Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" вересня 2014 р.
Справа № 906/1102/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання
Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Савін О.О. - дов. №2 від
08.01.14 р.,дійсна до 31.12.14 р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Українська
гірничо-металургійна компанія"

до Малого багатопрофільного спільного
підприємства "Стройсервіс" (с. Довжик
Житомирського району)

про стягнення 22597,60 грн.

Приватне акціонерне товариство
"Українська гірничо-металургійна
компанія" звернулося до господарського
суду з позовом до відповідача Малого
багатопрофільного спільного
підприємства "Стройсервіс" про
стягнення 22597,60 грн. за невиконання умов
укладеного між ними договору поставки
№17-Пр-М від 11.03.14 р.

В якості правових підстав позову
позивач посилається на ст.ст. 526, 625, 530, 692
ЦК України, ст.ст. 264-271 ГК України.

Ухвалою від 13.08.14 р. суд порушив
провадження у справі та вжив заходів
для підготовки до розгляду справи по
суті.

До початку розгляду справи по суті
позивачем не подано заяви про зміну
підстави та предмету позову,
відповідачем не поданого зустрічного
позову.

Позивач позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позові, просить
суд їх задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не подав;
судом за допомогою офіційного
веб-сайту "Укрпошта" за допомогою
штрихкодового ідентифікатора
встановлено, що відповідач не отримав
копію позовної заяви, а також до
господарського суду повернулися
ухвали суду від 13.08.14р. про порушення
провадження у справі та від 21.08.14р. про
відкладення розгляду справи з
відміткою органу зв'язку про причини
невручення "за закінченням терміну
зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не змінював своєї юридичної
адреси, і адреса відповідача, на яку
направлялася ухвала господарського
суду, відповідає адресі, вказаній у
витягу з ЄДР (а.с. 34).

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представника однієї із сторін
справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3
ГПК України, господарський суд створив
сторонам необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, відповідно до ст. 75 ГПК
України справу розглянуто за наявними
в ній матеріалами.

Господарський суд, розглянувши
матеріали справи, заслухавши
представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2014р. між позивачем Приватним
акціонерним товариством "Українська
гірничо-металургійна компанія" (як
постачальник) від імені та в інтересах
якої діяла Житомирська регіональна
філія АТ "УГМК" та відповідачем Малим
багатопрофільним спільним
підприємством "Стройсервіс" (як
покупець) був укладений Договір
поставки №17-Пр-М, відповідно до якого
постачальник зобов'язався поставити, а
покупець прийняти та оплатити на
умовах, викладених у Договорі,
металопродукцію, іменовану в
подальшому "продукція".

Асортимент, кількість, якість, ціна,
порядок і строки оплати продукції та
порядок і строки (періоди, дати) її
поставки, в тому числі дати самовивозу
продукції погоджуються сторонами в
Специфікації, які оформляються у
вигляді додатків до цього Договору та є
його невід'ємною частиною. В
Специфікації також визначається
сторонами норма, що ставить партію
поставки (надалі за текстом - Договір
поставки).

Якість продукції сторони визначили у
розділі 2 Договору поставки.

Ціна Продукції є договірною ціною між
постачальником та покупцем та
погоджується сторонами в Специфікації
(п. 3.1. Договору поставки).

Умови та строки поставки,
передачу-приймання продукції сторони
обумовили у розділах 4,5 Договору
поставки.

У п.п. 6.1., 6.2. Договору поставки сторони
домовились, що розрахунки по даному
Договору здійснюються покупцем шляхом
100% попередньої оплати продукції в
національній валюті України (гривня) в
безготівковій грошовій формі на
поточний рахунок постачальника; строк
оплати продукції вказується у
Специфікації та здійснюється покупцем.

Зобов'язання сторін сторони визначили
у розділі 7 Договору поставки.

Відповідно до п. 8.3. Договору поставки
передбачено, що у випадку порушення
строків розрахунків з оплати витрат,
пов'язаних з поставкою продукції або у
зв'язку з її поставкою, за наявності
умови фактичного отримання покупцем
продукції, покупець виплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у той
період за який сплачується пеня від
суми неоплаченої продукції за кожен
день прострочення.

Строк дії Договору поставки,
відповідно до п. 12.1., - протягом року,
тобто до 11.03.2014р.

Факт належного виконання позивачем
своїх зобов'язань підтверджується:

- довіреністю №11 від 11.03.14р., виданої на
ім'я заступника директора Бичина А.Р.,
дійсної до 31.03.2014р. (а.с. 12)

- видатковою накладною №Жт000001812 від 14
березня 2014 на суму 22 597, 60 грн. (а.с. 11).

Відповідачем зобов'язання з оплати
отриманого товару в сумі 22 597, 60 грн. не
виконано, що зумовило позивача 13.03.14р.
та 14.07.14р. звернутися до відповідача з
вимогами за №1/1303 та №3339 про сплату
боргу, однак які залишилися без
задоволення.

Невиконання відповідачем зобов'язання
в досудовому порядку зумовило
звернення позивача з цим позовом до
господарського суду за захистом свого
порушеного права.

До винесення рішення у справі
зобов'язання відповідачем не
виконано.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку
позов задовольнити, виходячи з
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Оскільки між сторонами укладений
Договір поставки, спірні відносини
регулюються главою 30 розділом 1 ГК
України та главою 54 розділом 1 ЦК
України (ч.6 ст. 265 ГК України).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статті 265 ГК України
встановлено, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
Кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відтак, згідно ст. 193 Господарського
Кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись у повному обсязі та у
встановлені строки. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно ст.629 Цивільного Кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Судом встановлено, що позивачем
належним чином виконано свій обов'язок
по відпуску металопродукції
відповідачу на загальну суму 22 597, 60
грн., тоді як відповідач не виконав свій
обов'язок щодо сплати коштів за
отриману продукцію.

Враховуючи вищенаведене, позовна
вимога про сплату основного боргу в
сумі 22 597, 60 грн. є доведеною, відтак
підлягає задоволенню в повному
розмірі.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7, 33, 43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Малого багатопрофільного
спільного підприємства "Стройсервіс"
(10004, Житомирський район, с. Довжик, вул.
Нескорених, 13, п/р 3001 в ПАТ "БАНК
КІПРУ", МФО 320940, , ІПН
86, св-во платника ПДВ 09307050) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Українська
гірничо-металургійна компанія" (01013, м.
Київ, вул. Баренбойма, 1, р/р5843 в ПАТ
"ОТП Банк", МФО 300528, , ІПН
02, св-во платника ПДВ 100336076):

- 22 597, 60 грн. основного боргу;

- 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складене 15.09.14р.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (простою)

3- відповідачу (рек. з повід.)