ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.08.2014 Справа № 920/1239/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «КС Групп», м.
Дніпропетровськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діорвіна», м. Суми,

про усунення перешкод.

Суддя О.В. Коваленко

Представники:

від позивача: Пак П.В.,

від відповідача: Мазнєва С.Г., Хандурін
В.М.

При секретарі судового засідання - Н.М.
Саленко.

В судовому засіданні 19.08.2014 року було
оголошено перерву до 26.08.2014 року.

Суть спору: Позивач просить суд
зобов'язати відповідача усунути і не
чинити йому перешкод проводити
будівельні роботи з реконструкцією
електропостачання з влаштуванням
електрощитової, систем опалення,
водопроводу та каналізації,
газозабезпечення вбудованих топкових
№1, №2, сигналізації загазованості в
адміністративно-офісній будівлі по
вул. Пролетарська, 71 м. Суми, а також
проводити роботи з підведення
зовнішніх мереж з водопостачання,
водовідведення, електропостачання та
газопостачання до
адміністративно-офісної будівлі по
вул. Пролетарська, 71, м. Суми, згідно
Дозволу Інспекції з благоустрою м. Суми
Сумської міської ради №265/31-19 від 03.07.2014
р. та згідно зареєстрованих інспекцією
ДАБК у Сумській області Декларацій про
початок будівельних робіт за номером
СМ4 від 28.03.2014 р. та за номером
СМ88 від 19.02.2014 р., а також стягнути
з відповідача судовий збір.

Представник позивача в судовому
засіданні усно зазначив, що наполягає
на задоволенні заявлених вимог.

Відповідач в письмовому відзиві від
24.07.2014 р. проти задоволення позовних
вимог заперечує, оскільки позивачем не
подано належних доказів на
підтвердження вимог, викладених в
позовній заяві, а також зазначив, що
позивач грубо порушує законні права та
інтереси відповідача, як співвласника
адмінбудівлі.

Представники відповідача в судовому
засіданні усно зазначили, що проти
позовних вимог заперечують.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, дослідивши та
оцінивши докази по справі, суд
встановив:

Позивачу, на підставі договору міни від
04.03.2011 року, укладеного між ним та ТОВ
«СОЮЗ-ВИОЛ», належить на праві
власності 749/1000 частки заг.пл. 1974.3 кв.м.
адміністративно-офісної будівлі під
літ. А-У розташованої за адресою: м.
Суми, вул. Пролетарська, буд. 71.

Відповідачу, згідно договору
купівлі-продажу від 20.11.2009 року,
належить на праві власності 251/1000
частки заг.пл. 1974.3 кв.м.
адміністративно-офісної будівлі під
літ. А-У розташованої за адресою: м.
Суми, вул. Пролетарська, буд. 71, разом з
вбудованим обладнанням та
комунікаціями для тепло-, електро-,
газо-, водопостачання.

Оскільки, як зазначено вище, відповідач
набув право власності не лише на певні
приміщення, а й на обладнання, які
влаштовані в таких приміщеннях, в тому
числі на електрощитову, певні
комунікації для тепло-, електро-, газо-,
водопостачання та водовідведення, а
приміщення позивача не були обладнанні
необхідними устаткуваннями для
забезпечення енергією, позивач уклав з
відповідачем договір №13-1 про
обслуговування адмінбудівлі та
надання комунальних послуг від 04.03.2011
року.

На протязі дії договору на
обслуговування розмір оплати за надані
послуги змінювався, за згодою сторін,
відповідно до додаткових угод № 1-10.

Угодою між сторонами від 13.08.13 р.
договір на обслуговування був
розірваний.

14.10.13р. відповідач припинив подачу
електричної енергії,
теплозабезпечення, водопостачання та
водовідведення на площі позивача.

З метою проведення до майна, для
незалежного від відповідача
забезпечення майна, інженерних
комунікацій, позивач отримав наступні
документи: - від Інспекції ДАБК у
Сумській області зареєстровані
Декларації про початок виконання
будівельних робіт - реконструкцію
електропостачання з влаштуванням
електрощитової, систем опалення,
водопроводу та каналізації,
газозабезпечення вбудованих топкових
№1, №2, сигналізації загазованості; від
Інспекції з благоустрію міста Суми
Сумської міської ради Дозвіл №265/31-19
від 03.07.14 р. на проведення
водопосточання, водовідведення та
газопостачання на об'єкті благоустрою
адміністративно-офісної будівлі по
вул. Пролетарська, 71 у м. Суми.

Позивач зазначає, що не зважаючи на
отримані позивачем від компетентних
органів зазначених документів,
відповідач постійно чинить позивачу
перешкоди під час виконання
будівельних робіт.

Оскільки, своїми діями відповідач, на
думку позивача, перешкоджає та обмежує
позивача у повній мірі реалізувати
права власності та внаслідок вчинення
перешкод (шантаж, залякування, скарги,
тощо) у підведенні позивачем
інженерних та інших комунікацій,
позивач позбавлений можливості
використовувати власні приміщення у
статутній, господарській діяльності
(понесені збитки і упущена вигода), що є
порушенням ст. 316-322 Цивільного кодексу
України, а тому позивач, у
відповідності до ст. 15-17 Цивільного
кодексу України, звернувся до суду з
даним позовом, для захисту свого
порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, з огляду на наступне:

Позивач та відповідач є співвласниками
адміністративної будівлі, збудованої у
2009 році та розташованої по вулиці
Пролетарська, 71 в місті Суми.

Дана будівля збудована згідно
проекту, який передбачає наявність
окремих приміщень під розміщення
вентиляційного, електричного, газового
обладнання тощо для забезпечення
комунальними і послугами всіх її
співвласників.

Фактичний розподіл даних часток
відбувся на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 12 листопада 2009 року, за яким ТОВ
«С0ЮЗ-ВІ0Л» передало у власність
відповідача вищезазначену частку у
праві спільної часткової власності із
визначенням приміщень, що входять до її
складу.

При цьому, ТОВ «С0ЮЗ-ВІ0Л» та відповідач
домовилися, що останній буде
виконувати на постійній основні
функції експлуатуючої компанії
(виконавця з надання послуг з утримання
та забезпечення).

Дане право у відповідача виникло
внаслідок того, що у власність
товариства перейшли приміщення та
обладнання, які забезпечують
адмінбудівлю послугами з електро,
тепло-, водопостачання тощо.

На виконання взятих на себе
зобов'язань, відповідач уклав
відповідні договори про постачання
електричної енергії, водопостачання та
газопостачання з виробниками таких
послуг.

В свою чергу, ТОВ «С0ЮЗ-ВІ0Л» взяв на
себе зобов'язання у разі відчуження
своєї частки попередити нових покупців
(набувачів) про дані обставини та про
необхідність укладення договору з
відповідачем про надання послуг з
утримання адмінбудівлі та
забезпечення комунальними послугами.

Таким чином, сторони домовилися про
порядок користування спільним майном
та посвідчили у нотаріуса дану
домовленість відповідним правочином,
умови якого згідно ч. 4 ст. 358 ЦК України
є обов'язковим і для особи, яка може
згодом придбати частку в праві
спільної часткової власності на це
майно.

ТОВ «С0ЮЗ-ВІ0Л» здійснило відчуження
своєї частки на користь іншої особи -
позивача, а тому, на сьогоднішній день,
останній разом з відповідачем є
співвласниками адмінбудівлі і в силу
ст. 360 ЦК України зобов'язані спільно
приймати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Отже, позивач разом з набуттям права
власності на частку у спільному майні
також набув і обов'язок по укладенню з
відповідачем договору на утримання та
забезпечення комунальними послугами
їх спільного майна.

На виконання даного обов'язку, 04
березня 2011 року позивач уклав з
відповідачем договір № 13-1 про надання
послуг з утримання адмінбудівлі та
забезпечення комунальними послугами.

За даним договором, відповідач взяв
на себе зобов'язання надавати позивачу
послуги з утримання і забезпечення
вищевказаної адміністративної будівлі
комунальними послугами (електро-,
газо-, водопостачання) тощо, а позивач
зобов'язувався своєчасно оплачувати
такі послуги.

Однак, позивач неналежно виконувало
взяті на себе зобов'язання по оплаті
послуг ТОВ «ДІОРВІНА», що
підтверджується рішенням
господарського суду Сумської області
по справі № 920/499/13, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 15 жовтня 2013
року.

Даним судовим рішенням встановлено
факт боргу та стягнуто з позивача на
користь відповідача заборгованість за
забезпечення надання комунальних
послуг у розмірі 83708,74 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 17
лютого 2014 року по справі № 904/8563/13,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 27
березня 2014 року, встановлений судом
факт наявності боргу з боку позивача за
надання послуг із забезпечення його
комунальними послугами, а також
причини розірвання договору з надання
таких послуг.

Даним судовим рішенням стягнуто з
позивача на користь відповідача
заборгованість за забезпечення
надання останнім комунальних послуг у
розмірі 142378,24 гривень.

Отже, саме неналежне виконання
позивачем своїх зобов'язань, стало
підставою для розірвання договору, за
яким дане товариство забезпечувалося
комунальними послугами.

Таким чином, відсутність в приміщеннях
позивача електричної енергії,
опалення, водопостачання тощо
пов'язано не з протиправною поведінкою
відповідача, а з неналежним виконанням
позивачем обов'язків по їх оплаті.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не заперечує проти
повторного укладення з позивачем
договору про надання послуг з
утримання та забезпечення
комунальними послугами його приміщень.

З цього приводу відповідач направив на
адресу позивача відповідну пропозицію,
що підтверджується поштовою
квитанцією з описом вкладення від 23
травня 2014 року, однак дана пропозиція
залишена позивачем без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Враховуючи, що відповідач є виконавцем
послуг з утримання та забезпечення
комунальними послугами адмінбудівлі, а
позивач є споживачем, то останній
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
який має бути запропонований та
підготовлений відповідачем.

З приводу проведення позивачем
будівельних робіт в адміністративній
будівлі, яка є спільною власністю, то
відповідно до ч.1 ст. 358 Цивільного
кодексу України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Однак, всупереч даному законодавчому
положенню, позивач не надав суду
доказів письмової згоди відповідача на
проведення будівельних робіт.

Крім того, позивач не передавав на
розгляд відповідача жодного проекту з
цього приводу, а тому останній був
позбавлений взагалі можливості
розглянути питання про відповідність
проведення даних робіт будівельним,
санітарним нормам та правилам, що
ставить під загрозу і ту частину
адмінбудівлі, яка безпосередньо
належить відповідачу.

Тому, відповідач звернулася до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області з листами про
проведення законності виконання
позивачем будівельних робот в
адмінбудівлі.

За результатами розгляду даних листів,
Інспекцією ДАБК надано відповідь від 18
липня 2014 року № 7/18-2742, в якій зазначено
про те, що під час перевірки законності
виконання позивачем будівельних робіт
з реконструкції електропостачання,
систем опалення (газопостачання),
водопроводу та каналізації,
працівниками Інспекції встановлено
ряд адміністративних правопорушень у
сфері містобудівного законодавства з
боку керівників позивача, за що
складено акти та протоколи про
адміністративні правопорушення, а
також винесені приписи про усунення
порушень містобудівного
законодавства.

Дана відповідь також підтверджує, що
позивач порушує законодавство та права
відповідача, як співвласника
адмінбудівлі.

Враховуючи вищезазначене, позивачем не
доведено наявність у нього порушеного
права та інтересу, а тому суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Крім того, належними та допустимими
доказами позивачем не доведено фактів
перешкоджання відповідачем позивачу
користуватись своїм майном.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача про те, що позивача
примушували змінювати умови договору
відносно ціни, шантажували, залякували
та скаржились перешкоджаючи
користуватись своїм майном, оскільки
внесення змін до договору не є
предметом даного спору, а позивач не
позбавлений права звернутись до
відповідних правоохоронних органів з
відповідною заявою у разі
неправомірних дій з боку відповідача.

Стосовно посилання позивача на
понесені збитки та упущену вигоду, то
факт таких збитків, у розімінні
Господарського кодексу України та
Цивільного кодексу України, необхідно
доводити, відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, належними та допустимими
доказами і не в даній справі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України при відмові у позові витрати по
сплаті судового збору покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 29.08.2014 року.

Суддя О.В. Коваленко