ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014 р.
Справа № 914/2440/14

Господарський суд Львівської області в
складі судді Козак І.Б.

при секретарі Фартушку Н.Б.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом:
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Комунального
підприємства «Моршинтеплоенерго»,
Львівська область, м. Моршин,

про: стягнення 6 789 грн. 63 коп. пені, 1 745
грн. 88 коп. інфляційних втрат, 2 103 грн. 42
коп. трьох відсотків річних та
стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: Пронюк В.Я. - представник
(довіреність в матеріалах справи);

Від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки, передбачені статтею 22 ГПК
України, зокрема, підстави відводу
судді відповідно до статті 20 ГПК
України. Заяв та клопотань про відвід
судді не подано. Представник позивача
не наполягає на фіксації судового
процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» до
Комунального підприємства
«Моршинтеплоенерго» про стягнення 6 789
грн. 63 коп. пені, 1 745 грн. 88 коп.
інфляційних втрат, 2 103 грн. 42 коп. трьох
відсотків річних та стягнення судових
витрат.

Ухвалою суду від 14.07.2014 року порушено
провадження у справі та розгляд справи
призначено на 26.08.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені під розписку: позивач -
21.07.2014 року рекомендованою поштою №01 5, відповідач - 22.07.2014 року
рекомендованою поштою №82 0
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

Розгляд справи 26.08.2014 року відкладено
на 02.09.2014 року з підстав, викладених в
відповідній ухвалі суду у справі.

Представник позивача в судове
засідання 02.09.2014 року з'явився, позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, подав для
огляду в судовому засіданні оригінали
документів, які витребовувалися
господарським судом (копії - у справі),
надав усні пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи в порядку, передбаченому
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом ДСАУ від 20.02.2013
року №28.

В ході розгляду справи встановлено:

Позивач: Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» є
юридичною особою, йому присвоєно код
ЄДРЮО та ФОП 20077720, знаходиться за
адресою: 01601, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, буд. 6, що
підтверджується долученою до
матеріалів справи Випискою з ЄДРЮО та
ФОП серії АД №497836 (докази в матеріалах
справи).

Відповідач: Комунальне підприємство
«Моршинтеплоенерго» є юридичною
особою, йому присвоєно код ЄДРЮО та ФОП
33892124, знаходиться за адресою: 82482,
Львівська область, м. Моршин, вул.
Привокзальна, буд. 45А, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи Витягом з ЄДРЮО та
ФОП серії АД №572513 та Довідкою
Управління статистики у Стрийському
районі Львівської області з ЄДРЮО та
ФОП серії АБ №485625 (докази в матеріалах
справи).

03.09.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (надалі
позивач, продавець) та Комунальним
підприємством «Моршинтеплоенерго»
(надалі - відповідач, покупець) укладено
Договір купівлі-продажу природного
газу №12/161-ТЕ-21 (надалі - договір), за
умовами якого продавець зобов'язувався
передати у власність покупця у 2012 році
природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00
00, а покупець зобов'язувався прийняти
та оплатити цей природний газ (надалі -
газ) на умовах, визначених договором.

Зазначений договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками двох
сторін за договором, їх підписи
засвідчено печатками сторін, що
відповідає вимогам статті 207
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), в силу статті 204 ЦК України, є
правомірним правочином.

За своєю правовою природою, основними
та другорядними (не основними)
ознаками, які визначені нормами
чинного цивільно-господарського
законодавства, зазначений договір є
договором купівлі-продажу відповідно
до статті 655 ЦК України.

Згідно статті 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до пункту 2.1. договору
продавець передає покупцеві з 01.09.2012
року по 31.12.20212 року газ обсягом до 440 000
м. куб. у тому числі у жовтні 2012 року 80 000
м. куб., в листопаді 2012 року - 180 000 м. куб.,
в грудні 2012 року - 180 000 м. куб.

Згідно пункту 3.1. договору продавець
передає покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній арматурі покупця.

Пунктом 5.2. договору встановлено ціну
за 1000 м. куб. природного газу становить 1
091 грн. 00 коп. з урахуванням збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
врегульованим тарифом та без
урахування податку на додану вартість.
До сплати за 1 000 м. куб. природного газу -
1 091 грн. 00 коп., крім того, податок на
додану вартість - 218 грн. 20 коп., всього з
ПДВ - 1 309 грн. 20 коп.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата
за газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом
стовідсоткової поточної оплати
протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до
чотирнадцятого числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 7 договору встановлено
відповідальність сторін, розділом 9 -
порядок вирішення спорів.

Так, відповідно до пункту 7.1. договору
за невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1 договору покупець у безспірному
порядку зобов'язується крім суми
заборгованості сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі семи
відсотків від суми простроченого
платежу.

Згідно пункту 9.3. договору строк, в межа
якого сторони можуть звернутися до
суду із вимогою про захист своїх прав
за цим договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
в п'ять років.

Пунктом 11.1. договору сторони погодили,
що договір набуває чинності з дня його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює
свою дію на відносини, які діяли з 01.09.2012
року та діє в частині поставки газу до
31.12.2012 року, а в частині розрахунків - до
повного їх здійснення.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, Актами
приймання-передачі природного газу від
31.12.2012 року б/н, від 30.11.2012 року б/н та від
31.12.2012 року передав, а відповідач
прийняв природний газ у кількості 269 756
м. куб. на суму 353 164 грн. 95 коп. Вказані
Акти підписано повноважними
представниками та завірено відтисками
печаток юридичних осіб - сторін
договору (належним чином завірені
копії Актів в матеріалах справи).

Відповідач своїх зобов'язань із оплати
поставленого позивачем та прийнятого
відповідачем природного газу належним
чином не виконав.

З підстав наведеного позивач просить
суд стягнути з відповідач на користь
позивача 6 789 грн. 63 коп. пені, 1 745 грн. 88
коп. інфляційних втрат, 2 103 грн. 42 коп.
трьох відсотків річних за порушення
порядку і строку оплати поставленого
за договором природного газу
(розрахунок суми пені, трьох відсотків
річних та інфляційних втрат в
матеріалах справи).

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву, поданому до суду 21.08.2014 року за
вх. №35849/14, проти позову заперечує з
підстав того, що державою
затверджуються збиткові для
відповідача тарифи на природний газ, а
компенсація їх збитковості
проводиться із значними затримками в
часі. Окрім того, відповідач зазначає
про те, що основна категорія
споживачів, яким постачаються
комунальні послуги є
малозабезпеченими верствами
населення, котрі не в змозі вчасно і у
повному обсязі розраховуватись за
спожиті комунальні послуги.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 173 ГК України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати: безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акта, що
регулює господарську діяльність; з
акту управління господарською
діяльністю; з господарського договору
та інших угод, передба чених законом, а
також з угод, не передбачених зако ном,
але таких, які йому не суперечать;
внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок ін шої особи без достатніх
на те підстав; у результаті створення
об'єктів інтелектуальної вла сності та
інших дій суб'єктів, а також внаслідок
подій, з якими закон пов'язує настання
правових наслідків у сфері
господарювання.

В даному випадку господарське
зобов'язання виникло між сторонами з
господарського Договору
купівлі-продажу природного газу від
03.09.2012 року №12/161-ТЕ-21, що відповідає
вимогам статті 174 ГК України.

Статтею 175 ГК України визначено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України та статті 193 ГК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані сторонами
докази, суд оцінив їх в сукупності,
прийшов до висновку, що позов
документально та нормативно
обґрунтований, відповідачем не
спростований, підлягає до задоволення
повністю.

Судові витрати покласти на сторони
пропорційно до задоволених позовних
вимог відповідно до статті 49 ГПК
України, стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір в
розмірі 1 827 грн. 00 коп., оскільки спір
виник внаслідок неналежного виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань з оплати наданих послуг за
договором.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 20, 21, 22, 32, 33 - 34, 43, 44, 49,
77, 80, 82 - 85, 116 - 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника:
Комунального підприємства
«Моршинтеплоенерго» (82482, Львівська
область, м. Моршин, вул. Привокзальна,
буд. 45А; код ЄДРЮО та ФОП 33892124) на
користь стягувача: Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (01601, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, буд. 6; код ЄДРЮО та ФОП
20077720) 6 789 грн. 63 коп. пені, 1 745 грн. 88 коп.
інфляційних втрат, 2 103 грн. 42 коп. трьох
відсотків річних та 1 827 грн. 00 коп.
судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

02.09.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 04.09.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.