м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12717/14 04.09.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації

«Гадячгаз»

До Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія

«Нафтогаз України»

Про зобов'язання укласти
додаткову угоду до договору № 14-71-ТБ
від 31.01.2014

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

від позивача Січкар О.С. - по дов.
№ 1169/768 від 10.06.2014

від відповідача Бернацька О.В. - по
дов. № 14-102 від 18.04.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Гадячгаз» про зобов'язання Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» на підставі ст. 651 Цивільного
кодексу України укласти додаткову
угоду № 1 до договору на розподіл
природного газу № 14-71-ТБ від 31.01.2014, в
редакції зазначеній в позовній заяві,
згідно якої пункти 2.1. та 4.4. доповнено
реченнями, пункт 3.9. виключено та пункт
5.6. викладено в іншій редакції.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 було порушено
провадження у справі № 910/12717/14 та
призначено її до розгляду на 10.07.2014.

В судовому засіданні 10.07.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 29.07.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
29.07.2014 справу № 910/12717/14 передано на
розгляд судді Трофименко Т.Ю., у зв'язку
з перебуванням судді Сівакової В.В. у
відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/12717/14 від 29.07.2014 (суддя
Трофименко Т.Ю.) розгляд справи
призначено на 21.08.2014.

Розпорядженням в.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
18.08.2014 справу № 910/12717/14 передано судді
Сіваковій В.В., у зв'язку з виходом судді
з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/12717/14 від 21.08.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника позивача та невиконанням
сторонами вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 26.06.2014, розгляд
справи був відкладений на 04.09.2014.

Позивач в судовому засіданні 04.09.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у поданому в судовому
засіданні 04.09.2014 відзиві на позов проти
позовних вимог заперечує та просить в
його задоволенні відмовити, оскільки з
метою забезпечення належного
виконання договірних зобов'язань щодо
транспортування, обліку та оплати
природного газу сторони укладаючи
договір № 14-71-ТБ від 31.01.2014 в пунктах 3.9.,
п. 5.6., п. 3.7., п. 4.4. договору відійшли від
Типового договору, затвердженого
постановою № 1164 від 06.09.2012, а тому
вимоги позивача про внесення змін до
зазначених вище пунктів договору
відповідач вважає необґрунтованими.
зазначає, що при укладенні договору
сторони дійшли згоди щодо всіх умов
договору. В процесі укладення договору
позивачем не було запропоновано внести
зміни щодо оспорюваних пунктів та не
надано відповідного протоколу
розбіжностей, як це передбачено ч. 4 ст.
181 господарського кодексу України.
Підстави для внесення змін до умов
договору, що передбачені ст. 651 та ст. 652
Цивільного кодексу України відсутні.

В судовому засіданні 04.09.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.01.2014 між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації «Гадячгаз»
(газорозподільне підприємство) та
Публічним акціонерним товариством
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (замовник) було
укладено договір на розподіл
природного газу № 14-71-ТБ (далі -
договір).

Відповідно до п. 2.1. договору
газорозподільне підприємство
зобов'язується у 2014 році надати
замовнику послугу з транспортування
природного газу газорозподільними
мережами до межі балансової належності
об'єктів замовника або його споживачів
(далі - пункт призначення) відповідно до
актів розмежування балансової
належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін.

Згідно з п. 3.9. договору акт наданих
послуг підписується на підставі
реєстрів обсягів реалізації
природного газу споживачам замовника,
протранспортованого
газорозподільними трубопроводами
газорозподільного підприємства, в яких
зазначаються виділені планові обсяги
газу споживачам замовника та фактично
про транспортовані газорозподільним
підприємством обсяги газу за формою,
наведеною у додатку № 2 до договору.

Відповідно до п. 4.4. договору обсяг
протранспортованого природного газу
визначається в пунктах призначення за
допомогою комерційних вузлів обліку,
визначених у додатку до договору.

У разі розташування комерційних вузлів
обліку до пункту призначення витрати і
втрати природного газу, які виникають
від місця встановлення комерційного
вузла обліку до пункту призначення,
віднімаються від загального обсягу
протранспортованого природного газу,
визначеного за допомогою комерційних
вузлів обліку.

У разі розташування комерційних вузлів
обліку після пункту призначення
витрати і втрати природного газу, які
виникають від пункту призначення до
місця встановлення комерційного вузла
обліку, додаються до загального обсягу
протранспортованого газу, визначеного
за допомогою комерційних вузлів
обліку.

Розрахунки втрат і витрат проводяться
відповідно до Методики визначення
питомих виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами та Методики визначення
питомих виробничо-технологічних
витрат природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затверджених наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 30 травня 2003 року № 264,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 09 липня 2003 року за № 570/7891 та №
571/7892 відповідно (зі змінами).

Згідно з п. 5.6. договору у випадку, якщо
замовник є гарантованим
постачальником, то замовник здійснює
оплату послуг з транспортування газу в
місяці, у якому здійснюється
транспортування газу, шляхом щоденного
перерахування коштів на рахунок
Газорозподільного підприємства в
порядку, установленому алгоритмом
розподілу коштів, який затверджується
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики.

Остаточний розрахунок замовником за
виконані послуги з розподілу
природного газу ГРМ здійснюється після
отримання замовником повних (100%)
розрахунків за використаний газ
підприємствами, що надають послуги з
опалення та гарячого водопостачання
бюджетним установам та організаціями
та іншим споживачами, крім населення та
релігійних організацій.

Спір виник внаслідок того, що редакція
пунктів 2.1., 3.9., 4.4. та 5.6. договору не
відповідає Типовому договору,
затвердженому постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики № 1164
від 06.09.2012, а тому на думку позивача,
відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу
України є підстави для внесення змін до
договору шляхом укладення додаткової
угоди № 1 до договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Загальний порядок укладення, зміни і
розірвання цивільно-правових
договорів врегульовано Главою 53
Цивільного кодексу України. Порядок
укладення, зміни і розірвання
господарських договорів встановлено
Главою 20 Господарського кодексу
України

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Цивільне законодавство базується на
принципі обов'язкового виконання
сторонами зобов'язань за договором. За
загальним правилом, закріпленим у ч. 1
ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Оцінка порушення умов договору як
істотне повинна здійснюватись судом
відповідно до критерію, що
встановлений абзацом другим ч. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України, а саме
істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Отже, підставою для зміни договору може
бути належним чином доведений факт
невиконання відповідачем передбачених
договором зобов'язань, що призводить до
завдання іншій стороні значної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Підписуючи редакцію договору позивач
фактично погодився з передбаченими ним
умовами, в тому числі і з п. 2.1., п. 3.9., п.
4.4., п. 5.6. договору. Позивач на момент
укладення договору не скористався
наданим йому законом правом, за
наявності заперечень щодо окремих
умов договору, скласти протокол
розбіжностей (ч. 4 ст. 181 Господарського
кодексу України).

Позивачем належним чином не доведено
порушень умов договору відповідачем та
завданої цими порушеннями шкоди,
внаслідок яких позивача значною мірою
було позбавлено того, на що він
розраховував при укладенні договору.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Згідно з пунктом 11.1 договору усі зміни
та доповнення до договору оформлюються
письмово, підписуються уповноваженими
сторонами та скріплюються печатками
обох сторін.

Порядок зміни та розірвання
господарських договорів визначений
статтею 188 Господарського кодексу
України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 188
Господарського кодексу України,
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозицію
про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду.

Частина четверта статті 188
Господарського кодексу України
зазначає, що у разі якщо сторони не
досягли згоди щодо зміни (розірвання)
договору або у разі неодержання
відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Належних доказів того, що позивач у
визначеному порядку звертався до
відповідача з метою внесення змін до
договору позивачем не подано.

Враховуючи викладене, у суду відсутні
правові підстави для задоволення
позовних вимог про зобов'язання
укласти додаткову угоду № 1 до договору
на розподіл природного газу № 14-71-ТБ
від 31.01.2014.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами без відповідного рішення
ради.

Таким чином, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Гадячгаз» необґрунтовані та
задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.09.2014.

СуддяСівакова В.В.