КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.
Справа№ 927/990/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Халіної А.О. -
дов. №14-106 від 18.04.2014р.

від відповідача Мельниченко
О.В. - дов. №1529 від 18.07.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Остерської
квартирно-експлуатаційної частини
району

на рішення

господарського суду Чернігівської
області

від 24.07.2014р. (суддя Книш
Н.Ю.)

у справі №927/990/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Національна

акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

(далі - ПАТ «НАК
«Нафтогаз України»)

до Остерської
квартирно-експлуатаційної частини
району

(далі - Остерська
КЕЧ району)

про стягнення 11 790,59
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 24.07.2014р. у
справі №927/990/14 позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
Остерської КЕЧ району на користь ПАТ
«НАК «Нафтогаз України» 6 454,25 грн. пені,
3 406,70 грн. інфляційних втрат, 1 489,45 грн. 3%
річних та 1 758,79грн. судового збору. В
решті позову відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
оскаржене рішення прийнято без
належної оцінки доказів у справі з
порушенням норм матеріального права.
За твердженнями апелянта, місцевим
судом не взято до уваги, що позивачем не
було подано відповідачу жодних усних
чи письмових претензій щодо невчасної
оплати поставленого газу, що свідчить
про недотримання позивачем чинного
законодавства та звичаїв ділового
обороту тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.08.2014р.
апеляційну скаргу Остерської КЕЧ
району прийнято до провадження в
складі колегії суддів: головуючий
суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова
С.О., Рябуха В.І. та призначено розгляд
справи на 08.09.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Рябухи В.І.
у відпустці, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, зазначив, що прострочення
оплати поставленого газу відбулося не
з вини відповідача, просив скаргу
задовольнити, оскаржене рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позову відмовити за
наведених в скарзі підстав.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи скарги заперечив,
просив не брати їх до уваги, а відтак
рішення місцевого суду як законне та
обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПАТ «НАК «Нафтогаз України»
звернулося до господарського суду
Чернігівської області з позовом до
Остерської КЕЧ району про стягнення з
відповідача пені в розмірі 6 811,90грн. за
період з 14.11.2013р. по 24.02.2014р., інфляції в
сумі 3 406,70грн. за період листопад
2013р.-лютий 2014р., 3% річних в сумі 1 571,99грн.
за період з 14.11.2013р. по 24.02.2014р. за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором №13/3974 ТЕ-39 від 25.09.2013р. про
закупівлю природного газу (далі -
Договір). Позовні вимоги обґрунтовано
простроченням відповідачем обов'язків
з оплати поставленого природного газу
на підставі Договору тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
доводи представників сторін по суті
спору та дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, дійшов
висновку про обґрунтованість частини
позовних вимог, відтак позов
задовольнив частково.

Так, частково задовольняючи позов,
місцевий суд посилався на матеріали
справи, якими підтверджено
прострочення виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань щодо оплати
отриманого природного газу, а відтак
перевіривши наведений позивачем
розрахунок стягуваних сум інфляційних
нарахувань, дійшов висновку, що вимоги
позивача про стягнення інфляції
підлягають задоволенню повністю в сумі
3 406,70грн. Натомість позовні вимоги в
частині стягнення 3% річних та пені слід
задовольнити частково, оскільки
позивачем невірно визначено періоди
прострочення і кількість днів такого
прострочення. Здійснивши власні
розрахунки, місцевий суд вважав, що
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних підлягають задоволенню на суму 1
489,45грн., в частині стягнення пені - на
суму 6 454,25грн. тощо.

Як встановлено матеріалами справи,
25.09.2013р. між позивачем та відповідачем
укладено Договір, за умовами п. 1.1 якого
позивач (продавець) зобов'язався
поставити відповідачу (покупцеві)
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ «НАК
«Нафтогаз України»), а покупець -
прийняти і оплатити природний газ у
визначеному п.1.2 Договору обсязі.

На підставі п. 1.2 Договору (в редакції
додаткової угоди №1 до Договору від
06.03.2014р.) сторони визначили, що з 01.10.2013р.
по 31.12.2013р. продавець передає покупцеві
природний газ в обсязі до 767,000тис.куб.м.,
в тому числі по місяцях: жовтень -
160,0тис.куб.м., листопад - 240,0тис.куб.м,
грудень - 367,0тис.куб.м.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст.712 ЦК України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Покупець на підставі ч.1 ст.692 ЦК України
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлено іншого
строку оплати товару.

Відповідно до п.3.1 Договору (в редакції
Додаткової угоди №1 від 06.03.2014р.) ціна за
1000куб.м газу, що використовується для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням становить 1
091,00грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000куб.м.
природного газу - 1 091,00грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1 309,20грн. Загальна
вартість Договору на дату його
укладення становить 836 797,00грн., крім
цього ПДВ 167 359,40грн., разом з ПДВ - 1 004
156,40грн.

25.09.2013р. сторони підписали додаток №1 до
Договору, яким визначили умови
поставки і обліку газу та інші права та
обов'язки сторін, порядок
приймання-передачі газу.

Так, за умовами п.2.2 додатку №1 до
Договору приймання-передача газу,
поставленого продавцем покупцеві у
відповідному місяці поставки газу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги спожитого газу, його ціна та
вартість. Акт приймання-передачі газу
складається на підставі технічних
актів приймання-передачі газу між
газорозподільним підприємством та
покупцем, з урахуванням планового
обсягу поставки, наданого продавцем. Не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки, покупець
зобов'язується надати продавцю для
підпису два примірника акта
приймання-передачі газу, підписані та
скріплені печаткою покупця і погоджені
газорозподільним підприємством, копію
технічних актів приймання-передачі
газу.

Оплата за газ здійснюється покупцем на
підставі п.4.1 Договору виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Зобов'язанням на підставі ч.1 ст.509 ЦК
України є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст.525, 526, 527 ЦК України
передбачено, що зобов'язання мають
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться (ст.193 ГК України).
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як встановлено місцевим судом та
підтверджено матеріалами справи,
позивач передав відповідачу в
жовтні-грудні 2013 року природний газ в
обсязі 767,000тис.куб.м. на загальну суму 1
004 156,40 грн., що підтверджується
підписаними та скріпленими печатками
позивача і відповідача актами
приймання-передачі природного газу,
копії яких додано до матеріалів справи.

Відповідач свої зобов'язання з оплати
отриманого природного газу виконав в
повному обсязі, сплативши позивачу за
отриманий природний газ 1 004 156,40 грн.,
проте розрахунки проведено з
порушенням термінів оплати. Зокрема,
27.11.2013р. відповідачем сплачено 209
472,00грн., 24.12.2013р. - 92 100,00грн., 27.12.2013р. - 222
108,00грн., 04.02.2014р. - 405 476,40грн., 24.02.2014р. - 75
000,00грн.

Відповідно до ст.610 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання) є порушенням
зобов'язання.

Приписами ст.ст.549, 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. Пеня
є неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Передбачений ст.1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені обчислюється на підставі ст.3
цього Закону від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Сторони погодили, що у разі порушення
покупцем умов п.4.1 Договору, покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у встановлений договором або
законом строк (ст.612 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК
України).

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позивачем вірно
розраховано інфляційні втрати на суму 3
406,70 грн. за період з листопада 2013 року
по лютий 2014 року, а також при
нарахуванні 3% річних та пені помилково
визначено періоди прострочення і
кількість днів такого прострочення.
Здійснивши перерахунок пені та 3%
річних, місцевий суд встановив, що їх
розрахунок здійснено позивачем
неправильно й за розрахунком суду
першої інстанції сума пені становить 6
454,25 грн., а сума 3% річних - 1 489,45 грн.

Оскільки вимоги позивача про стягнення
з відповідача інфляційних втрат, пені
та 3% річних ґрунтуються на Договорі,
відповідають приписам чинного
законодавства, а їх розрахунок
місцевого суду є арифметично вірним,
позовні вимоги про стягнення
інфляційних втрат в розмірі 3 406,70 грн.,
пені в розмірі 6 454,25 грн. та 3% річних в
розмірі 1 489,45 грн. підлягають
задоволенню, а в решті позову має бути
відмовлено.

Твердження апелянта, що позивачем не
подавалось відповідачу жодних усних чи
письмових претензій щодо невчасної
оплати поставленого газу не
заслуговують на увагу, оскільки
Розділом IV Договору «Порядок
здійснення оплати» не передбачено
надіслання вимоги на оплату
поставленого газу, натомість чітко
визначено порядок здійснення такої
оплати, отже відповідачу було
достеменно відомо про прострочення ним
оплати за отриманий газ тощо.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Відповідно до пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
до господарського суду апеляційної
скарги на рішення суду сплачується
судовий збір у розмірі 50 відсотків
ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, а у разі подання
позовної заяви майнового характеру - 50
відсотків ставки, обчисленої виходячи
з оспорюваної суми.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна
позову становить 11 790,59 грн. Судом
першої інстанції позов задоволено
частково та з відповідача стягнуто 11
350,40 грн. Апелянт просив рішення
місцевого суду скасувати та прийняти
нове, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі, тому сума,
стягнення якої оспорюється
відповідачем, дорівнює сумі
задоволених позовних вимог, судовий
збір за подання апеляційної скарги має
бути сплачено в розмірі 913,50 грн., адже
за подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру,
судовий збір підлягає сплаті у розмірі
2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір»).

Апелянтом на підтвердження доказу
сплати судового збору до апеляційної
скарги додано платіжне доручення №356
від 06.08.2014р. на суму 1 827,00 грн., відтак
судовий збір надмірно сплачено (1 827,00
грн. - 913,50 грн. = 913, 50 грн.).

Положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про
судовий збір» передбачено, що сплачена
сума судового збору повертається в
разі внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Остерської
квартирно-експлуатаційної частини
району залишити без задоволення,
рішення господарського суду
Чернігівської області від 24.07.2014р. у
справі №927/990/14 - без змін.

Повернути Остерській
квартирно-експлуатаційній частині
району (17024, Чернігівська обл., сел.
Десна, вул. Ювілейна, 3, )
з Державного бюджету України надмірно
сплачений судовий збір в розмірі 913
(дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп.

Матеріали справи №927/990/14 повернути до
господарського суду Чернігівської
області.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Н.М. Коршун