ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Справа № 917/2294/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіКравчука
Г.А.,суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця
В.О.розглянувши у судовому засіданні
за участю представників сторін:
прокуратури: Жуков О.В. -прок. посв.
№027748, позивача-1: Недбайло Л.А. - дов. від
29.12.13, третьої особи: Недбайло Л.А. - дов.
від 13.01.12 (а.с. 113), позивача-2,
відповідача: не з'явились, повідомлені
належно,

касаційну скаргуЗаступника прокурора
Харківської областіна
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від09.07.14у
справі№917/2294/13 Господарського суду
Полтавської областіза
позовомЗаступника прокурора
Полтавської області в інтересах
держави в особі Національного
авіаційного Університету в особі
Кременчуцького льотного
коледжудоВиконавчого комітету
Глобинської міської радитретя
особаМіністерство освіти і науки
Українипровизнання недійсним
рішенняРозпорядженням Секретаря
другої судової палати Вищого
господарського суду України від 10.09.14
для розгляду касаційної скарги у цій
справі призначено колегію суддів у
складі: Кравчука Г.А. - головуючого,
Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

Заступник прокурора Полтавської
області звернувся до Господарського
суду Полтавської області з позовом в
інтересах держави в особі
Національного авіаційного
Університету і Кременчуцького
льотного коледжу до Виконавчого
комітету Глобинської міської ради про
визнання недійсним рішення
відповідача від 20.03.00 №412 "Про вилучення
земельної ділянки з користування
Кременчуцького льотного коледжу".
Прокурор посилався на те, що оспорюване
рішення прийнято виконкомом з
перевищенням наданих йому законом
повноважень та з порушенням приписів
законодавства, зокрема, статей 2, 27, 31, 69
Земельного кодексу України (чинного на
час винесення виконкомом рішення),
статей 12, 63 Закону України "Про освіту",
статі 32 Закону України "Про транспорт",
пункту 2 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про управління майном, що є у
загальнодержавній власності" від 15.12.92,
Положення про державний вищий
навчальний заклад, затверджене
постановою Кабінету Міністрів України
№1074 від 05.09.96. При цьому, він вказував на
те, що вирішення питання регулювання
земельних відносин відноситься до
компетенції відповідних рад; що в
оспорюваному рішенні не зазначено
підстав та мети вилучення спірної
земельної ділянки аеродрому
державного навчального закладу. Крім
того, при переведенні земель з однієї
категорії в іншу (землі транспорту на
землі сільськогосподарського
використання) не було проведено зміну
цільового призначення земель
уповноваженим на те органом.

Рішенням Господарського суду
Полтавської області від 25.04.14 (суддя
Солодюк О.В.) в позові відмовлено.
Господарський суд виходив з
недоведеності матеріалами справи
факту перебування у користуванні
Кременчуцького льотного коледжу
земельної ділянки, площею 301 га, на час
прийняття спірного рішення виконкому,
а відтак і порушення оспорюваним
рішенням прав коледжу.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 09.07.14 (судді:
Сіверін В.І., Терещенко О.І., Медуниця
О.Є.) перевірене рішення місцевого
господарського суду залишено без з
змін з тих же підстав.

Заступник прокурора Харківської
області звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення і постанову у справі
та задовольнити позов. Прокурор
посилається на порушення судами
приписів статей 21, 393 Цивільного
кодексу України, статей 155, 27, 31
Земельного кодексу України, статей 26, 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", статей 47, 43
Господарського процесуального кодексу
України. Він наголошує на тому, що
оскаржуване рішення прийняте з
порушенням приписів законодавства та
перевищенням компетенції виконкому,
оскільки вирішення питання
регулювання земельних відносин
відноситься до виключної компетенції
відповідних рад. Прокурор вказує на те,
що льотний коледж на час прийняття
спірного рішення користувався землями
транспорту під аеродромом, площею 301 га.
При цьому він посилається на акт від
15.07.60 , за яким коледжу була передана
земельна ділянка, площею 304,8 га. Крім
того, прокурор зазначає, що в
оспорюваному рішенні не вказані
підстави вилучення спірної земельної
ділянки; що при переведенні земель з
однієї категорії в іншу (землі
транспорту на землі
сільськогосподарського використання)
не було проведено зміну цільового
призначення земель уповноваженим на те
органом.

Від відповідача відзиву на касаційну
скаргу судом не отримано, проте
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності його представників.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г.,
пояснення учасників процесу,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства відзначає
наступне.

Господарськими судами установлено, що
Кременчуцьке училище цивільної
авіації (на даний час Кременчуцький
льотний коледж Національного
авіаційного університету - філія
Національного авіаційного
університету) було створене на
підставі наказу Головного управління
цивільної авіації №47 від 29.06.60. Для
забезпечення діяльності
Кременчуцького училища цивільної
авіації, актом від липня 1960 року
комісія у складі представників
військових частин передала училищу
майно, в тому числі, площу дільниці,
відведеної під аеродром у розмірі 304,8
га. Наказом Міністерства освіти і науки
України №231 від 28.11.91 "Про передачу
навчальних закладів до системи Мінвузу
України" Кременчуцьке Ордена Дружби
Народів льотне училище цивільної
авіації передане до системи Мінвузу
України. В подальшому, Кременчуцьке
училище цивільної авіації було
перейменоване в Кременчуцький льотний
коледж (наказ Міністерства освіти і
науки України №302 від 16.08.93). Згідно з
наказом Міністерства освіти і науки
України №325 від 28.05.03, наказом
Національного авіаційного
університету №101/од від 10.06.03,
Кременчуцький льотний коледж
приєднався до Національного
авіаційного університету. В подальшому
у зв'язку із змінами у законодавстві
він змінив свій юридичний статус і
став філією Національного авіаційного
університету; майно коледжу було
передано на баланс Національного
авіаційного університету (акт
приймання-передачі майна від 30.06.06).
Господарськими судами також було
установлено, що 20.03.00 Виконавчим
комітетом Глобинської міської ради
Полтавської області прийнято рішення
№412 "Про вилучення земельної ділянки з
користування Кременчуцького льотного
коледжу". Цим рішенням вилучено
земельну ділянку, площею 301 га, якою
фактично користувався Кременчуцький
льотний коледж, для подальшого
перерозподілу та використання за
цільовим призначенням; зобов'язано
Кременчуцький льотний коледж до 01.04.00
розпочати роботи з оформлення
документів на право користування
земельними ділянками на території
Глобинської міської ради, на яких
розміщені об'єкти коледжу. Крім того,
цим рішенням передано в оренду с/г
виробникам міської ради з цільовим
використанням для с/г виробництва
земельну ділянку площею 85 га. Як
убачається з матеріалів справи,
предметом даного судового розгляду є
вимога Заступника прокурора
Полтавської області заявлена в
інтересах держави в особі
Національного авіаційного
Університету та Кременчуцького
льотного коледжу до Виконавчого
комітету Глобинської міської ради про
визнання недійсним рішення
відповідача від 20.03.00 №412 "Про вилучення
земельної ділянки з користування
Кременчуцького льотного коледжу".
Ухвалюючи судові рішення у справі,
господарські суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
відсутність підстав для задоволення
цих вимог. Втім, такі висновки судів
визнаються передчасними. За приписами
статті 21 Цивільного кодексу України
суд визнає незаконними та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства та
порушує цивільні права і інтереси.
Тобто підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам законодавства і визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт, а також порушення у зв'язку з
цим прав та охоронюваних законом
інтересів позивача. Статтею 43
Господарського процесуального кодексу
України унормовано, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Проте, ухвалюючи
судові акти у справі, господарський суд
першої інстанції, як і апеляційний
господарський суд, не досліджував усіх
обставин справи, з якими закон пов'язує
визнання недійсним акта органу
місцевого самоврядування, з наданням
оцінки усім зібраним у справі доказам
та доводам сторін, що є суттєвим для
правильного вирішення цього спору.
Обмежившись посиланням на непорушення
оспорюваним рішенням виконкому прав
льотного коледжу, господарські суди не
врахували те, що в спірному рішенні
зазначено про вилучення земельної
ділянки, площею 301 га, із фактичного
користування саме Кременчуцького
льотного училища (яке, в подальшому, як
вже зазначалося, було переіменовано в
Кременчуцький льотний коледж).
Водночас, вирішуючи спір, суди не
досліджували питання відповідності
оспорюваного рішення вимогам
законодавства та визначеній законом
компетенції органу, який його видав.
Крім того, суди не з'ясовували
категорії та цільове призначення
спірної земельної ділянки. Прокурор і
позивачі упродовж розгляду спору
наголошували на тому, що спірна
земельна ділянка відноситься до земель
транспорту та на ній був розміщений
аеродром Кременчуцького льотного
коледжу. Проте ці доводи суди не
оцінювали. Наведене свідчить, що
господарськими судами не з'ясовані
питання, з якими пов'язане законне
вирішення спору по суті та не вжито
заходів для всебічного, повного і
об'єктивного розгляду справи, а тому
судові акти прийняті за неповно
з'ясованими обставинами справи, які
мають суттєве значення для правильного
вирішення господарського спору. За
приписами статті 84 Господарського
процесуального кодексу України
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. Судові рішення у
справі наведеним вимогам не
відповідають. Оскільки передбачені
процесуальним законом межі перегляду
справи в касаційній інстанції не дають
їй права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, судові рішення у
справі підлягають скасуванню з
направленням матеріалів справи на
новий розгляд до Господарського суду
Полтавської області. При новому
розгляді справи судові необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
перевірити доводи, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення сторін, і в
залежності від встановлених обставин
вирішити спір у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
09.07.14 у справі №917/2294/13 та рішення
Господарського суду Полтавської
області від 25.04.14 скасувати. Справу
скерувати на новий розгляд до
Господарського суду Полтавської
області.

Касаційну скаргу Заступника
прокурора Харківської області
задовольнити частково.

Головуючий, суддя
Г.Кравчук

Судді
Т.Гоголь

В.Швець