ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р.
Справа № 922/2068/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Плужник О.В.
, суддя Барбашова С.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Данилевський О.М.

відповідача - Гончар О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз
України", м. Київ (вх. №2169Х/3-9) на рішення
господарського суду Харківської
області від 21.07.14 року у справі № 922/2068/14

за позовом ПАТ НАК "Нафтогаз України",
м. Київ

до Приватного АТ "Теплоенергетичний
центр Роганського промвузла", м. Харків

про стягнення 38 305,98 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 21.07.2014 року по
справі №922/2068/14 (суддя Добреля Н.С.)
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ "Теплоенергетичний
центр Роганського промвузла", м. Харків
на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
пеню в сумі 15610,62 грн., 3 % річних в сумі
6296,03 грн., інфляційних втрат в розмірі
788,63 грн., витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1827,00 грн.

В частині стягнення з відповідача пені
в розмірі 15610,62 грн. відмовлено.

Позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", не
погодився з зазначеним рішенням щодо
часткового задоволення позовних вимог,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права
та його прийняття без дослідження всіх
істотних обставин справи.

Просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 21.07.2014 року по справі
№922/2068/14 в частині зменшення пені. В
оскарженій частині прийняти нове
рішення, яким стягнути з ПАТ
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" пеню в розмірі 15610,61 грн. В
іншій частині рішення залишити без
змін. Судові витрати покласти на
відповідача.

Відповідач з обставинами, викладеними
в апеляційній скарзі не погоджується,
подав заперечення на апеляційну
скаргу, вважає рішення суду
обґрунтованим, законним, прийнятим з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Судова колегія, в межах вимог
передбачених ст. 101 ГПК України,
повторно розглянувши справу та
перевіривши повноту, законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку про
часткове скасування рішення
господарського суду першої інстанції
та задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом першої інстанції,
28.12.2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (позивач, Продавець) та
Приватним акціонерним товариством
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" (відповідач, Покупець) був
укладений договір
№13/2577-БО-32 на купівлю - продаж
природного газу (надалі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2013 році природний
газ (надалі - газ), а Покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору позивач
передає відповідачу з 01 січня 2013 року
по 31 грудня 2013 року газ в обсязі до 582,0
тис. куб.м.

На виконання умов Договору позивач
поставив протягом січня-грудня 2013 р., а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 2612473,58 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу від 29.03.2013
року на суму 501215,88 грн. (за січень 2013
року; від 29.03.2013 року на суму 479972,34 грн.
(за лютий 2013 року); від 31.03.2013 року на
суму 462019,99 грн. (за березень 2013 року); від
30.04.2013 року на суму 187718,78 грн. (за травень
2013 року); від 30.06.2013 року на суму 7538,03 грн.
(за червень 2013 року); від 31.07.2013 року на
суму 1954,72 грн. (за липень 2013 року); від
30.09.2013 року на суму 5478,72 грн. (за вересень
2013 року); від 31.10.2013 року на суму 168087,25
грн. (за жовтень 2013 року); від 30.11.2013 року
на суму 285315,17 грн. (за листопад 2013 року);
від 31.12.2013 року на суму 504697,67 грн. (за
грудень 2013 року).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідачем, всупереч умовам
Договору, не вчасно проводились
розрахунки за поставлений природний
газ, внаслідок чого позивачем на суму
заборгованості нараховано відповідачу
788,63 грн. інфляційних витрат, 6296,03 грн. 3%
річних, 31221,23 грн. пені.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок суд першої інстанції
обґрунтовано та правомірно стягнув з
відповідача на користь позивача 788,63
грн. інфляційних витрат, 6296,03 грн. 3%
річних

Проте зменшуючи розмір нарахованої до
стягнення пені, суд першої інстанції не
надав належної оцінки всім обставинам
справи.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі порушення Покупцем умов пункту
цього Договору Покупець зобов'язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за сплачується пеня, від
суми простроченого платежу, за кожний
день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просив суд першої інстанції
стягнути з відповідача пеню в розмірі
31221,23 грн.

Відповідач в свою чергу просить суд
зменшити розмір неустойки на 90%
посилаючись на те, що основною причиною
невчасної оплати заборгованості за
спожитий газ є несвоєчасне проведення
розрахунків споживачів з відповідачем
та в зв'язку з невідповідністю тарифів
на послуги з теплопостачання фактичним
витратам на їх виробництво,
заборгованістю бюджету за спожиті
послуги з теплопостачання, важким
фінансово-економічним станом.

Як правомірно зазначив суд першої
інстанції у своєму рішенні, Пленум
Вищого господарського суду України в п.
3.17.4 Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
роз'ясняє, що вирішуючи, в тому числі й з
власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання (п. 3
ст. 83 ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Однак, відповідачем не надано належних
доказів (відповідно до ст. 33 ГПК
України) про відсутність грошових
коштів на своїх рахунках в
підтвердження причин неможливості
належного виконання грошового
зобов'язання, доказів прийняття
відповідних мір для усунення перешкод
у виконанні грошового зобов'язання та
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, що були передбачені
укладеному сторонами договору.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України "Про визначення
гарантованих постачальників
природного газу" від 25.07.2012 № 705
"гарантованим постачальником
природного газу для промислових
споживачів, річний обсяг споживання
природного газу яких перевищує 3 млн.
куб. метрів, та підприємств, що
здійснюють виробництво теплової
енергії, є НАК "Нафтогаз України"".

Як закупівля, так і постачання
природного газу споживачам ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" відбувається за
цінами, що встановлюються Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики.
Позивач жодним чином не має можливості
змінити встановлені тарифи.

ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" не здійснює
видобуток природного газу самостійно,
про що свідчить Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 29 квітня 2013 р. №
327-р "Про затвердження прогнозного
балансу надходження та розподілу
природного газу в Україні на 2013 рік", а
саме -відсутність Позивача у списку
газодобувних підприємств.

Відтак, здійснюючи покладене державою
завдання з забезпечення галузей
національної економіки та населення
природним газом, Компанія діє у
жорстких рамках затверджених тарифів
на закупівлю та постачання природного
газу споживачам.

Як бгрунтовано заначає апелянт у своїй
скарзі, Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", забезпечує
галузі національної економіки і
населення природним газом. Тобто,
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", як підприємство
державного сектору економіки є
об'єктом, що має стратегічне значення
для економіки і безпеки держави.

За спірним договором постачався
імпортований природний газ, який
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" закуповує за
зовнішньоекономічними контрактами,
якими встановлені чіткі строки
розрахунків за поставлений газ, а також
жорсткі санкції за порушення цих
строків, аж до припинення постачання
природного газу на територію України. У
відповідності до звіту про фінансові
результати за 2013 року за невиконання
зобов'язань контрагентами, в даному
випадку таких, як Відповідач збиток
Компанії складає більше дванадцяти
мільярдів гривень.

Судом першої інстанції не надано
належної оцінки щодо фінансового стану
позивача, в обгрунтування зменшення
розміру нарахованої позивачем пені,
розмір якої у якості гарантії
виконання договірних зобов'язань був
узгоджений сторонами в укладеному
договорі.

З огляду на наведене, беручи до уваги ті
обставини, що важкий фінансовий стан не
є винятковим випадком та підставою для
зменшення неустойки, а суд першої
інстанції дослідив лише ступінь
виконання зобов'язання боржником, не
виконавши при цьому вимоги закону щодо
оцінки майнового стану сторін, які
беруть участь у зобов'язанні, та інших
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу. Відповідачем не надано належних
доказів щодо винятковості таких
обставин

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Харківської
області від 21.07.14 року у справі № 922/2068/14
прийнято без урахування фактичних
обставин справи та діючого
законодавства, тому підлягає
частковому скасуванню, а апеляційна
скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 525, 625, 629 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 33, 49, 99,101, п. 2 ст.
103, ст.ст. 104-105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 21.07.14 року у
справі № 922/2068/14 в частині відмови в
задоволенні вимог у стягненні з
відповідача пені в розмірі 15610,62 грн.
скасувати та прийняти нове, яким позов
в цій частині задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла" (61172, м. Харків,
вул. Роганська, 155, р/р 606 у ПАТ "Банк
Гарант", м. Харків, МФО 351607, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6; р/р 1 в ПАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
300465, ) пеню в сумі 15610,62
грн. та 913,50 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Наказ доручити видати господарському
суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 01.09.14

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Плужник О.В.

Суддя
Барбашова С.В.