м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
до Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
про стягнення 11 289 688,72 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Халіна А.О.
від відповідача: Гайдук Є.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго"
(надалі-відповідач) про стягнення 10 322
897,02 грн. - основного боргу, 610 154,29 грн. -
пені, 118 395,39 грн. - інфляційних втрат та
238 242,02 грн. - 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
поставленого товару згідно з договором
№44/1-105-БО-15 купівлі-продажу природного
газу від 20.12.2012 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 07.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
07.07.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача подав відзив на позов, в
якому зазначає, що заборгованість
виникла через скрутне фінансове
становище підприємства, а також просив
суд зменшити розмір нарахованих
штрафних санкцій на 80 %.
У судовому засіданні 07.07.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 18.08.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
У судовому засіданні 01.09.2014 р.
представник позивача подав
заперечення на відзив, в якому
заперечував про зменшення розміру
нарахованих штрафних санкцій.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача просив
зменшити розмір нарахованих штрафних
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 01.09.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2012 р. між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" та
Державним підприємством
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" було укладено договір
№44/1-105-БО-15 купівлі-продажу природного
газу, умовами якого передбачено, що
позивач зобов'язується передати у
власність відповідача у 2013 році
природний газ, ввезений на митну
територію України позивачем, або/та
природний газ, видобутий на території
України підприємствами, які не
підпадають під дію статті 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу», а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити цей
природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.3. договору,
приймання-передача газу, переданого
позивачем відповідачеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу. Обсяг споживання газу
відповідачем у відповідному місяці
поставки встановлюються шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газів відповідача.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
ціна за 1 000 куб. м газу становить 3 509,00
грн. без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того, збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; податок на додану вартість за
ставкою 20%. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами з ПДВ - 366,72 грн. До
сплати за 1 000 куб.м. природного газу з
ПДВ - 4 661,71 грн.

Згідно п. 6.1. договору, оплата за газ
здійснюється відповідачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання відповідачем умов
пункту 6.1 цього договору позивач має
право не здійснювати поставку газу
відповідачу або обмежити поставку
пропорційно до кількості несплачених
обсягів з наступною поставкою цих
обсягів при умові їх оплати та
наявності технічної можливості.

12.07.2013 р. між сторонами укладено
додаткову угоду №1 до договору
№44/1-105-БО-15 купівлі-продажу природного
газу, якою умови п. 5.2 та п. 5.5 викладено в
наступній редакції: ціна за 1 000 куб. м
газу становить 3 459,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того,
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; податок на додану вартість за
ставкою 20%. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами з ПДВ - 354,72 грн. До
сплати за 1 000 куб.м. природного газу з
ПДВ - 4 588,54 грн. Загальна сума вартості
природного газу за цим договором
складаєьься із сум вартості місячних
поставок газу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у січні та у вересні-грудні
2013 року було поставлено відповідачеві
природний газ в обсязі 2 460,064 тис. куб.м.
на загальну вартість 11 410 414,27 грн., а
відповідачем прийнято товар, що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
які підписані представниками сторін та
скріплені їх печатками (копії в
матеріалах справи).

Відповідач за поставлений товар
розрахувався лише частково, у сумі 1 087
517,25 грн., в результаті чого за останнім
утворилась заборгованість у розмірі 10
322 897,02 грн., що не заперечувалося
представником відповідача у судовому
засіданні.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує зобов'язання щодо оплати
поставленого природного газу згідно
договору №44/1-105-БО-15 купівлі-продажу
природного газу від 20.12.2012 р., в
результаті чого за останнім рахується
заборгованість у сумі 10 322 897,02 грн. Крім
того, позивач просить суд стягнути з
відповідача 610 154,29 грн. - пені, 118 395,39 грн.
- інфляційних втрат та 238 242,02 грн. - 3%
річних.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №44/1-105-БО-15
купівлі-продажу природного газу від
20.12.2012 р., суд дійшов висновку, що за
своєю правовою природою він і є
договором купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договором
належним чином, поставив відповідачеві
природній газ вартістю 11 410 414,27 грн.,
який прийнятий останнім без зауважень
по актам приймання-передачі природного
газу.

Однак відповідач оплати поставленого
товару в повному обсязі не провів,
доказів зворотного суду не надав.

Отже, як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати
встановлені п. 6.1 договору, обов'язок
відповідача оплатити поставлений газ
виник з моменту отримання останнього
та на повинен бути виконаний в термін
не пізніше 14-го числа місяця,
наступного за місяцем поставки.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо оплати товару, суд
дійшов висновку, що відповідачем було
порушено умови договору №44/1-105-БО-15
купівлі-продажу природного газу від
20.12.2012 р., положення ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, а тому
підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
10 322 897,02 грн. боргу.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 610 154,29 грн. - пені, 118 395,39 грн.
- інфляційних втрат та 238 242,02 грн. - 3%
річних за період з 14.02.2013 р. по 04.04.2014 р.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У відповідності до положень ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок пені, інфляційних втрат та 3%
річних, який відповідає вимогам
законодавства та проведений з
урахуванням моменту виникнення
прострочення виконання грошового
зобов'язання і за відповідний період
прострочення, а пеня розрахована за
період прострочення не більше 6 місяців
з урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ.

Таким чином, суд визнає обґрунтованою
вимогу позивача про стягнення з
відповідача 610 154,29 грн. - пені, 118 395,39 грн.
- інфляційних втрат та 238 242,02 грн. - 3%
річних за період з 14.02.2013 р. по 04.04.2014 р.
та такою, що підлягає задоволенню.

Розглянувши подане позивачем
клопотання про зменшення розміру
нарахованих штрафних санкцій на 80 %, суд
відмовляє у його задоволенні з підстав
необґрунтованості з огляду на
наступне.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 82 ГПК
України надано право Господарському
суду зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Проте відповідачем по справі не надано
суду доказів винятковості даного
випадку, у виникненні заборгованості, а
остання виникла в результаті
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе за договором
зобов'язань.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул.
Фрунзе, буд. 85, ідентифікаційний код -
19480600), з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ідентифікаційний код -
20077720) 10 322 897 (десять мільйонів триста
двадцять дві тисячі вісімсот
дев'яносто сім) грн. 02 коп. - основного
боргу, 610 154 (шістсот десять тисяч сто
п'ятдесят чотири) грн. 29 коп. - пені, 118 395
(сто вісімнадцять тисяч триста
дев'яносто п'ять) грн. 39 коп. -
інфляційних втрат, 238 242 (двісті
тридцять вісім тисяч двісті сорок дві)
грн. 02 коп. - 3% річних та 73 080 (сімдесят
три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. -
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 03.09.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.