м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум», м.Київ, ЄДРПОУ
до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»,
про стягнення 30 062 392,02 грн.
Суддя Любченко М.О.
Представники сторін:
від позивача: Гуцул А.Д. - нач. управл.
від відповідача: не з'явився
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум», м.Київ
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом (з урахуванням
заяви б/н від 16.07.2014р.) до відповідача,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»,
м.Київ про стягнення 22 673 073,18 грн.
заборгованості по поверненню
кредитних коштів, 4 939 155,61 грн.
заборгованості по процентам, 376 102,13
грн. пені, 10 000 грн. комісії.
03.09.2014р. до господарського суду міста
Києва від позивача надійшла заява
№6426/4.1 від 02.09.2014р. про збільшення
позовних вимог в порядку ст.22
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої заявник
просив стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трансбуд-Компані» 22 673 073,18 грн.
прострочену заборгованість по
поверненню кредитних коштів, 5 911 613,03
грн. прострочену заборгованість за
нарахованими процентами, 1 467 705,81 грн.
пеню, 10 000 грн. прострочену комісію.
Згідно із ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.
У п.3.10 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що
передбачені ч.4 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з ч.3 ст.55 Господарського
процесуального кодексу України ціну
позову вказує позивач. Отже, у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.

Тобто, має місце нова ціна позову, з
якої й вирішується спір.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Трансбуд-Компані» умов кредитного
договору №58/08/00-KL від 09.04.2008р. (з
урахуванням змін внесених додатковим
договором від 14.06.2013р.) в частині
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитом у
строки, які передбачені вказаним
правочином.

Відповідач у судові засідання
30.07.2014р., 06.08.2014р., 03.09.2014р. та 12.09.2014р. не
з'явився, представника не направив,
відзиву на надав, всіма правами, що
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України, не
скористався.

Проте, за висновками суду,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
було належним чином повідомлене про
час та місце розгляду спору. При цьому,
господарським судом враховано
наступне.

За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
реєстру.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» визначено,
що Єдиний державний реєстр створюється
з метою забезпечення державних
органів, а також учасників цивільного
обороту достовірною інформацією про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців з Єдиного державного
реєстру.

За змістом наявного у матеріалах
справи витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням
відповідача на теперішній час є: 03146,
м.Київ, Святошинський район,
вул.Качалова, буд.5-В.

На вказану адресу судом на виконання
приписів Господарського
процесуального кодексу України було
скеровано зазначені вище процесуальні
документи з метою повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи.

Направлена судом кореспонденція була
вручена 25.07.2014р., 04.08.2014р., 11.08.2014р.
відповідачу, що підтверджується
наявними в матеріалах справи поштовими
повідомленнями №384, №810 та
№753.

Пунктом 3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачено, що в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Отже, про належне повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
спору свідчить реєстр поштових
відправлень суду за 03.09.2014р.

Приймаючи до уваги направлення
господарським судом поштової
кореспонденції за адресою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трансбуд-Компані», яка наявна в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
враховуючи позицію Вищого
господарського суду України, суд
дійшов висновку про належне
повідомлення відповідача про дату, час
і місце розгляду справи.

Наразі, з огляду на неявку відповідача
в судові засідання, господарський суд
враховує, що за змістом ст.22
Господарського процесуального кодексу
України прийняття участі у судовому
засіданні є правом сторони. При цьому,
норми вказаної статті зобов'язують
сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Крім того, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України»).

При цьому, судом враховано, що ухвалою
від 03.09.2014р. явка сторін у судове
засідання була визнана не обов'язковою.

При цьому, оскільки суд неодноразово
відкладав розгляд справи, надаючи
можливість учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст.69 Господарського
процесуального кодексу України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
незважаючи на те, що відповідач в
процесі розгляду справи так і не
скористався правами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, за висновками суду, у
матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, внаслідок
чого справа може бути розглянута за
наявними у ній документами відповідно
до вимог ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, а
неявка вказаного учасника судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
дослідивши всі представлені заявником
докази, господарський суд встановив:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054
Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
09.04.2008р. між Акціонерним комерційним
банком «Форум», найменування якого
відповідно до статуту банку,
затвердженого 29.04.2013р. загальними
зборами акціонерів Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
(протокол №2/2013) та погодженого
Національним банком України 01.06.2013р.,
було змінено на Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум» (банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
(позичальник) укладено кредитний
договір №58/08/00-KL від 09.04.2008р., відповідно
до п.1.1 якого банк надає позичальнику
кредитні кошти у формі кредитної лінії
для поповнення обігових коштів для
ведення поточної діяльності з
максимальним лімітом заборгованості в
сумі 3 144 674 дол. США.

Пунктом 1.3 кредитного договору №58/08/00-KL
від 09.04.2008р. передбачено, що за
користування кредитними коштами
встановлюється плата у розмірі 13%
річних.

У п.7.3 спірної угоди передбачено, що
остання набирає чинності з моменту її
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

З огляду на встановлений ст.204
Цивільного кодексу України принцип
правомірності правочину, суд приймає
до уваги кредитний договір №58/08/00-KL від
09.04.2008р. як належну підставу, у
розумінні норм ст.11 названого Кодексу
України, для виникнення у позивача та
відповідача взаємних цивільних прав та
обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою
укладений між сторонами договір є
кредитним договором, який підпадає під
правове регулювання норм статей 1054-10571
Цивільного кодексу України, а в
частині, що не суперечить вказаним
нормам та умовам договору, регулюється
ст.1046-1053 Цивільного кодексу України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Так, у п.3.1.1 кредитного договору №58/08/00-KL
від 09.04.2008р. передбачено, що згідно умов
даного правочину та у сумі, що
визначена у п.1.1 угоди, банк
зобов'язаний надати позичальнику
кредитні кошти шляхом їх перерахування
відповідно до цільового призначення за
наданими позичальником письмовими
заявками та документами.

Як зазначалось вище, за умовами
кредитного договору №58/08/00-KL від
09.04.2008р. банк зобов'язався видати
позичальнику грошові кошти в межах
кредитного ліміту, який складає 3 144 674
дол. США.

Як встановлено судом, 05.04.2008р. та 17.04.2008р.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
зверталось до банку з заявами №05/04/04 та
№04/17/04 про видачу кредитних коштів у
сумі 1 000 000 дол. США. та 2 144 674 дол. США
для поповнення обігових коштів.

На підтвердження факту належного
виконання банком п.3.1.1 укладеного між
сторонами договору, Публічним
акціонерним товариством «Банк Форум»
було надано суду меморіальні ордери
№105303 від 11.04.2008р. та №172528 від 18.04.2008р. на
зазначені вище суми.

Таким чином, загальна сума виданих
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
кредитних коштів за вказаним вище
правочином у 2008 році склала 3 144 674 дол.
США.

15.03.2010р. між сторонами укладено
додатковий договір до кредитного
договору №58/08/00-KL від 09.04.2008р., за
умовами якого сторони вирішили п.1.1
останнього викласти у наступній
редакції: банк надає позичальнику
кредитні кошти у формі
невідновлювальної кредитної лінії для
поповнення обігових коштів для ведення
поточної діяльності з максимальним
лімітом заборгованості в сумі 3 144 674
дол. США.

31.05.2012р. між контрагентами укладено
додатковий договір до кредитного
договору №58/08/00-KL від 09.04.2008р., за
умовами якого сторони домовились п.1.1
вказаного правочину викласти у
наступній редакції: банк відкриває
позичальнику мультивалютну
невідновлювальну відкличну кредитну
лінію у гривні та доларах США з лімітом
кредитування 50 744 860 грн., з можливістю
отримувати кредитні кошти в гривні та
доларах США на наступні цілі: для
поповнення обігових коштів та для
здійснення конвертації заборгованості
з доларів США у гривню по курсу
Міжбанківського валютного ринку
України на день здійснення операції.

Згідно з абз.2 п.1.1 вказаного вище
додаткового договору з 31.05.2012р.
кредитні кошти в межах максимального
ліміту заборгованості надаються
виключно з метою здійснення
конвертації заборгованості
позичальника за кредитним договором у
доларах США в національну валюту. Для
даних цілей банк надає позичальнику
транш, загальна сума якого не повинна
перевищувати суму еквіваленту в
національній валюті основної
заборгованості в доларах США за курсом
МВРУ на дату видачі траншу. В разі
виникнення різниці між сумою наданого
траншу в національній валюті та сумою
коштів, витрачених на придбання валюти
для погашення зазначеної
заборгованості в іноземній валюті в
зв'язку із змінами курсу
Міжбанківського валютного ринку
України, залишок невикористаних коштів
в гривні спрямовується з поточного
рахунку позичальника на погашення
заборгованості за кредитним договором
№58/08/00-KL від 09.04.2008р. в національній
валюті.

Як встановлено судом, 31.05.2012р. банк з
метою здійснення конвертації
заборгованості позичальника видав
транш, загальна сума якого не
перевищувала на дату видачі траншу
суму, еквіваленту в національній
валюті основного боргу в доларах США,
на підтвердження чого було
представлено меморіальний ордер №925473
від 31.05.2012р. на суму 25 124 894,34грн.

01.06.2012р. між сторонами укладено
додатковий договір до спірної угоди, за
умовами якої сторони вирішили п.1.1
викласти в наступній редакції: банк
відкриває позичальнику
невідновлювальну кредитну лінію у
гривні для поповнення обігових коштів
та для здійснення конвертації
заборгованості з доларів США у гривню
по курсу МВРУ на день здійснення
операції за даною угодою з лімітом
кредитування 25 032 068,37 грн. Для видачі
кредитних коштів та їх обліку банк
відкриває позичальнику рахунок
№0072 в Публічному акціонерному
товаристві «Банк Форум».

14.06.2013р. між банком та позичальником
було укладено додатковий договір від
14.06.2013р., за умовами якого сторони
вирішили п.1.1 кредитного договору
№58/08/00-KL від 09.04.2008р. викласти в
наступній редакції: банк відкриває
позичальнику невідновлювальну
кредитну лінію у гривні для поповнення
обігових коштів з лімітом кредитування
22 673 073,18 грн.

Таким чином, враховуючи наведене вище,
приймаючи до уваги умови кредитного
договору №58/08/00-KL від 09.04.2008р. та вказані
вище додаткові договори до останнього,
виходячи з наявних в матеріалах справи
доказів, господарський суд дійшов
висновку, що позивачем належним чином
виконано свої зобов'язання з надання
кредиту в сумі 25 124 894,34 грн.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Як вже вказувалось, ст.526 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України
зазначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 даної глави, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ч.1 ст.1049 вказаного вище
Кодексу України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За умовами п.1.2 кредитного договору
№58/08/00-KL від 09.04.2008р. в редакції
додаткового договору від 14.06.2013р.
кредитні кошти надаються строком до
13.06.2014р. (включно). Позичальник здійснює
повернення отриманих кредитних коштів
згідно графіка зменшення ліміту
кредитування, визначеного у даному
пункті.

Пунктом 3.3.2 вказаного правочину
визначено обов'язок позичальника не
пізніше визначеного у п.1.2 угоди строку
повернути банку суму наданих кредитних
коштів в повному обсязі та сплачувати
проценти за користування кредитними
коштами згідно з п.2.6 кредитного
договору №58/08/00-KL від 09.04.2008р.

Позичальник здійснює повернення
кредитних коштів у валюті отриманих
коштів на відкритий банком рахунок для
погашення кредиту та процентів
№0072 в Публічному акціонерному
товаристві «Банк Форум», код банку 322948,
ідентифікаційний код позичальника
25267112. Якщо останній день строку
погашення припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день, то
останнім днем платежу вважається
перший банківський день після
вихідних, святкових або неробочих днів.
Датою повернення кредиту та сплати
процентів за користування кредитними
коштами вважається дата зарахування
коштів на рахунок №0072, якщо
зарахування відбулось протягом
операційного часу та дата наступного
робочого дня, якщо зарахування
відбулось у післяопераційний час (п.2.3
кредитного договору в редакції
додаткового договору від 31.05.2012р.).

Таким чином, враховуючи терміни
повернення кредиту, що визначені
умовами кредитного договору №58/08/00-KL
від 09.04.2008р., факт надання грошових
коштів відповідачу, господарський суд
встановив, що строк виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
обов'язку з повернення кредитних
коштів настав.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач зобов'язання,
передбачені п.3.3.2 укладеного між
сторонами правочину виконав не у
повному обсязі та повернув лише
частину наданих кредитних коштів у
сумі 2 451 821,16 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
банківськими виписками.

Ухвалами від 04.07.2014р., 21.07.2014р., 30.07.2014р.,
06.08.2014р. та від 03.09.2014р. господарського
суду відповідача було зобов'язано
надати докази повного виконання
зобов'язань з повернення кредитних
коштів за кредитним договором №58/08/00-KL
від 09.04.2008р. Однак, вказаним учасником
судового процесу вимоги ухвал суду
виконано не було, витребуваних
документів не представлено. Факт
наявності заборгованості по тілу
кредиту у заявленому до стягнення
розмірі не спростовано.

При цьому, суд зазначає, що відповідно
п.2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (ч.1 ст.38
Господарського процесуального кодексу
України), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, приймаючи до уваги всі
представлені позивачем докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
про стягнення основного боргу в сумі 22
673 073,18 грн. є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Статтею 10561 Цивільного кодексу України
передбачено, що процентна ставка за
кредитом може бути фіксованою або
змінюваною. Тип процентної ставки
визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору
№58/08/00-KL від 09.04.2008р. в редакції
додаткового договору від 31.05.2012р. за
користування кредитними коштами
встановлена плата (проценти) в розмірі:

- за користування кредитними
коштами в гривні - 15,5% річних;

- за користування кредитними
коштами в доларах США - 13% річних. Для
обліку нарахованих процентів за
користування кредитними коштами в
валюті кредитування позичальнику
відкривається рахунок №0072.

У пункті 1.3 вказаного правочину в
редакції додаткового договору від
01.06.2012р передбачено, що за користування
кредитними коштами встановлена плата
(проценти) в розмірі 15,5% річних.

Проценти за користування кредитними
коштами сплачуються позичальником
самостійно в валюті отриманих
кредитних коштів за перший місяць
користування кредитними коштами не
пізніше останнього робочого дня
першого місяця користування
кредитними коштами за період з моменту
видачі кредитних коштів по двадцять
п'яте число першого місяця
користування кредитними коштами
включно. В подальшому, проценти за
користування кредитними коштами
сплачуються позичальником щомісячно,
за період з двадцять шостого числа
попереднього місяця по двадцять п'яте
число поточного місяця включно, не
пізніше останнього дня поточного
місяця на рахунки погашення кредиту та
процентів №0072 в Публічному
акціонерному товаристві «Банк Форум»,
код банку 322948, ідентифікаційний код
позичальника 25267112.

Якщо останній день місяця, в якому
клієнт має сплатити проценти, припадає
на вихідний, святковий або інший
неробочий день, проценти за
користування кредитом позичальник
сплачує у перший робочий банківський
день після вихідних, святкових або
неробочих днів.

Проценти за останній місяць
користування кредитними коштами (всієї
суми кредиту або траншу кредиту)
позичальник сплачує в день повернення
кредиту (траншу) (п.2.6 кредитного
договору №58/08/00-KL від 09.04.2008р. в редакції
додаткового договору від 31.05.2012р.).

Наразі, за користування кредитом
заявником нараховано проценти на
загальну суму 8 019 904,29 грн., зокрема за
період з 31.05.2012р. до 31.05.2012р. в сумі 10 601,01
грн., за період з 01.06.2012р. до 30.06.2012р. в
сумі 318 030,38 грн., за період з 01.07.2012р. до
31.07.2012р. в сумі 328 631,40 грн., за період з
01.08.2012р. до 31.08.2012р. в сумі 316 942,86 грн., за
період з 01.09.2010р. до 30.09.2012р. в сумі 302 250,87
грн., за період з 01.1.2010р. до 30.10.2010р. в
сумі 303 725,58 грн., за період з 01.11.2012р. до
30.11.2012р. в сумі 288 059,53 грн., за період
01.12.2012р. до 31.12.2012р. в сумі 297 661,53 грн., за
період з 01.01.2012р. до 31.01.2013р. в сумі 298 477,03
грн., за період з 01.02.2013р. до 28.02.2013р. в
сумі 269 592,12 грн., за період 01.03.2013р. до
31.03.2013р. в сумі 298 477,04 грн., за період з
01.04.2013р. до 30.04.2014р. в сумі 288 848,74 грн., за
період з 01.05.2013р. до 31.05.2013р. в сумі 298 477,03
грн., за період з 01.06.2013р. до 30.06.2013р. в
сумі 288 848,74 грн., за період з 01.07.2013р. до
30.07.2013р. в сумі 298 477,03 грн., за період з
01.08.2013р. в сумі 298 477,03 грн., за період з
01.09.2013р. до 30.09.2013р. в сумі 288 848,74 грн., за
період з 01.1.2013р. до 31.10.2013р. в сумі 298 477,03
грн., за період з 01.11.2013р. до 30.11.2013р. в
сумі 288 848,74 грн., за період з 01.12.2013р. до
31.12.2013р. в сумі 298 477,03 грн., за період з
01.01.2014р. до 31.01.2014р. в сумі 298 477,03 грн., за
період з 01.02.2014р. до 28.02.2014р. в сумі 269 592,15
грн., за період з 01.03.2014р. до 31.03.2014р. в
сумі 298 477,04 грн., за період з 01.04.2014р. до
30.04.2014р. в сумі 288 848,74 грн., за період з
01.05.2014р. до 31.05.2014р. в сумі 298 477,03 грн., за
період з 01.06.2014р. до 30.06.2014р. в сумі 288 848,74
грн., за період з 01.07.2014р. до 31.07.2014р. в
сумі 298 477,03 грн., за період з 01.08.2014р. до
31.08.2014р. в сумі 298 477,03 грн.

Як встановлено судом, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Трансбуд-Компані» взяті на себе
зобов'язання в частині сплати
процентів за користування кредитними
коштами виконало частково в сумі 2 108
291,25 грн., на підтвердження чого суду
було надано банківські виписки.

Після проведення перевірки
представленого заявником до
матеріалів справи розрахунку,
господарським судом встановлено, що
останній є арифметично вірним, а
відтак, приймаючи до уваги умови
укладеного між сторонами правочину та
враховуючи часткове погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані» в
частині стягнення простроченої
заборгованості за нарахованими
процентами в розмірі 5 911 613,03 грн. є
обґрунтованими.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з п.2.7 кредитного договору
№58/08/00-KL від 09.04.2008р. за обслуговування
кредитної заборгованості в перший
місяць позичальник сплачує банку
грошові кошти в розмірі 0,1% від суми
максимального ліміту заборгованості в
національній валюті по курсу
Національного банку України на день
оплати (без ПДВ), що перераховуються
протягом п'яти календарних днів з дня
укладення договору (комісія), які
перераховуються протягом п'яти
календарних днів з дня укладення
даного правочину, але не пізніше
останнього числа місяця в яком
укладений договір, на рахунок №0072
в Акціонерному комерційному банку
«Форум», МФО 322948, .

Пунктом 3 додаткового договору від
31.05.2012р. до кредитного договору
передбачено, що за внесення змін до
укладеного між сторонами правочину за
ініціативою позичальника (продовження
строку користування кредитними
коштами, зміна графіку погашення
кредитної заборгованості або графіку
зменшення максимального ліміту
кредитування, зміна відсоткової
ставки, зміна валюти кредитування,
заміна боржника, зміна / відміна умов
кредитного договору, в т.ч. зміна
забезпечення, зміна поручителя)
позичальник сплачує в день підписання
даного додаткового договору комісію в
розмірі 5 000 грн., без ПДВ, на рахунок
№0072 в Публічному акціонерному
товаристві «Банк Форум», код банку 322948,
ідентифікаційний код 25267112.

Так, у п.7 додаткового договору від
14.06.2013р. до спірного правочину
передбачено, що позичальник
зобов'язаний сплатити банку комісію за
управління кредитом: внесення змін до
кредитного договору за ініціативою
позичальника (продовження строку
користування кредитними коштами, зміна
графіку погашення кредитної
заборгованості або графіку зменшення
максимального ліміту кредитування) в
сумі:

- 10 000 грн. за умови погашення
прострочених процентів в строк до
21.06.2013р. (включно);

- 10 000 грн. за умови погашення
прострочених процентів в строк після
21.06.2013р., а також пеню за несвоєчасну
сплату процентів за кожен день
прострочення, починаючи з 21.06.2013р. до
моменту повного виконання даного
зобов'язання.

Комісія сплачується одноразово в
повному розмірі не пізніше останнього
робочого дня місяця, в якому укладено
даний додатковий договір на рахунок
сплати комісій №0072,
ідентифікаційний код 25267112, код банку
322948.

Проте, як встановлено судом, відповідач
свої зобов'язання в частині сплати
комісії виконав частково та сплатив
комісію в сумі 5 000 грн.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, приймаючи до уваги всі
представлені учасником судового
процесу до матеріалів справи докази,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
в частині стягнення заборгованості по
комісії за користування кредитом у
розмірі 10 000 грн. є обґрунтованими.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд також дійшов
висновку щодо задоволення вимог
позивача про стягнення пені за
порушення строків повернення кредиту в
сумі 1 175 092,99 грн. та за несвоєчасне
погашення нарахованих процентів в
розмірі 292 612,82 грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
ст.610 Цивільного кодексу України
кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

У ч.4 ст. 231 Господарського кодексу
України зазначено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У п.4.1 кредитного договору №58/08/00-KL від
09.04.2008р. в редакції додаткового
договору від 14.06.2013р. передбачено, що за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, несвоєчасну сплату
процентів та/або комісій за даним
правочином позичальник сплачує банку
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діятиме протягом відповідного
порушення, від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення.
Пеня сплачується окремо від процентів,
комісій та штрафу, що підлягають сплаті
відповідно до даного правочину.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, суд
встановив, що останній є вірним, а отже
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані» в
частині стягнення пені у розмірі 1 175
092,99 грн. за несвоєчасне повернення
кредитних коштів та пені в сумі 292 506,51
грн. за несвоєчасне повернення
нарахованих процентів є
обґрунтованими.

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що позивач зобов'язання за договором
№58/08/00-KL від 09.04.2008р. виконав належним
чином, враховуючи, що позичальником не
був належними доказами спростований
факт порушення взятих на себе за
вказаним правочином обов'язків щодо
повернення грошових коштів та сплати
процентів за їх користування, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
про стягнення простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів у сумі 22 673 073,18 грн.,
простроченої заборгованості за
нарахованими процентами в розмірі 5 911
613,03 грн., пені за порушення строків
повернення кредиту в сумі 1 175 092,99 грн.
та за несвоєчасне погашення
нарахованих процентів в розмірі 292 612,82
грн., а також простроченої комісії в
розмірі 10 000 грн. є обґрунтованими та
таким, що підлягають задоволенню.

Між тим, відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняється
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб - у справах,
пов'язаних із здійсненням тимчасової
адміністрації та ліквідації банку.

Рішенням №49 від 16.06.2014р. Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб «Про початок ліквідації
Публічного акціонерного товариств
«Банк Форум» та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію» вирішено розпочати
ліквідацію Публічного акціонерного
товариств «Банк Форум», відповідно до
плану врегулювання з 16.06.2014р. та
призначено уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладі фізичних осіб на
ліквідацію вказаного банку начальника
відділу запровадження процедури
тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Соловйову
Наталію Анатоліївну строком на 1 рік з
16.06.2014р. до 16.06.2015р.

Згідно з п.1 ч.3 ст.47 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» (у редакції, чинній на дату
звернення банку до суду) уповноважена
особа Фонду діє без довіреності від
імені банку, що ліквідується, має право
підпису будь-яких договорів
(правочинів), інших документів від
імені банку.

Пунктом 5 ч.6 ст.48 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» (у редакції, чинній на дату
звернення банку до суду) уповноважена
особа Фонду з дня свого призначення
здійснює такі повноваження: у
встановленому законодавством порядку
вживає заходів до повернення
дебіторської заборгованості банку,
заборгованості позичальників перед
банком та повернення (витребування)
майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Оскільки, даний позов подавався від
імені уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб та
пов'язаний із ліквідацією Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»,
позивачем при зверненні до суду
судового збору сплачено не було.

Одночасно, відповідно до ч.2 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити у повному обсязі позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум», м.Київ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»,
м.Київ про стягнення простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів у сумі 22 673 073,18 грн.,
простроченої заборгованості за
нарахованими процентами в розмірі 5 911
613,03 грн., пені в сумі 1 467 705,81 грн. та
простроченої комісії в розмірі 10 000
грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
(03146, м.Київ, Святошинський район,
вул.Качалова, буд.5-В, ) на
користь Публічного акціонерного
товариств «Банк Форум» (02100, м.Київ,
Дніпровський район, бульвар Верховної
Ради, буд.7, ) прострочену
заборгованість по поверненню
кредитних коштів у сумі 22 673 073,18 грн.,
прострочену заборгованість за
нарахованими процентами в розмірі 5 911
613,03 грн., пеню в сумі 1 467 705,81 грн. та
прострочену комісію в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
(03146, м.Київ, Святошинський район,
вул.Качалова, буд.5-В, ) в
дохід Державного бюджету України
судовий збір в сумі 73 080 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 12.09.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 12.09.2014р.

Суддя
М.О.Любченко