ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" вересня 2014 р.
Справа № 5019/1824/12

Господарський суд Рівненської області
у складі колегії суддів:

головуючого судді
Трускавецького В.П.

суддів
Корсуна В.Я.

Політики Н.А.

при секретарі судового засідання
Фаєвській Л.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Анминкоснат", м. Рівне

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача, Колективного
підприємства «УВТК», м. Рівне

до відповідачів: 1. Відкритого
акціонерного товариства
"Рівнеагробудкомплект", м. Рівне

2. Товариства з
обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", м.
Рівне

3. Приватного
підприємства "Кольортех", м. Рівне

4. Товариства з
обмеженою відповідальністю "НОРД" ЛТД,
м. Рівне

5. Товариства з
обмеженою відповідальністю "РІФ", м.
Рівне

про витребування майна в
натурі з чужого незаконного володіння,
переданого відповідно до наказу
Регіонального відділення Фонду
Державного Майна України по
Рівненській області №170 від 18.05.2001р.

представники:

від позивача - Пилипчук Л.М. -
представник;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Мартинов О.Ю. -
представник;

від відповідача 3 - Діонісьєв І.М. -
представник;

від відповідача 4 - не з'явився;

від відповідача 5 - Марчук Н.Ю. -
представник;

від третьої особи - Кравченко В.А. -
керівник.

Учасникам судового процесу, які
прибули в засідання суду права та
обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 27, 28
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України), роз'яснено.

Обставини справи.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Анминкоснат» (далі
по тексту рішення ТОВ «Анминкоснат»)
звернулося до Господарського суду
Рівненської області з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
«Рівнеагробудкомплект» (далі по тексту
рішення ВАТ «Рівнеагробудкомплект»),
Товариства з обмеженою
відповідальністю ЛТД «АЕК» (далі по
тексту рішення ТОВ ЛТД «АЕК») та
Приватного підприємства «Кольортех»
(далі по тексту рішення ПП «Кольортех»)
про витребування майна в натурі з
чужого незаконного володіння,
переданого відповідно до наказу
Регіонального відділення Фонду
Державного Майна України по
Рівненській області №170 від 18.05.2001р., а
саме: контори (літера А2- загальною
площею 393,0 м. кв.), матеріального
складу (літера Б1 - 498,1 м. кв.), навісу для
сг машин (літера В1 - 166,7 м. кв.),
матеріального складу № 3 (літера Г1- 269,3
м. кв.), матеріального складу № 1 (літера
Д1 - 367,5 м. кв.), прохідної (прохідна УВТК,
літера 3-21,6 м. кв.), паркана на базі,
асфальтового майданчика під склад,
зовнішньої теплотраси, зовнішнього
водопроводу, зовнішнього
електропроводу, зовнішніх кабельних
мереж, зовнішньої каналізації,
зовнішніх телефонних мереж, гаражу
(літера М2 - загальною площею 1000,2 м. кв.),
прохідної (літера К1, прохідна
автопарку 22,8 м.кв.), під'їзної площадки,
огорожі з металевої сітки, естакади для
миття машин, зовнішньої теплотраси, АЗС
(літера Л - загальною площею 70,6 м.кв.),
металевої огорожі складу ПММ, ємкості
складу ПММ, бензоколонок, бензоколонки
ТМП 021430, маслоколонки.

Ухвалою господарського суду від 14
лютого 2013 року порушено справу та
прийнято заяву до розгляду, справу
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 26.02.2013р.

Розгляд справи у судових засіданнях
відклався з підстав, викладених в
ухвалах суду.

Ухвалою господарського суду від 16
липня 2013 року відхилено заяву, подану
представником ТОВ «Анминкоснат» -
Балан М.Д. у справі № 5019/1824/12, про відвід
судді Трускавецького В.П.

6 серпня 2013 року представником позивача
подано суду (вхідний номер канцелярії
суду 16293/13, т.2, а.с.а.с.124-125) уточнення до
позовної заяви, яке по своїй суті
письмовими поясненнями, в яких
позивачем зазначено (конкретизовано) у
кого з відповідачів знаходиться
конкретне спірне майно про
витребування якого просить позивач.

Ухвалою господарського суду від 6
серпня 2013 року залучено до участі у
справі ТОВ «НОРД» ЛТД як відповідача
(т.2, а.с.130).

Також, ухвалою господарського суду від
6 серпня 2013 року за клопотанням
позивача з метою визначення ринкової
вартості майна, яке вимагається
позивачем за актом підтвердження
розподілу активів балансу ВАТ
"Рівнеагробудкомплект", переданого у
власність ВАТ "Рівнеагробудкомплект",
згідно додатку до наказу Регіонального
відділення Фонду державного майна по
Рівненській області № 170 від 18.05.2001 р., а
саме: нерухомого майна, що знаходиться
за адресою: м.Рівне, вул. Старицького, 21.,
призначено судову будівельно-технічну
експертизу. Проведення експертизи
доручено Асоціації "Експерт - Рівне" (т.2,
а.с.а.с.131-133).

13 вересня 2013 року на адресу
господарського суду надійшло
клопотання № 207/1 від 11.09.2013 р. від
Приватного підприємства
"Експерт-Рівне-Консалт" Асоціації
"Експерт - Рівне" (т.2, а.с.138), в якому
зазначено, що за результатами
попереднього ознайомлення з ухвалою та
матеріалами справи, встановлено, що
визначення вартості об'єктів №№24-28
виходить за межі компетенції судової
інженерно-технічної експертизи і
відноситься до переліку вирішуваних
питань "Товарознавчої експертизи".

Ухвалою суду від 23.09.2013р. поновлено
провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.10.2013р. призначено
судову будівельно-технічну та судову
товарознавчу експертизи; проведення
судової будівельно-технічної та
судової товарознавчої експертиз
доручено - Асоціації "Експерт - Рівне",
яка знаходиться за адресою: м. Рівне,
проспект Миру, 15; провадження у справі
№ 5019/1824/12 зупинено на час проведення у
справі судової будівельно-технічної та
судової товарознавчої експертиз. На
вирішення експерта поставлено
наступні питання: - Яка станом на 23.11.2012
р. ринкова вартість майна, що
знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.
Старицького, 21, а саме:

1. Контора літера А2- загальною
площею 393,0 м.кв.

2. Матеріальний склад, літера Б1 -
498,1 м.кв.

3. Навіс для сг машин, літера В1 - 166,7
м.кв.

4. Матеріальний склад № 3, літера Г1-
269,3 м. кв.

5. Матеріальний склад № 1 літера, Д1
- 367,5 м.кв.

6. Прохідна (прохідна У ВТК), літера
3-21,6 м.кв.

7. Паркан на базі

8. Асфальтовий майдан під склад

9. Зовнішня теплотраса

10. Зовнішній водопровід

11. Зовнішній електропровід

12. Зовнішні кабельні мережі

13. Зовнішня каналізація

14. Зовнішні телефонні мережі

15. Гараж, літера М2 - загальною
площею 1000,2 м.кв.

16. Прохідна, літера К1 (прохідна
автопарку) -22,8 м.кв.

17. Під'їзна площадка

18. Огорожа з металевої сітки

19. Естакада для миття машин

20. Зовнішня теплотраса

21. АЗС, літера Л - загальною площею
70,6 м.кв.

22. Металева огорожа складу ПММ

23. Ємкість складу ПММ

24. Бензоколонка

25. Бензоколонка

26. Бензоколонка

27. Бензоколонка ТМП 021430

28. Маслоколонка.

03 лютого 2014 року на адресу
господарського суду надійшло
клопотання № 21 від 30.09.2013 року від
Приватного підприємства
"Експерт-Рівне-Консалт" Асоціації
"Експерт - Рівне" (т.2, а.с.159), в якому
експерт просить надати інформацію
зазначену в клопотанні стосовно
об'єктів №№ 1-23, а саме: відомості про
технічний стан об'єктів нерухомості, що
входять до складу об'єкта експертизи
станом на 23.11.2012 року (фотоматеріали,
висновки про технічний стан, та ін.),
також зазначити чи змінився стан
об'єктів нерухомості з дати оцінки на
даний час; відомості про рік вводу в
експлуатацію об'єктів нерухомості,
первісну та балансову вартість станом
на дату оцінки та на даний час;
правоустановчі документи щодо всіх
об'єктів нерухомості, що входять до
складу об'єкта експертизи; технічну
документацію (технічні паспорти) на всі
об'єкти нерухомості, що входять до
складу об'єкта експертизи; відомості
про земельну ділянку та
правовстановлювальну документацію на
земельну ділянку, на якій розміщений
об'єкт експертизи, станом на дату
оцінки; довідку про нормативно грошову
оцінку земельної ділянки, на якій
розташовані об'єкт експертизи станом
на 23.11.2012 року; для об'єктів №№ 7-14, №№
17-20, № 22, №23 надати
довідки-характеристики по формах, що
наведені в додатках до даного
клопотання, завірені підписом та
печаткою відповідальної особи.

Також, стосовно об'єктів №№ 24-28, а
саме: відомості про технічний стан
об'єктів №№24-28, що входять до складу
об'єкта експертизи станом на 23.11.2012 року
(фотоматеріали, висновки про технічний
стан, та ін.). Також, зазначити чи
змінився стан об'єктів №№ 24-28 з дати
оцінки на даний час; відомості про рік
випуску об'єктів №№ 24-28, первісну та
балансову вартість станом на дату
оцінки та на даний час; додаткову
інформацію по об'єктах №№24-28 згідно
наданої таблиці (надається в додатку
таблиця №5).

Враховуючи клопотання експерта,
необхідність витребування інформації,
відповідно до ст.79 господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд ухвалою від 10.02.2014р.
поновив провадження у справі та
витребував відповідні документи у
сторін.

11 березня 2014 року у судовому засіданні
господарському суду представником
відповідача 2 подано клопотання про
продовження строку розгляду даного
спору (т.2, а.с.178).

Ухвалою господарського суду від 11
березня 2014 року строк розгляду спору у
справі № 5019/1824/12 продовжений на
п'ятнадцять днів та розгляд справи
відкладено на 21.03.2014р.

21 березня 2014 року через канцелярію
господарського суду Рівненської
області від представника позивача
надійшла заява про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на спірне
майно (т.2, а.с.а.с.211-212) в зв'язку з тим, що
представнику відповідача стало відомо
про розпочату ліквідацію суб'єктів
господарювання, відповідачів по справі
№ 5019/1824/12.

Ухвалою суду від 25.03.2014р. відмовлено в
задоволенні заяви ТОВ «Анминкоснат»
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на спірне майно.

Також, Ухвалою суду від 25.03.2014р.
провадження у справі № 5019/1824/12 зупинено
на час проведення у справі судової
будівельно-технічної та судової
товарознавчої експертиз.

06 травня 2014 року на адресу
господарського суду надійшли
матеріали справи № 5019/1824/12 з
повідомленням експерта про
неможливість проведення комплексної
судової експертизи по справі № 5019/1824/12
(т.3, а.с.1), оскільки станом на 05.05.2014 року
наявна кількість матеріалів не дає
можливість виконати ухвалу суду, тому
виконання експертизи є неможливим.

Ухвалою від 21.05.2014р. поновлено
провадження у справі та призначено до
слухання у судовому засіданні.

25.06.2014 року від трудового колективу
Комунального підприємства "УВТК"
надійшло клопотання (т.3, а.с.21) про
залучення трудового колективу
Комунального підприємства "УВТК"
(ОСОБА_8, Кравченка Віктора Архиповича,
ОСОБА_9) третьою особою на стороні
позивача.

Розпорядженням голови господарського
суду Рівненської області від 26 червня
2014 року у справі № 5019/1824/12 (т.3, а.с.23) на
підставі ч.1 ст. 4-6 Господарського
процесуального кодексу України та
пункту 3.1. рішення зборів суддів
господарського суду Рівненської
області від 28.12.2010р. призначено
колегіальний розгляд справи.

Вказаним розпорядженням доручено
здійснити розгляд справи №5019/1824/12
колегіально у наступному складі
суддів: головуючий суддя Трускавецький
В.П., судді: Гудзенко Я.О., Політика Н.А.

Відповідно до приписів ч. 3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23 березня 2012 року № 6
рішення може прийматися тільки тим
суддею (суддями), який брав участь у
розгляді справи з його початку. В разі
необхідності заміни судді в процесі
розгляду справи або додаткового
введення судді (суддів) до складу суду
розгляд справи з огляду на
встановлений пунктом 3 частини
четвертої статті 47 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" принцип
незмінності судді слід починати
спочатку. При цьому заново
розпочинається й перебіг передбачених
статтею 69 ГПК строків вирішення спору,
а його подальше продовження новим
(зміненим) складом суду здійснюється у
випадках і в порядку, передбачених
частиною третьою цієї статті.

Після внесення змін у склад суду
(призначення колегіального розгляду
справи) розгляд справи розпочато
заново.

Юридична особа - Колективне
підприємство «УВТК» подала суду заяву
від 21.07.2014 року (т.3, а.с.40) про залучення
її до участі у справі як третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача.
Заява мотивована тим, зокрема що
договором уступки права вимоги від
25.04.2009 року порушуються матеріальні
права КП "УВТК", а саме, перевищені
повноваження директором Баланом М.Д.
Також, заявником зазначено, що КП "УВТК"
є власником спірного майна, а тому
позов ТОВ "Анминкоснат" є безпідставним
і не підлягає задоволенню.

Окрім того, у день судового засідання 30
липня 2014 року від ТОВ "НОРД "ЛТД"
надійшло клопотання (т.3, а.с.42) щодо
вирішення питання про заміну
неналежного відповідача 4 - ТОВ "НОРД
"ЛТД", у зв`язку з укладенням договору
від 10.07.2014 року № 1370 між ТОВ "НОРД "ЛТД"
та ТзОВ "РІФ" про розірвання Договору
купівлі - продажу АЗС, літ."Л" в м. Рівне
по вул. Старицького М., 21. До клопотання
заявником як додатки додано копію
договору від 10.07.2014 р. № 1370 та акту
передання - приймання від 10.07.2014 р. За
таких обставин, ТОВ "НОРД "ЛТД" вважає,
що не може бути відповідачем у справі
№5019/1824/12 про витребування майна в
натурі з чужого незаконного володіння,
переданого відповідно до наказу
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по
рівненській області №170 від 18.05.2001 р.

У судовому засіданні 30.07.2014 року
представник ТОВ "НОРД "ЛТД" підтримав
подане клопотання про заміну
неналежного відповідача 4 в повному
обсязі.

Частиною 2 ст. 24 ГПК України України
передбачено, що господарський суд,
встановивши до прийняття рішення, що
позов подано не до тієї особи, яка
повинна відповідати за позовом, може за
згодою позивача, не припиняючи
провадження у справі, допустити заміну
первісного відповідача належним
відповідачем.

З огляду на те, що представник позивача
у судовому засіданні 30.07.2014р. був
відсутній, а заміна неналежного
відповідача може бути здійснена судом
лише за згодою позивача, розгляд даного
клопотання у судовому засіданні
відкладено для з`ясування правової
позиції позивача щодо неналежного
відповідача.

За наслідками судового засідання
ухвалою суду від 30.07.2014р. відмовлено у
допуску до участі у справі як третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - ОСОБА_8; Кравченка Віктора
Архиповича; ОСОБА_9; допущено до участі
у справі як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача, КП "УВТК" та
відкладено розгляд справи у судовому
засіданні.

Розпорядженням голови суду від 13
серпня 2014р., у зв'язку з перебуванням у
відпустці судді Політики Н.А., внесено
зміни до складу колегії суддів та
призначено подальший розгляд
зазначеної справи у колегіальному
складі суддів: головуючий суддя
Трускавецький В.П., судді: Гудзенко Я.О.,
Корсун В.Я.

Після внесення змін у склад суду
(призначення колегіального розгляду
справи) розгляд справи розпочато
заново.

У судовому засіданні 14.08.2014 р.
представник ТОВ "Анминкоснат" не
заперечила проти заміни неналежного
відповідача ТОВ "НОРД "ЛТД" на ТОВ "РІФ",
в зв`язку з укладенням між ними 10.07.2014 р.
договору про розірвання договору
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме АЗС, літ."Л", за умови надання
правовстановлюючого документу (витягу
з державного реєстру прав на нерухоме
майно) на вищевикладене майно.

Частиною 2 ст. 24 ГПК України
передбачено, що господарський суд,
встановивши до прийняття рішення, що
позов подано не до тієї особи, яка
повинна відповідати за позовом, може за
згодою позивача, не припиняючи
провадження у справі, допустити заміну
первісного відповідача належним
відповідачем.

У процесі розгляду справи, з огляду на
те, що станом на дату судового
засідання - 14.08.2014р. суду не подано
правовстановлюючих документів (витягу
з державного реєстру прав на нерухоме
майно) на АЗС та враховуючи
необхідність з`ясування всіх обставин
справи, суд прийшов до висновку про
залучення до участі у справі як
відповідача ТОВ "РІФ".

За наслідками судового засідання
ухвалою суду від 14.08.2014р. залучено до
участі у справі як відповідача
товариство з обмеженою
відповідальністю «РІФ», відкладено
розгляд справи у судовому засіданні на
2 вересня 2014 р. та зобов'язано позивача (
ТОВ "Анминкоснат") і третю особу (КП
"УВТК") до дня судового засідання подати
оригінали наступних документів:
договору про уступку права вимоги від 25
квітня 2010 року; докази (акт
приймання-передачі, тощо) передачі
юридичних документів щодо
підтвердження права вимоги майна від
КП "УВТК" до ТОВ "Анминкоснат" на
виконання п.2.1. договору про уступку
права вимоги від 25 квітня 2010 року.

Розпорядженням голови господарського
суду Рівненської області від 1 вересня
2014 року у справі № 5019/1824/12 на підставі
ч.1 ст. 4-6 Господарського процесуального
кодексу України та пункту 3.1. рішення
зборів суддів господарського суду
Рівненської області від 28.12.2010р. у
зв'язку з перебуванням у відпустці
судді Гудзенко Я.О. внесено зміни до
складу колегії суддів та призначено
подальший розгляд зазначеної справи у
колегіальному складі суддів:
головуючий суддя Трускавецький В.П.,
судді: Корсун В.Я., Політика Н.А.

Після внесення змін у склад суду
(призначення колегіального розгляду
справи) розгляд справи розпочато
заново.

ТОВ «Анминкоснат» обґрунтовуючи
позовні вимоги посилається на те
зокрема, що Управління
виробничо-технологічної комплектації
(УВТК) «Рівнеоблагробуд» було створене
в 1986р. шляхом приєднання майна
Управління виробничо-технологічної
комплектації треста «Рівнесільбуд» до
УВТК «Рівнеоблміжколгоспбуд». Так, в
майні УВТК «Рівнеоблагробуд» була
частка державного майна. У 1994 р. у
відповідності до Закону України «Про
приватизацію майна» трудовий колектив
УВТК «Рівнеоблагробуд» створив
товариство покупців та подав заяву до
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по
Рівненській області на приватизацію
частки державного майна УВТК
«Рівнеоблагробуд». Була створена
інвентаризаційна комісія та визначена
частка державного майна,
інвентаризаційна комісія визначила
розмір частки державного майна в майні
УВТК «Рівнеоблагробуд», яка складала
35,6%, кооперативна частка становила 64,4%.
У відповідності до рішення п'ятої
обласної конференції «Рівнеагробуд»
передано у власність трудовим
колективам 49% кооперативного майна, так
у власність трудового колективу УВТК
«Рівнеагробуд» було передано 49% від 64,4%
кооперативного майна, що складає 32,8%.
Кооперативного майна 31,6% залишилось у
власності асоціації «Рівнеагробуд».
Рішенням десятої обласної конференції
«Рівнеагробуд» від 19.07.2000р. решта 51%
кооперативного майна передано у
власність трудовим колективам. УВТК
треста «Рівнесільбуд» було
розташоване за адресою: вул.
Будівельників-4 в м.Рівне, а УВТК
«Рівнеоблміжколгоспбуд» було
розташоване за адресою: вул. Бегми-21
(нині-вул. Старицького-21) в м. Рівне.
Частка державного майна була викуплена
товариством покупців і Регіональне
відділення Фонду Державного майна
України по Рівненській області надало
товариству покупців УВТК
«Рівнеоблагробуд» свідоцтво на право
власності на 35,6% в майні УВТК
«Рівнеоблагробуд». В зв'язку з тим, що в
свідоцтві на право власності на майно
не було вказано конкретно, яке майно
продано, 1 квітня 1998 р. була укладена
додаткова угода до договору
купівлі-продажу частки державного
майна по конкретизації майна, яке
викуплене. На підставі викупленої
частки державного майна було створене
Відкрите акціонерне товариство
«Рівнеагробудкомплект». На підставі
наказу №180 від 09 квітня 1998 р.
Департаменту архітектури виконавчого
комітету Рівненської міської ради базі
ВАТ «Рівнеагробудкомплект» присвоєна
адреса: г/л.Будівельників-4 в м. Рівне.
Нерухоме майно, яке знаходиться по вул.
Старицького-21 в м. Рівне відносилось до
майна кооперативної власності. У
відповідності до ст.8 Закону України
«Про особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі» майно
міжколгоспних організацій,
підприємств передається у масність
трудовим колективам цих підприємств.
Про те, що по вул. Старицького-21 в м.
Рівне немає майна, яке відноситься до
державної власності, неодноразово
підтверджувало Регіональне відділення
ФДМ України по Рівненській області.
Так, листом за №684 від 27.04.1998 р.
Регіональне відділення ФДМ України по
Рівненській області підтвердило, що
будівлі і споруди викупленої частки
державного майна знаходяться за
адресою: вул. Будівельників-4 в м. Рівне.
Листом за №431 від 01.03.1999 р. Регіональне
відділення ФДМ України по Рівненській
області підтвердило, що за адресою: вул.
Старицького-21 в м. Рівне об'єктів
нерухомого майна, що і відносяться до
державної власності, немає.
Кооперативна частка власності УВТК
«Рівнеоблагробуд» була розподілена
між членами трудового колективу і було
створене колективне підприємство
«УВТК». 18 травня 2001 р. Регіональне
відділення ФДМ України по Рівненській
області наказом N9170 передало нерухоме
майно по вул. Старицького-2.1 з м. Рівне у
власність Відкритому акціонерному
товариству «Рівнеагробудкомплект»
(згідно додатку до наказу). До
нерухомого майна по вул. Старицького-21
в м. Рівне Регіональне відділення ФДМ
України по Рівненській області ніякого
відношення не мало і не мало права
передавати це майно у власність ВАТ
«Рівнеагробудкомплект». Наказ №170
Регіонального відділення ФДМУ по
Рівненській області був оскаржений до
суду. Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 15 квітня 2005
року позов КП «УВТК» був задоволений,
наказ Регіонального відділення ФДМ
України по Рівненській області №170 від
18 травня 2001 р. скасований. Львівський
Апеляційний адміністративний суд
ухвалою від 31 березня 2009 р. рішення
Господарського суду Рівненської
області від 15 квітня 2005 р. залишив в
силі, апеляційні скарги Регіонального
відділення ФДМ України по Рівненській
області та ТОВ ЛТД «АЕК» - без
задоволення. В подальшому ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» частину
нерухомого майна по вул. Старицького-21
в м. Рівне продало ТОВ ЛТД «АЕК», яке, в
свою чергу, частину нерухомого майна,
придбаного у ВАТ
«Рівнеагробудкомплект», продало
Приватному підприємству «Кольортех».
Згідно додатку до наказу Регіонального
відділення ФДМ України по Рівненській
області №170 від 18.05.2001 р. безоплатно
передано ВАТ «Рівнеагробудкомплект»
спірне майно по вул.Старицького-21 в м.
Рівне. На підставі наказу №170 від
18.05.2001р. Регіонального відділення ФДМ
України по Рівненській області ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» зареєструвало
в Комунальному підприємстві
«Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації» право власності на
нерухоме майно по вул. Старицького-21 в
м. Рівне. За договором купівлі-продажу
нерухомого майна від 21 липня 2001 р. ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» продало ТОВ
ЛТД «АЕК» нерухоме майно по вул.
Старицького-21 в Рівне, а саме: гараж,
автозаправочну станцію та прохідну
автопарку, а за договором
купівлі-продажу нерухомого майна від 11
червня 2003р., укладеного між тими ж
самими сторонами, продало нерухоме
майно по вул. Старицького-21 в м. Рівне, а
саме: контору А-2, матеріальний склад N92
Б-1, навіс для с/г машин В-1, матеріальний
склад №3 Г-1, матеріальний склад №1Д-1,
прохідну «З» . ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» залишається
власником гаража, огорожі з металевої
сітки, паркана на базі, асфальтного
майданчика під склад, зовнішнього
водопроводу, зовнішнього
електропроводу, зовнішньої кабельної
мережі, зовнішньої каналізації,
зовнішньої теплотраси, зовнішньої
телефонної мережі, 3-х бензоколонок,
масляної колонки. Так як наказ №170 від 18
травня 2001 р. Регіонального відділення
ФДМ України по Рівненській області
стосовно передачі майна по вул.
Старицького-21 в м. Рівне скасований
судом як такий, що є незаконним, то ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» заволоділо цим
майном незаконно, колективне
підприємство «Управління
виробничо-технологічної комплектації»
(КП «УВТК») незаконно було позбавлено
права власності на це майно.

Окрім того, представники позивача у
поясненнях у судових засіданнях як на
підставу своїх вимог посилались на
наявність договору «про уступки права
вимоги» від 25.04.2010р., укладеного між КП
«УВТК» та ТОВ «Анминкоснат»,
відповідно до умов якого КП «УВТК»
уступає право ТОВ «Анминкоснат» право
на вимогу колективного майна, яке
належало на праві спільно-часткової
власності членам трудового колективу
КП «УВТК». Таким чином враховуючи
наявність договору «про уступки права
вимоги» позивач з посиланням на
ст.ст.387, 388 Цивільного кодексу України
просить задоволити його позовні
вимоги.

У відзивах на позовну заяву ТОВ ЛТД
«АЕК», ПП «Кольортех» та ТОВ «РІФ»
заперечили проти задоволення позовних
вимог з тих підстав зокрема, що
позивачем не надано жодного доказу про
приналежність йому спірного майна, а
відтак. Позивач не був і не є власником
цього майна. За таких обставин, ТОВ
«Анминкоснат» не є належним позивачем
у цьому спорі. Посилання на договір про
уступку права вимоги є безпідставними
з огляду на те, що такий договір не
відповідає вимогам ст.ст.509-517 ЦК
України. За відсутності конкретного
зобов'язання і боржника є неможливою
зміна первісного кредитора чи цесія.
Право на вимогу колективного майна не є
конкретним зобов'язанням за змістом
ст.509 ЦК України. Аналіз умов договору
дає підстави для висновку, що за своєю
правовою природою цей договір є
дорученням: у договорі визначені дії,
які мають бути вчинені позивачем, і
передбачені умови оплати.

Окрім того, ТОВ «РІФ» у відзиві
зазначило про те зокрема, що позивачем
пропущено встановлені ст.257 ЦК України
строки позовної давності тривалістю у
три роки. КП «УВТК» дізналось про
порушення свого права щодо спірного
майна 31.03.2009р. (дата прийняття
Львівським апеляційним
адміністративним судом ухвали, якою
залишено без змін рішення
господарського суду Рівненської
області від 15.04.2005р., відповідно до
якого був скасований наказ ФДМ України
по Рівненській області № 170 від
18.05.2001р.). Позовна заява щодо повернення
спірного майна з чужого незаконного
володіння надійшла до господарського
суду Рівненської області 20.11.2012р.,
тобто, позивачем було пропущено строк
позовної давності.

Також, 28.08.2014р. від третьої особи - КП
«УВТК» господарському суду надійшли
письмові пояснення в яких третя особа
зазначила зокрема, що спірне майно
безпідставно було передано
відповідачу 1, а потім було відчужено
добросовісним набувачам - відповідачам
2-5 і позивач на підставі договору «про
уступки права вимоги» має право
витребувати його від добросовісних
набувачів у всіх випадках.

У судове засідання 02.09.2014р.
представником позивача подано суду для
огляду оригінал договору «про уступки
права вимоги» від 25.04.2009р. Проте,
ухвалою суду від 14.08.2014р. зобов'язано
позивача ( ТОВ "Анминкоснат") і третю
особу (КП "УВТК") до дня судового
засідання подати оригінали договору
про уступку права вимоги від 25 квітня
2010 року та докази (акт
приймання-передачі, тощо) передачі
юридичних документів щодо
підтвердження права вимоги майна від
КП "УВТК" до ТОВ "Анминкоснат" на
виконання п.2.1. договору про уступку
права вимоги від 25 квітня 2010 року,
оскільки у матеріалах справи міститься
лише копія договору про уступку права
вимоги від 25 квітня 2014 року.

Позивач і третя особа вимог ухвали суду
не виконали, а їхні представники у
судовому засіданні пояснили, що таких
документів у позивача та третьої особи
немає, і, що третя особа - КП «УВТК» не
вчиняла дій щодо передачі юридичних
документів щодо підтвердження права
вимоги майна від КП "УВТК" до ТОВ
"Анминкоснат" на виконання п.2.1.
договору про уступку права вимоги від 25
квітня 2010 року.

У судовому засіданні 02.09.2014р.
представники учасників судового
процесу, які прибули в судове
засідання, підтримали свої доводи та
заперечення, висловили свої міркування
з питань, що виникли в ході розгляду
справи, зокрема представник позивача
та третьої особи підтримали позовні
вимоги, представники відповідачів
заперечили проти задоволення позовних
вимог з підстав, наведених у позовній
заяві, письмових поясненнях, відзивах
на позовну заяву а також поясненнях,
поданих у судових засіданнях.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.05.1994 р. між товариством покупців
Управління виробничо-технологічної
комплектації (далі УВТК)
«Рівнеагробуд» та Регіональним
відділенням ФДМ України по Рівненській
області укладено договір
купівлі-продажу частки державного
майна цілісного майнового комплексу
УВТК «Рівнеагробуд» за адресою: м.
Рівне, вул. Старицького,21. Частка
державного майна становила 477352 тис.
крб. або 35,6%. Решта 64,4% колективного
майна належало асоціації
«Рівнеагробуд». На базі викупленого
державного майна створено ВАТ
«Рівнеагробудкомплект».

Згідно з установчим договором від
09.11.1998 р. відповідно до рішення п'ятої
конференції Рівненської обласної
виробничої кооперативно-державної
асоціації по сільському будівництву
«Рівнеагробуд» і Десятої обласної
конференції № 5 від 19.07.2000 р. недержавна
частка майна, яка належала асоціації,
була передана у власність трудовому
колективу УВТК. На базі майна,
належного трудовому колективу,
створено колективне підприємство
виробничо-технологічної комплектації
«УВТК», яке зареєстроване 12.11.1998 р.
згідно з розпорядженням міського
голови № 219-р. (т., а.с.а.с.133-135).

Оскільки у договорі від 12.05.1994 р. не було
зазначено, яке конкретно майно було
продано, 01.04.1998 р. між ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» як
правонаступником УВТК «Рівнеагробуд»
та Регіональним відділенням ФДМ
України по Рівненській області 01.04.1998р.
укладено додаткову угоду по
індивідуалізації об'єктів нерухомого
майна, переданих у власність (т.1,
а.с.а.с.40-41).

Окрім того, аудиторською фірмою
«АЛВІ-аудит» складений акт
підтвердження розподілу активів
балансу ВАТ «Рівнеагробудкомплект»
станом на 01.07.1998р. (т.1, а.с.а.с.42-44).

Проте, Відповідно до наказу РВ ФДМ
України по Рівненській області від
18.05.2001р. № 170 (т.1, а.с.48) передано нерухоме
майно у власність ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» згідно
переліку (додатку до наказу, т.1,
а.с.а.с.49-50).

У справі господарського суду
Рівненської області № 5/237 за позовом
Колективного підприємства «Управління
виробничо-технологічної комплектації»
до Регіонального відділення ФДМ
України по Рівненській області про
визнання недійсними наказів позивачем
оскаржувались накази, видані з метою
впорядкування обліку нерухомого майна,
приватизованого у складі цілісного
майнового комплексу, оскільки КП
«УВТК» вважає, що РВ ФДМ України по
Рівненській області безпідставно
передане нерухоме майно товариству
«Рівнеагробудкомплект».

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 15.04.2005р. у
справі № 5/237, яке залишене без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2009р. №
22-а-7374/08/9104, за позовом КП «УВТК» до РВ
ФДМ України по Рівненській області, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, ВАТ
«Рівнеагробудкомплект» та ТОВ ЛТД
«АЕК», позов задоволено, наказ
Регіанального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області № 170 від 18.05.2001р. та
наказ Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області № 248 від 05.07.2002р.
визнано недійсними.

Позивач вважає, що зазначене
майно не належало ВАТ
«Рівнеагробудкомплект», оскільки
внаслідок приватизації право
власності на це майно перейшло до
Колективного підприємства «УВТК».

Таким чином, наведені вище обставини
свідчать про наявність спору щодо
належності Колективному підприємству
«УВТК» нерухомого майна по вул.
Старицького,21 у м. Рівне. Позивач
посилається на належність спірного
майна КП «УВТК» та наявність договору
про уступку права вимоги від 25.04.2010р., що
у свою чергу є підставою (у цьому
позові) для витребування майна з чужого
незаконного володіння відповідачів.

Разом з тим, стверджуючи про своє
правонаступництво за КП «УВТК»,
позивач ТОВ «Анминкоснат» посилається
на уступку права вимоги згідно з
договором «про уступки права вимоги»,
укладеним Колективним підприємством
«Управління виробничо-технічної
комплектації» («Перша сторона») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Анминкоснат»
(«Друга сторона») 25.04.2010р. (т.1, а.с.а.с.64).

При цьому позивач посилається на норми
ст.ст.387-388, 513-516 ЦК України.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Згідно з ст.36 ГПК України Письмовими
доказами є документи і матеріали, які
містять дані про обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору. Письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії. Якщо для вирішення
спору має значення лише частина
документа, подається засвідчений витяг
з нього. Оригінали документів
подаються, коли обставини справи
відповідно до законодавства мають бути
засвідчені тільки такими документами,
а також в інших випадках на вимогу
господарського суду.

В силу вимог ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

У цьому випадку суд оцінює відповідно
до вимог ст.ст.32-36, 43 ГПК України поданий
позивачем договір «про уступки права
вимоги» від 25.10.2010р., який на думку
позивача містить дані про обставини, що
мають значення для правильного
вирішення спору, а саме: є підставою для
витребування майна в натурі з чужого
незаконного володіння.

З огляду на те, що учасниками судового
процесу не подано суду доказів того, що
даний договір про уступку права вимоги
від 25.04.2010р. розірваний, визнаний у
судовому чи іншому встановленому
законом порядку недійсним, суд оцінює
його як доказ у справі на підставі
наявної у справі належним чином
засвідченої копії цього договору.

Предметом цього договору відповідно до
п.1.1 є, те що Перша сторона (КП «УВТК»)
уступає Другій стороні (ТОВ
«Анминкоснат») право на вимогу
колективного майна, яке належало на
праві спільно-часткової власності
членам трудового колективу КП «УВТК».

Відповідно до п.1.2 договору Другій
стороні передаються всі передбачені
Законами України права та обов'язки
стосовно майна УВТК «Рівнеагробуд», а
також всі права власності на це майно.

З огляду на положення норм цивільного
кодексу України зазначений договір
«про уступки права вимоги» не
відповідає нормам ст.ст.509-517 ЦК України.
За відсутності конкретного
зобов'язання і боржника є неможливою
заміна первісного кредитора чи цесія.
Право на вимогу колективного майна не є
конкретним зобов'язанням за змістом
ст.509 ЦК України.

Аналіз умов договору «про уступки
права вимоги» дає підстави для
висновку, що за своєю правовою природою
цей договір є дорученням: у договорі
визначені дії, які мають бути вчинені
ТОВ «Анминкоснат» (п.2.2), і передбачені
умови оплати (розд.3).

Та підстава, про яку зазначено у
позовній заяві, що КП «УВТК» належить
спірне майно на праві власності, яке
безпідставно відчужене відповідачем 1
іншим відповідачам, свідчить про те, що
позов поданий неналежним позивачем ТОВ
«Анминкоснат».

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Зміст права власності становить:
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно з ст.387, ч.1 ст.388 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно: 1) було
загублене власником або особою, якій
він передав майно у володіння; 2) було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння; 3) вибуло
з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

З наведених норм вбачається, що саме
особа яка є власником майна має право
на його витребування.

Отже, саме належним позивачем у спорі
про витребування майна має бути особа
яка є власником спірного майна і права
або інтереси якої порушені шляхом
заволодіння чи відчуження такого майна
іншими особами без достатніх правових
підстав.

Певні юридичні дії за умовами договору
«про уступки права вимоги» від 25.04.2009 р.
ТОВ «Анминкоснат» має вчиняти від
імені власника майна КП «УВТК».
Твердження позивача про те, що за
зазначеним договором позивач став
правонаступником КП „УВТК", -
безпідставні, не відповідають умовам
цього договору.

Норми ст.25 ГПК України передбачають
процесуальне правонаступництво
внаслідок реорганізації підприємства
чи організації.

Оскільки реорганізація за ст.59 ГК
України не мала місця, немає підстав
для процесуального правонаступництва.

Заміна неналежного позивача не
передбачена нормами Господарського
процесуального кодексу України, тому
позов ТОВ „Анминкоснат" не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем
неправильно обраний спосіб захисту
прав чи охоронюваних законом
інтересів.

Щодо твердження позивача про те, що на
підставі договору «про уступки права
вимоги» від 25.04.2010р. до нього перейшло
право власності на це майно, то слід
зазначити наступне.

Відповідно до п.2.1 договору Перша
сторона зобов'язується передати Другій
стороні всі юридичні документи, що до
підтвердження права вимоги майна,
також нерухомого майна, яке було
кооперативною власністю УВТК
«Рівнеагробуд» в тому числі і по вул.
Старицького, 21 в м. Рівне, в м. Дубно,
вулиця Залізнична, 20.

Однак, сторонами договору на вимогу
суду не подано доказів виконання п.2.1
договору. Тобто, позивачу (ТОВ
«Анминкоснат») не було передано
третьою особою (КП «УВТК») документи
щодо підтвердження права вимоги майна
(документи які підтверджують право
власності на спірне майно і відповідно
діють право на витребування цього
майна у інших осіб).

Відповідно до п.1.2 договору Другій
стороні передаються всі передбачені
Законами України права та обов'язки
стосовно майна УВТК «Рівнеагробуд», а
також всі права власності на це майно.

Посилаючись на цей пункт договору
позивач стверджує, що за цим договором
«про уступки права вимоги» йому було
відчужено майно від КП «УВТК» за плату
(п.3.1 договору - Друга сторона за цим
договором отримує 50% від суми
відшкодованих збитків).

Однак такі посилання є безпідставними
з огляду на те, що договір «про уступки
права вимоги» як договір за яким
відбулось відчуження спірного майна
від КП «УВТК» до позивача (ТОВ
«Анминкоснат») є неукладеним, оскільки
частина спірного майна є нерухомим
майном і договір про відчуження
нерухомого майна підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» дано роз'яснення, зокрема у
пункті 8 постанови зазначено, що
відповідно до частини першої статті 215
ЦК підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
саме на момент вчинення правочину. Не
може бути визнаний недійсним правочин,
який не вчинено. У зв'язку з цим судам
необхідно правильно визначати момент
вчинення правочину (статті 205- 210, 640 ЦК
тощо). Зокрема, не є укладеними
правочини (договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації. Наслідки недійсності
правочину не застосовуються до
правочину, який не вчинено. Рішенням
суду не може бути зобов'язано сторони
здійснити державну реєстрацію
правочину, оскільки це суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства - свободі договору (пункт
3 частини першої статті 3 ЦК). Норма
частини третьої статті 182 ЦК щодо
можливості оскарження до суду відмови
у державній реєстрації, ухилення від
державної реєстрації, відмови від
надання інформації про реєстрацію
застосовується лише щодо дій
(бездіяльності) органів, які здійснюють
таку реєстрацію.

Відповідно до п.13 Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» з підстав
недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Вирішуючи
спір про визнання правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
дійсним, судам необхідно враховувати,
що норма частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину. У зв'язку з недодержанням
вимог закону про нотаріальне
посвідчення правочину договір може
бути визнано дійсним лише з підстав,
встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

Статтею 220 ЦК України встановлено, що у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається (ч.
2 ст. 220 ЦК України).

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України встановлено,
що договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Отже, правила ст. 220 ЦК України не
поширюються на правочини, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації, оскільки
момент вчинення таких правочинів
відповідно до статей 210, 640 ЦК України
пов'язується з державною реєстрацією,
тому вони є неукладеними і такими, що не
породжують для сторін права та
обов'язки.

Вищенаведені правові висновки,
викладені у постанові Верховного Суду
України від 18 квітня 2011 року № 3-28 гс 11 у
справі № 2-17/604-2009 про визнання
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна дійсними та визнання права
власності, яка була прийнята за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст.111-16 ГПК України
(неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах).

Вищезгадані висновки суд враховує як
обов'язкові, оскільки такі є
обов'язковими для врахування
господарським судом при прийнятті
рішення відповідно до ч.2 ст.82 та ст.111-28
ГПК України.

З огляду на викладене, якщо оцінювати
договір «про уступки права вимоги» від
25 квітня 2010 року (за твердженням
позивача) як договір, за яким відбувся
перехід права власності на спірне
майно (оплатне відчуження спірного
нерухомого майна), про витребування
якого просить позивач, то такий договір
є неукладеним і таким, що не породжує
для сторін прав та обов'язків.

Окрім того слід зазначити, що у
договорі «про уступки права вимоги»
від 25.04.2010р. не визначено
(ідентифіковано) на яке саме майно
переходить право власності до позивача
(п.1.2 договору).

Згідно зі ст.43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

В силу вимог ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, положення норм ст.ст.32, 33, 34,
43 ГПК України, та оцінюючи усі докази,
які містяться у матеріалах справи у
сукупності, господарський суд дійшов
висновку про те, що позивачем не подано
суду доказів, які б підтверджували
наявність встановлених законом
підстав для витребування майна в
натурі від відповідачів, тому позовні
вимоги є безпідставними та
необґрунтованими, у зв'язку з чим у
задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір на підставі ч.1 ст.49 ГПК
України покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись
ст.ст.43, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складене 08 вересня 2014
року.

Головуючий Суддя
Трускавецький В.П.

суддя
Корсун В.Я.

суддя
Політика Н.А.