ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.08.14 № 910/17662/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Публічного акціонерного товариства
"Крюківський вагонобудівний завод" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Т.Л. Індастріал" про
стягнення 363 595,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №1-58 юр від 11.08.2014 Публічного
акціонерного товариства "Крюківський
вагонобудівний завод" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Т.Л.
Індастріал" про стягнення 363 595,20 грн.

Подана Публічним акціонерним
товариством "Крюківський
вагонобудівний завод" позовна заява
№1-58 юр від 11.08.2014 про стягнення 363 595,20
грн. не відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів;

У відповідності до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

В якості доказів направлення копії
позовної заяви з додатками на адресу
відповідача, в матеріалах справи
наявні оригінал фіскального чеку №5570
від 13.08.2014 та копія опису вкладення у
цінний лист від 13.08.2014, що є порушенням
норм чинного законодавства України,
оскільки вказані документи мають
надаватись лише в оригіналі.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, позивач не надав суду належних
доказів направлення копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідачу. Оригінал опису вкладення
в позовних матеріалах відсутній.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

З огляду на викладене, позивачем не
надано належних доказів направлення
копії позовної заяви з додатками на
адресу відповідача, з огляду на що
позовна заява з додатками підлягає
поверненню без розгляду.

Окрім того суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 57 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Позивачем, в якості доказу сплати
судового збору, надано оригінал
платіжного доручення №49/41810 від 12.08.2014
на суму 7 271,90 грн.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з позовною
заявою платіжному дорученні №49/41810 від
12.08.2014 відсутні підписи відповідальних
осіб платника, печатка позивача, тобто
вказані реквізити не заповнені як того
вимагає вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №49/41810
від 12.08.2014 не є належним доказом сплати
судового збору відповідно до норм
чинного законодавства України.

Також, суд наголошує на наступному.

При цьому, згідно п. 2.21 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 № 7, платіжне
доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором.

Відповідно реквізитів «призначення
платежу» платіжного доручення №49/41810
від 12.08.2014 дана позовна заява жодним
чином не ідентифікована, тобто не
визначені реквізити позовної заяви
(дата, номер), оскільки в «Призначенні
платежу» не зазначено, що судовий збір
сплачений саме за подання позовної
заяви №1-58юр від 11.08.2014, а не будь-якої
іншої.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Також, суд звертає увагу позивача
на те, що копії всіх документів, що
додані до позовної заяви мають бути
завірені належним чином відповідно до
п. 5.27 Національного стандарту України
ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви
завірені ОСОБА_1, втім будь-які докази
наявності повноважень у останнього на
завіряння документів в матеріалах
справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню на підставі ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, після чого заявник не
позбавлений права повторно звернутись
з позовною заявою до господарського
суду в загальному порядку.

Керуючись ч. 1, п. 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Дочірнього
підприємства «Агролайт» до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Торговий Дім «ВОРЛД ФУД» про
стягнення заборгованості 88 446,38 грн. і
додані до неї документи заявникові без
розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало