ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.08.2014
Справа № 908/3094/14

м. Запоріжжя

Суддя Соловйов В.М., розглянувши
матеріали

за позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1)

до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" (69035, м.
Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14,
ідентифікаційний код 00130926)

про компенсацію

ВСТАНОВИВ:

ПП ОСОБА_1 звернулась до господарського
суду Запорізької області з позовом до
відповідача ВАТ "Запоріжжяобленерго"
про компенсацію.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 26.08.2014р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовна заява підлягає поверненню в
зв'язку з наступним.

Згідно ст. 61 ГПК України, питання про
прийняття позовної заяви вирішується
суддею, якому вона була передана у
порядку, встановленому частиною
третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4-2 ГПК України,
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом.

Частинами 1, 2 ст. 4-3 ГПК України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1, п. 2-1, 5 ч. 2 ст. 54 ГПК
України, позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Позовна заява повинна містити:

документи, що підтверджують за
громадянином статус суб'єкта
підприємницької діяльності;

виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги; зазначення доказів, що
підтверджують позов; обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов.

В порушення приписів ст. 54 ГПК України,
позивачем не надано жодних документів,
що підтверджують за громадянином ПП
ОСОБА_1 статус суб'єкта підприємницької
діяльності на момент звернення з
позовом до суду.

Згідно п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують:

відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів;

сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі;

обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

Відповідно до п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо:

у позовній заяві не вказано обставин,
на яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної чи оспорюваної
суми;

не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі;

не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначає Закон України
від 08.07.2011р. N 3674 VI "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті
4 Закону України "Про судовий збір"
визначено, що ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах:

за подання до господарського суду:

1) позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат;

2) позовної заяви немайнового характеру
- 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Позовна заява ПП ОСОБА_1 надійшла до
суду 26.08.2014р.

Статтею 8 Закону України від 16.01.2014р. №
719-VIІІ "Про Державний бюджет України на
2014 рік" установлено на 2014 рік
мінімальну заробітну плату:

у місячному розмірі: з 1 січня - 1218
гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
перераховується у безготівковій або
готівковій формі виключно через
установи банків чи відділення зв'язку.

Позивачем до позовної заяви від 22.08.2014р.
не надано жодних доказів сплати
судового збору в порядку та розмірі,
визначеному Законом України "Про
судовий збір".

Посилання позивача в позові на те, що
спір про компенсацію відповідно до
Закону України "Про судовий збір" не
підлягає оплаті судовим збором не
приймається судом, оскільки як
зазначено в п. 4 ч. 1 ст.5 Закону України
"Про судовий збір", від сплати судового
збору звільняються позивачі - за
подання позовів щодо спорів, пов'язаних
з виплатою компенсації, поверненням
майна, або за подання позовів щодо
спорів, пов'язаних з відшкодуванням
його вартості громадянам,
реабілітованим відповідно до Закону
України "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні".

Доказів того, що позивач ПП ОСОБА_1
відноситься до категорії осіб на яких
поширюється дія Закону України "Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні" суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 56 ГПК України,
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

При зверненні до суду з позовною заявою
від 22.08.2014р. позивачем наданий лише
фіскальний чек від 22.08.2014р. № 1196. Опису
вкладення в цінний лист про надсилання
на адресу відповідача копії позовної
заяви та доданих до неї документів
позивачем суду не надано.

Зазначений фіскальний чек без опису
вкладення до цінного листа не є
належним доказом відправки
відповідачу копії позовної заяви та
доданих до неї документів.

Суд звертає увагу позивача на те, що
Законом, а саме ч.1 ст. 56 ГПК України,
чітко встановлено обов'язок
підтвердження позивачем (прокурором)
факт надіслання сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Відповідно до п. 19 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 березня 2009 року № 270 (із змінами,
внесеними згідно з Постановами КМ № 929
від 12.10.2010, № 849 від 10.08.2011, № 1125 від
02.11.2011, № 182 від 07.03.2012, № 613 від 11.07.2012)
внутрішні поштові відправлення з
оголошеною цінністю можуть прийматися
для пересилання з описом вкладення
та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі
приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля.

Один примірник опису вкладається до
поштового відправлення, другий
видається відправникові. На примірнику
опису, що видається відправникові,
працівник поштового зв'язку повинен
зазначити номер поштового
відправлення. За бажанням відправника
на примірнику опису, що вкладається до
поштового відправлення, вартість
предметів може не зазначатися.

Не надання позивачем опису вкладення,
який би свідчив про надсилання на
адресу відповідача копії позовної
заяви та доданих до неї документів, є
безумовним порушенням приписів ст. 56
ГПК України.

Причому, застереження з приводу
можливості не надсилання на адресу
сторони документів, які у неї є, в новій
редакції ст. 56 ГПК України відсутнє.

Окрім цього в позовній заяві позивач
зазначає, що не заявляє позов про
компенсацію у грошовому вимірі, а
заявляє позов, щодо спору про
компенсацію, проте в обґрунтування
своїх позовних вимог позивачем взагалі
не наведено жодної норми права, та
законодавства на підставі якого
подається позов.

Згідно роз'яснень, що містяться в
абзацах 1, 9 пункту 3.5 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
ст. 54, 56 та п. 2 і 3 ч. 1 ст. 57 ГПК щодо форми,
змісту і додатків до позовної заяви
тягне за собою наслідки, передбачені
ст. 63 ГПК.

І лише в тому випадку, якщо передбачені
у п. 2, 3, 4, 5 і 6 ч. 1 ст. 63 ГПК підстави
повернення позовної заяви виявлено
господарським судом після прийняття
позовної заяви до розгляду, справа
підлягає розглядові по суті.

На підставі викладеного позовна заява
ПП ОСОБА_1 підлягає поверненню без
розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись ст. 50-51, п. 2, 4 ч. 1 ст. 57, п. 3, 4, 6 ч.
1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного підприємця
ОСОБА_1 до відповідача Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" про компенсацію
та додані до неї документи на 6 аркушах
повернути без розгляду.

Суддя
Соловйов В.М.