабелів,
їх висоти і кількості штабелів,
укладених у "шапці"; у разі перевезення
лісоматеріалів і дров у критих вагонах
- кількості штабелів; в інших випадках -
кількості штабелів і їх висоти. Маса
лісоматеріалів і дров визначається
відправником умовно".

Ст.129 Статуту залізниць України
визначено, що обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами
або актами загальної форми, які
складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для
засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування,
маси і кількості місць вантажу,
багажу чи вантажобагажу натурою з
даними, зазначеними у транспортних
документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу
чи вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти
комерційний акт, якщо вона сама виявила
зазначені вище обставини або якщо
про існування хоча б однієї з них
заявив одержувач або відправник
вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що
виникли в процесі перевезення
вантажу, багажу і вантажобагажу і які
можуть бути підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються
актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів
та актів загальної форми
встановлюється Правилами.

Правила складання актів (розділ 28
Правил перевезень вантажів
залізничним транспортом України),
зокрема, передбачають:

При перевезеннях у залежності від
обставин, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, відправника, одержувача,
пасажира, складаються комерційні акти
(додаток 1) та акти загальної форми
(додаток 6 до Правил користування
вагонами та контейнерами, затверджених
наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113 та
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 15.03.99 за N 165/3458).

Крім того, у необхідних випадках можуть
складатися акти про технічний стан
вагона або контейнера (додаток 2), акти
розкриття вагона або контейнера для
митного, прикордонного та інших видів
контролю (додаток 3), акти про
пошкодження вагона або контейнера
(додатки 4 і 5) та інші акти у випадках,
передбачених правилами перевезення, що
застосовуються до даного виду вантажу.

Комерційні акти складаються для
засвідчення таких обставин:

невідповідності найменування, маси і
кількості місць наявного вантажу,
багажу чи вантажобагажу даним,
зазначеним у перевізних документах;

у разі виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

псування, пошкодження вантажу, багажу і
вантажобагажу;

повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті
зазначаються на підставі перевізних
документів та виявлених обставин.

У тих випадках, коли різниця у масі
вантажу, визначеній на станції
відправлення, порівняно з масою, що
виявилася на станції призначення, не
перевищує норми природної втрати маси
вантажу і граничного розходження
визначення його маси нетто,
комерційний акт не складається, а
оформлення видачі вантажу провадиться
у порядку, передбаченому Правилами
видачі вантажів, затвердженими наказом
Мінтрансу від 21.11.2000 N 644 та
зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083 (далі -
Правила видачі вантажів).

Акти загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу та
вантажобагажу і можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності:

утрати документів, прикладених
відправником до накладної;

затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства;

неочищення вагонів від залишків
вантажу та сміття після вивантаження
засобами одержувача;

неочищення зовнішньої поверхні
цистерн та бункерних напіввагонів
після наливу і зливу;

подачі залізницею неочищених вагонів
під завантаження засобами відправника,
порту, пристані;

відсутності пломб,
запірно-пломбувальних пристроїв (далі -
ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в
перевізних документах є відмітка про
пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або
заміни їх, а також виявлення в процесі
перевезення або на станції призначення
пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з
нечіткими відбитками;

пошкодження або втрата наданих
залізницею перевізних пристосувань;

відмови вантажовласника від
підписання: облікової картки виконання
плану перевезень вантажів,
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами
(контейнерами);

самовільного зайняття залізницею
вагонів і контейнерів, що належать
підприємствам, організаціям, установам
або орендовані ними;

затримки вагонів (контейнерів),
пов'язаної з митним оформленням
вантажу, а також затримки через
недодання чи неналежне оформлення
відправником документів, необхідних
для виконання митних, санітарних та
інших правил;

в інших випадках для засвідчення
обставин, які можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності, якщо
при цьому не потрібне складання
комерційного акта.

Акт загальної форми підписується
особами, які беруть участь у
засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Один примірник акта загальної форми,
складеного під час перевезення,
додається до перевізних документів,
другий залишається на станції, яка його
склала.

Комерційні акти складаються:

на місцях загального користування - у
день вивантаження або в день видачі
вантажу одержувачу;

при вивантаженні на місцях
незагального користування - у день
здачі вантажу одержувачу, у цьому разі
перевірка повинна здійснюватись до
вивантаження або в процесі
вивантаження чи зразу ж після нього.

У разі перевірки маси вантажу
зважуванням на вагонних вагах, якщо
маса тари приймається за трафаретом на
вагоні, комерційний акт складається в
день зважування вагона з вантажем; якщо
маса тари вагона визначається
зважуванням його після вивантаження,
комерційний акт складається в день
зважування порожнього вагона;

на вантаж, що перебуває у дорозі - у день
виявлення обставин, що підлягають
оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні
акти в указані терміни вони
складаються у всіх випадках не пізніше
наступної доби.

У разі перевірки маси тари вагона не
тим працівником станції, який брав
участь у зважуванні вагона з вантажем,
в розділі "Д" комерційного акта
зазначається прізвища працівника
станції, який брав участь у зважуванні
вагона з вантажем і працівника станції,
який брав участь у зважуванні
порожнього вагона. Акт підписується
працівником станції, який перевіряв
тару вагона.

Комерційні акти складаються у трьох
примірниках на бланках установленої
форми і заповнюються на друкарській
машинці або чорнилами чітко, без
будь-яких виправлень. На кожному акті
проставляється штемпель станції.
Другий примірник акта видається
одержувачу на його вимогу.

Якщо комерційний акт складається на
станції відправлення або на попутній
станції, то другий примірник акта
додається до перевізних документів.
Про складений комерційний акт
проставляється відмітка у перевізних
документах у порядку, визначеному
правилами оформлення перевізних
документів.

У комерційному акті детально
описуються стан вантажу або багажу і
обставини, за яких виявлена
незбереженність, а також обставини, які
могли бути причиною виникнення
незбереженості вантажу, багажу чи
вантажобагажу. Ніякі припущення та
висновки про причини незбереженості
або про вину відправника і залізниці до
акта не вносяться.

Усі графи бланка акта мають бути
заповнені. Не дозволяється
проставлення рисок та лапок замість
повторення необхідних даних.

У комерційному акті зазначається, чи
правильно навантажений, розміщений і
закріплений вантаж, а також про
наявність та стан захисного маркування
для вантажів, що перевозяться у
відкритих вагонах. У разі
неправильного завантаження,
розміщення, закріплення вантажу в акті
зазначається, яке порушення було
допущено.

До першого примірника комерційного
акта про псування вантажу при
перевезенні в рефрижераторних вагонах
з додержанням температурного режиму
додається витяг із журналу реєстрації
температури. Дані про температурний
режим уносяться до комерційного акта.

Особи, які склали або підписали
комерційний акт або акт загальної
форми, що містить дані, які не
відповідають дійсності, несуть
установлену законодавством
відповідальність.

Комерційний акт підписує начальник
станції (його заступник), начальник
вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути залучені
також інші працівники залізниці.

Якщо при перевірці вантажу, який прибув
з актом попутної станції, під час
перевірки на станції призначення не
буде виявлено різниці між даними акта,
складеного на попутній станції, і
фактичною наявністю та станом вантажу,
багажу або вантажобагажу, то станція в
розділі "Є" комерційного акта попутної
станції вносить відмітку такого
змісту: "Під час перевірки вантажу
(багажу, вантажобагажу) різниці проти
цього акта не виявлено". Така відмітка
засвідчується штемпелем станції і
підписами осіб, указаних у пункті 10 цих
Правил. Цей акт видається одержувачу на
його вимогу, а копія його залишається
на станції. Новий акт у цьому разі не
складається.

При невідповідності відомостей,
указаних в акті попутної станції,
фактичним даним, що виявились під час
перевірки вантажу, багажу або
вантажобагажу, складається новий
комерційний акт.

Суд бере до уваги доводи відповідача
про те, що умовний спосіб визначення
маси пов'язаний із особливістю
деревини, як матеріалу. Зокрема, для
визначення ваги лісоматеріалів
основне значення має така властивість
як влагомісткість деревини, яка є
постійно змінюваним чинником, та
коливається в залежності від породи
деревини, місця проростання, строків та
умов зберігання. Саме тому вагу
деревини не можна визначити точним
способом, адже вона має пряму
залежність від терміну зберігання та
відсотку вологи, і тому є різною. До
того ж, можуть допускатись помилки у
визначенні кубічних метрів деревини,
що також може створювати відхилення у
вазі деревини. На думку суду, при
зважуванні вагону слід враховувати
погодні умови, що може призвести до
зміни збільшення ваги лісоматеріалів.

Із пояснень представника відповідача
вбачається, що перевод кубічних метрів
деревини у тони здійснювався
відповідачем на підставі коофіціентів,
що вказані у "Справочнике по
лесозаготовкам" /ОСОБА_4/ параграф 263.

Підставою для врахування у масу
вантажу маси упаковки є п. 4. 1 розділу 4
"Збірника тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та пов'язані з ним
послуги", що затверджений Наказом
Мінтранспорту №317 від 26.03.2009.

Визначення ваги завантажених
лісоматеріалів умовним способом у
даному випадку здійснювалось
відповідачем на виконання вимог п. 2.1
розділу 2 Правил оформлення перевізних
документів (Наказ Мінтранспорту №644
від 21.11.2000 року), графи комплекту
перевізних документів "Маса вантажу в
кг., визначена відправником".
Незазначення маси вантажу у накладній
не допускається, оскільки її кількість
впливає на розмір провізної плати. З
огляду на умовний характер обрахунку,
ця маса вантажу не обов'язково повинна
бути абсолютно точною (допускається
похибка як у бік зменшення так і у бік
збільшення), оскільки маса обрахована
за обміром кубомаси вантажу.

Суд, проаналізувавши подані сторонами
докази приходить до висновку, що і
відправник, і залізниця, під словом
"условно" мали на увазі умовне
визначення маси вантажу завантаженого
у вагонах № 67863274 і № 66708835.

Суд приходить до переконання, що
позивач виконав приписи вищевказаних
норм чинного законодавства, і
відповідно правомірно, обрав умовний
спосіб визначення маси вантажу
завантаженого у вагонах № 67863274 і №
66708835.

З'ясовуючи обставини перевірки
залізницею маси вантажу розміщеного у
вагонах № 67863274 і № 66708835 та обставини
його вивантаження, суд встановив
наступне.

Позивач у позовній заяві та поданих
додаткових письмових поясненнях
посилається на вказані в пункті 3.18
Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.09.2008
№04-5/225, однак, не приводить повністю
його змісту.

З огляду на вищевикладене суд вважає за
необхідне навести повний текст пункту
3.18 Рекомендацій Вищого господарського
суду України від 29.09.2008 №04-5/225:

" 3.18. Стаття 23 Статуту надає право під
час перевезення масових вантажів у
випадках, передбачених пунктом 6.1
Правил оформлення перевізних
документів, оформлення однієї
накладної на маршрут або групу вагонів,
на зворотному боці якої зазначаються
для кожного вагона маса вантажу і
кількість місць.

Отже, у разі виявлення недостачі в
окремому вагоні норму природної втрати
та граничне розходження визначення
маси нетто слід застосовувати саме
щодо цього вагона, а не до загальної
маси всього маршруту або групи вагонів.
Якщо у пункті відвантаження масу
вантажу визначено шляхом зважування, а
у пункті одержання - за обміром або
навпаки, то у вирішенні спорів,
пов'язаних з недостачею вантажу, слід
виходити з того, що зважування є більш
точним способом визначення маси
вантажу.

Пункт 22 Правил видачі вантажів (розділ 8
Правил перевезень вантажів
залізничним транспортом України)
передбачає, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення.

Із матеріалів справи та пояснень
сторін вбачається, що перевірка маси
вантажу, була здійснена 23 січня 2014 р.
під час слідування вагонів № 67863274 і №
66708835 через станцію ім. Т.Г.Шевченка
Одеської залізниці на тензометричних
вагах.

Перевіряючи обставини контрольного
зважування позивачем вантажу та
застосування тензометричних ваг, на
яких проводилось зважування вагонів №
67863274 і № 66708835 суд з'ясував наступне.

Вивантаження вантажів із двох
вищевказаних вагонів на станції
призначення Одеса - Застава-1
відбувалося без перевірки маси вантажу
тим же способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення -
Золотоноша-1.

Цей факт підтверджується позовними
матеріалами, поданими сторонами
доказами, які досліджені у судовому
засіданні, і сторонами не оспорюється.

Проте, позивач не надав суду для
дослідження оригіналів Книги
реєстрації складених комерційних
актів та Журналу реєстрації
контрольних зважувань по станції
Одеса-Застава-1 для огляду в судовому
засіданні.

П.30 і п.31 Правил видачі вантажів,
зокрема передбачено, що у разі
потреби встановлення розміру або
причини недостачі, псування або
пошкодження вантажу і суми, на яку
знизилась його вартість, залізниця за
власною ініціативою або на вимогу
одержувача запрошує експертів бюро
товарних експертиз, інспекції якості,
ветеринарно-санітарного нагляду або
відповідних спеціалістів організацій
і підприємств, які не належать до
системи Міністерства транспорту.

Експертиза провадиться в
присутності начальника станції (його
заступника або іншого працівника,
уповноваженого начальником станції).

Одночасно з викликом експерта
станція повідомляє про це одержувача.
Одержувач має право взяти участь у
експертизі вантажу.

Експертиза швидкопсувних вантажів
повинна бути проведена не пізніше доби
з моменту відкриття вагону.

Результати експертизи оформляються
актом. Акт експертизи підписується
експертом і всіма уповноваженими
особами, присутніми при проведенні
експертизи. Про проведену експертизу
робиться відмітка в комерційному акті.

У разі незгоди з висновками експерта
учасників експертизи або одержувача
начальник станції призначає повторну
експертизу з відміткою про це в акті
експертизи із зазначенням мотивів.

Суд вважає, що в даному випадку,
проігнорувавши вимоги п.22 Правил
видачі вантажів при вивантаженні
вагонів № 67863274 і № 66708835 існувала
реальна потреба у визначені маси
вантажу за участю експертів бюро
товарних експертиз або відповідних
спеціалістів, які не належать до
системи Міністерства транспорту.

Суд вважає, що якби позивачем була
проведена експертиза, в порядку
передбаченому п.30 Правил видачі
вантажів, висновки експертизи могли б
усунути сумніви у неправильному
визначенні відповідачем маси вантажу
умовним способом.

Позивач не надав суду доказів
призначення та проведення експертизи
на предмет перевірки дотримання
відповідачем «умовного способу»
визначення маси вантажу вагонів № 67863274
і № 66708835.

Перевіряючи доводи сторін щодо
обставин складання та реєстрації
комерційного акта АА № 053677/24/09 від
23.01.2014, на якому грунтуються позовні
вимоги, суд з'ясував наступне.

Відповідно до вимог п.8 - п.10 Правил
складання актів (ст. 129 Статуту),
затверджених наказом Мінтрансу
України 28.05.2002. № 334 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.02. за
№ 567/6855, комерційні акти складаються у
трьох примірниках на бланках
встановленої форми і заповнюються на
друкарській машинці або чорнилами
чітко, без будь-яких виправлень. На
кожному акті проставляється штемпель
станції. Другий примірник акта
видається одержувачу на його вимогу.

Якщо комерційний акт складається на
станції відправлення або на попутній
станції, то другий примірник акта
додається до перевізних документів.
Про складений комерційний акт
проставляється відмітка у
перевізних документах у порядку,
визначеному правилами оформлення
перевізних документів.

Комерційний акт підписує:

- начальник станції (його
заступник),

- начальник вантажного району
(завідувач вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи)

- працівник станції, який
особисто здійснював перевірку,

- а також одержувач, якщо він брав
участь у перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути
залучені також інші працівники
залізниці.

Порядок складання та реєстрації
комерційних актів на залізниці
визначено, зокрема, у частині 2 розділу
І Порядку оформлення, розслідування та
обліку незбережених перевезень
вантажів (далі - Порядок), затвердженого
Наказом Укрзалізниці від 21.09.2005 № 306-Ц.

Частина 2 Порядку містить такі
положення:

Комерційні акти складаються за
обставин, зазначених у статті 129
Статуту залізниць України (далі -
Статут), у такі терміни:

а) на місцях загального користування - в
день вивантаження або в день видачі
вантажу одержувачу;

б) при вивантаженні на місцях
незагального користування - в день
здачі вантажу одержувачу, в цьому разі
перевірка повинна здійснюватись до
вивантаження або в процесі
вивантаження чи зразу ж після нього.

У разі перевірки маси вантажу
зважуванням на вагонних вагах, якщо
маса тари вагона приймається за
трафаретом на вагоні, комерційний акт
складається в день зважування вагона з
вантажем; якщо маса тари вагона
визначається зважуванням його після
вивантаження, комерційний акт
складається в день зважування
порожнього вагона.

У разі перевірки маси тари вагона не
тим прийомоздавальником, який брав
участь у зважуванні вагона з вантажем,
у розділі "Д" комерційного акта
зазначаються прізвища
прийомоздавальника, який брав участь у
зважуванні вагона з вантажем, і
прийомоздавальника, який брав участь у
зважуванні порожнього вагона. Акт
підписується прийомоздавальником,
який перевіряв тару вагона.

в) на вантаж, що перебуває в дорозі - в
день виявлення обставин, що підлягають
оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні
акти у вказані терміни вони мають бути
оформлені у всіх випадках не пізніше
наступної доби.

Комерційні акти на недостачі та
надлишки вантажів, що перевозяться в
прямому змішаному залізнично-водному
сполученні, складаються у порядку,
встановленому Правилами перевезення
вантажів у прямому змішаному
залізнично-водному сполученні.

Комерційні акти складаються у трьох
примірниках на бланках установленої
Правилами форми (ф. ГУ-22) з друкованою
нумерацією.

Бланки комерційних актів, отримані
станціями, записуються до Книги
надходження бланків суворого обліку. У
разі псування бланків комерційного
акта всі три його примірники
перекреслюються з написом "зіпсований"
та зберігаються у справах станції.
Копії комерційних актів, що
висилаються на вимогу правоохоронних,
судових органів, а також відповідних
служб та підрозділів залізниць,
знімаються на бланках без друкованого
номера.

Використання бланків комерційних
актів контролює начальник станції.

Комерційні акти друкуються, як правило,
на комп'ютері або друкарській машинці,
чітко, без будь-яких виправлень.

Реєстрація складених комерційних
актів ведеться у Книзі обліку (ф. ГНУ-2).

Комерційні акти складаються за
письмовим рапортом завідуючого
вантажним двором (районом),
контейнерним майданчиком,
сортувальною платформою,
прийомоздавальника. Рапорт повинен
містити всі відомості, необхідні для
складання комерційного акта. Зміст
рапорту перевіряє начальник станції
або його заступник, який приймає
рішення про складання комерційного
акта.

Комерційні акти на роз'єднання
вантажів від перевізних документів
складаються на підставі акта загальної
форми.

На кожному примірнику комерційного
акта повинні бути: штемпель станції, що
склала його, підпис начальника станції
(його заступника), начальника
вантажного району (завідуючого
вантажним двором, складом,
контейнерним відділом, контейнерним
майданчиком, сортувальною платформою,
старшого прийомоздавальника) і
прийомоздавальника станції, а також
одержувача, якщо він брав участь у
перевірці вантажу. У разі необхідності
до перевірки вантажу та підписання
акта можуть бути залучені інші
працівники станції.

За приписами п.3.22 Порядку у разі
встановлення недостач чи пошкоджень
вантажів, які перевозяться у відкритих
вагонах, в акті зазначається: висота
навантаження вантажу відносно бортів
напіввагона або підлоги платформи. Для
лісоматеріалів зазначається кількість
штабелів (пакетів), їх розміри (висота,
ширина, довжина) та стан кріплення.

Аналізуючи вищенаведені правові
норми та досліджений у судовому
засіданні оригінал комерційного акта
АА № 053637/24/09 від 23.01.2014, складений на ст.
Т.Г.Шевченка Одеської залізниці, суд
приходить до таких висновків:

1. На комерційному акті АА № 053637/24/09
від 23.01.2014 відсутні відмітки про
реєстрацію акта;

2. Не всі графи бланка акта
заповнені.

3. Пункт 10 Правил і пункт 2.5 Порядку
визначають вичерпний перелік осіб,
якими в обов'язковому порядку повинні
підписуватись комерційні акти
незалежно від того, хто брав участь у
перевірці.

З наявних в матеріалах справи
завіреної копії комерційного акту та
акту загальної форми по спірному
вагону вбачається, що вони підписані
заступником начальника станції -
(Сінічкін), та двома працівниками
станції, посади яких не вказані (ОСОБА_6
та ОСОБА_7). Начальник вантажного району
не брав участі у контрольному
зважуванні та складанні комерційного
акта (а.с.16-17).

В адресованому суду поясненні від
01.09.2014 № 312 відповідач зазначив, що
«Комерційний акт АА № 053637/24/09 від 23.01.2014
не підписаний начальником вантажного
району станції ім.Т.Шевченка, а
підписаний іншим працівником, оскільки
за штатним розписом на станції
відсутня посада начальника вантажного
району».

Суд приходить до висновку, що
комерційний акт АА № 053637/24/09 від 23.01.2014
підписаний неуповноваженою особою.

4. Книги обліку складених
комерційних актів (ф.ГНУ-2) позивач суду
для огляду і дослідження в судовому
зсіданні не надав.

За таких обставин, зазначення у
комерційному акті працівників станції,
які не входять до вичерпного переліку
осіб, що в обов'язковому порядку
повинні підписувати комерційні акти
без начальника вантажного району є
неправомірним.

5. Суд приходить до висновку, що
комерційний акт АА № 053637/24/09 від 23.01.2014,
на підставі якого було нараховано
штраф, складено з порушенням вимог
вищеназваних Статуту та Правил і цей
акт є незаконним.

Відтак, суд приходить до висновку, що
комерційний акт АА 053637/24/09 від 23.01.2014 не
є належним і допустимим доказом.

У позовній заяві позивач основним
доказом невідповідності маси вантажу,
зазначеного у перевізних документах,
вказує комерційний акт. Разом з тим, у
матеріалах справи міститься акт
загальної форми № 44 (форми ГУ -22) від
23.01.2014 (а.с.22-23).

Зокрема, стаття 129 Статуту залізниць
України розділяє випадки необхідності
складання комерційного акту та акту
загальної форми. Так, абзац 2 ст. 129
Статуту визначає, що "комерційний акт
складається для засвідчення наступних
обставин:

а) невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що
виникли в процесі перевезення вантажу,
багажу і вантажобагажу і які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актами
загальної форми". (абзац 4 ст. 129 Статуту).

Порядок складання комерційних актів та
актів загальної форми визначається
"Правилами складання актів", а пунктами
2 та 3, яких встановлюються випадки у
яких складаються комерційний акт або
акт загальної форми.

Суд враховує, що за приписами пункту 2
Правил складання актів чітко
визначено, що комерційний акт
складається, зокрема, "при
невідповідності найменування, маси і
кількості місць наявного вантажу,
багажу чи вантажобагажу даним,
зазначеним у перевізних документах."

П.3 Правил складання актів визначено, що
"акти загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу та
вантажобагажу і можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності."
Однак, вказаний пункт Правил не
передбачає складання акту загальної
форми при встановленні
невідповідності маси вантажу даним,
зазначеним у перевізних документах.

Крім того, в п.3 Правил складання актів,
після зазначення конкретних випадків
складання актів загальної форми,
значиться, що такий акт складається і в
інших випадках для засвідчення
обставин, які можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності, якщо
при цьому не потрібне складання
комерційного акта.

Суд вважає, що складання акту загальної
форми виключає складання комерційного
акту, і навпаки. Це підтверджується
також Наказом Мінтрансу №334 від
28.05.2002р. формою ГУ-23 акту загальної
форми (додаток №6 Наказу), яка містить
застереження 1, згідно якого, за цією
формою акти складаються, якщо немає
потреби складати комерційний акт або
акт іншої спеціальної форми.

Суд вважає, що представники залізниці
на станції ім. Т.Г.Шевченка склавши акт
загальної форми, не мали правових
підстав складати комерційний акт,
відповідно до вказівки начальника
головного комерційного управління
Державної адміністрації залізничного
транспорту викладеної у листі
№ЦМКО-1/242 від 16.03.07р. адресованого
начальникам служб комерційної роботи
та маркетингу залізниць України.

Суд вважає, що різниця маси вантажу між
умовним визначенням та визначенням на
вагах є наслідком особливості
коливання щільності сирої/сухої
деревини в межах 25-40%; це не завдало
жодних збитків залізниці,
вантажопідйомність вагону не була
перевищена, отже загрози безпеці руху
не спричинено, а вимога про стягнення
штрафу є безпідставною,
необґрунтованою і несправедливою.

З огляду на вищевикладені обставини
суд приходить до висновку, що позивач
не довів заявлених ним вимог і у позові
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 денного
строку з дня складення повного тексту
рішення.

Рішення складено та

підписано 09.09.2014

Головуючий суддя
Єфіменко В.В.

Судді
Швидкий В.А.

ОСОБА_8