ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.09.2014
Справа № 908/3146/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Хуторной В.М., розглянувши
матеріали за судовим дорученням
господарського суду Республіки Крим
про вручення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Промислово -
будівельна компанія «Аквілон»
документів по справі №А83-398/2014 від
04.08.2014 р.

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислово -
будівельна компанія «Аквілон»;

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Консоль ЛТД»;

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 р. до господарського суду
Запорізької області надійшло судове
доручення господарського суду
Республіки Крим про вручення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Промислово -
будівельна компанія «Аквілон»
судового рішення по справі № А83-398/2014
від 04.08.2014 р. та повернення
підтвердження про їх вручення
господарському суду Республіки Крим.
До зазначеного доручення додано
рішення господарського суду
Республіки Крим по справі № А83-398/2014 від
04.08.2014 р.

Розглянувши зазначене судове
доручення господарський суд не приймає
його до виконання, виходячи зі змісту
пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 127
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), виходячи з
наступного.

Відповідно до статей 133 та 134
Конституції України, систему
адміністративно-територіального
устрою України складають: Автономна
Республіка Крим, області, райони, міста,
райони в містах, селища і села. До
складу України входять: Автономна
Республіка Крим, Вінницька, Волинська,
Дніпропетровська, Донецька,
Житомирська, Закарпатська, Запорізька,
Івано-Франківська, Київська,
Кіровоградська, Луганська, Львівська,
Миколаївська, Одеська, Полтавська,
Рівненська, Сумська, Тернопільська,
Харківська, Херсонська, Хмельницька,
Черкаська, Чернівецька, Чернігівська
області, міста Київ та Севастополь.
Міста Київ та Севастополь мають
спеціальний статус, який визначається
законами України. Автономна Республіка
Крим є невід'ємною складовою частиною
України і в межах повноважень,
визначених Конституцією України,
вирішує питання, віднесені до її
відання.

Стаття 125 Конституції України
встановлює, що система судів загальної
юрисдикції в Україні будується за
принципами територіальності і
спеціалізації. Найвищим судовим
органом у системі судів загальної
юрисдикції є Верховний Суд України.
Вищими судовими органами
спеціалізованих судів є відповідні
вищі суди. Відповідно до закону діють
апеляційні та місцеві суди. Створення
надзвичайних та особливих судів не
допускається.

Згідно частин 1, 2 статті 17 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі -
Закон № 2453-VI), система судів загальної
юрисдикції відповідно до Конституції
України будується за принципами
територіальності, спеціалізації та
інстанційності. Систему судів
загальної юрисдикції складають:

1) місцеві суди;

2) апеляційні суди;

3) вищі спеціалізовані суди;

4) Верховний Суд України.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону
2453-VI, місцевими господарськими судами є
господарські суди Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва
та Севастополя.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» від 15 квітня 2014 року
№ 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII), для цілей
цього Закону тимчасово окупованою
територією визначається: 1) сухопутна
територія Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя, внутрішні води
України цих територій; 2) внутрішні
морські води і територіальне море
України навколо Кримського півострова,
територія виключної (морської)
економічної зони України вздовж
узбережжя Кримського півострова та
прилеглого до узбережжя
континентального шельфу України, на
які поширюється юрисдикція органів
державної влади України відповідно до
норм міжнародного права, Конституції
та законів України; 3) повітряний
простір над територіями, зазначеними у
пунктах 1 і 2 цієї частини.

Згідно статті 9 Закону № 1207-VII, державні
органи та органи місцевого
самоврядування, утворені відповідно до
Конституції та законів України, їх
посадові та службові особи на
тимчасово окупованій території діють
лише на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та
службові особи на тимчасово окупованій
території та їх діяльність вважаються
незаконними, якщо ці органи або особи
створені, обрані чи призначені у
порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ),
виданий органами та/або особами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, є недійсним і не створює
правових наслідків. Встановлення
зв'язків та взаємодія органів
державної влади України, їх посадових
осіб, органів місцевого самоврядування
та їх посадових осіб з незаконними
органами (посадовими особами),
створеними на тимчасово окупованій
території, допускається виключно з
метою забезпечення національних
інтересів України, захисту прав і
свобод громадян України, виконання
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, сприяння відновленню в
межах тимчасово окупованої території
конституційного ладу України.

Пункт 2 частини 1, частини 3 статті 12
Закону № 1207-VII встановлює, що у зв'язку з
неможливістю здійснювати правосуддя
судами Автономної Республіки Крим та
міста Севастополя на тимчасово
окупованих територіях, змінити
територіальну підсудність судових
справ, підсудних розташованим на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя судам, та
забезпечити розгляд господарських
справ Господарського суду Автономної
Республіки Крим - Господарським судом
Київської області, а господарських
справ Господарського суду міста
Севастополя - Господарським судом
міста Києва, господарських справ
Севастопольського апеляційного
господарського суду - Київським
апеляційним господарським судом.
Справи, що перебувають у провадженні
судів, розташованих на території
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя, та розгляд яких не
закінчено, передаються судам
відповідно до встановленої цим Законом
підсудності, протягом десяти робочих
днів з дня набрання ним чинності або з
дня встановлення такої підсудності.

Виходячи з викладеного вище, суд
зазначає, що на території Автономної
Республіки Крим, яка є складовою
частиною держави Україна, спори між
суб'єктами господарювання розглядає
господарський суд Автономної
Республіки Крим, територіальну
підсудність справ якого тимчасово
змінено та віднесено до господарського
суду Київської області.

Процесуальні документи при розгляді
господарських спорів направляються в
межах держави Україна у відповідності
до приписів Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1-3 статті 127 ГПК
України, суди України виконують
доручення іноземних судів щодо надання
правової допомоги - вручення викликів
до суду чи інших документів, допит
сторін чи свідків, проведення
експертизи чи огляду на місці, вчинення
інших процесуальних дій, передані їм у
порядку, встановленому міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України, а
якщо його не укладено, - дипломатичними
каналами.

Судове доручення не приймається до
виконання, якщо воно:

1) може призвести до порушення
суверенітету України або створити
загрозу її національній безпеці;

2) не належить до юрисдикції цього суду;

3) суперечить закону або міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Виконання судового доручення
здійснюється відповідно до цього
Кодексу. На прохання іноземного суду
процесуальні дії можуть вчинятися під
час виконання судового доручення із
застосуванням права іншої держави,
якщо таке застосування не суперечить
законам України.

Посилання господарського суду
Республіки Крим на приписи Конвенції
про правову допомогу і правові
відносини з цивільних, сімейних та
кримінальних справ, підписаної у
Мінську 22 січня 1993 року, та Гаагської
конвенції від 15 листопада 1965 року «Про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів з цивільних або
торгових справ» не є доречним, оскільки
зазначені конвенції не підписані такою
державою, як Республіка Крим, а тому
норми цих актів на заявника не
поширюються.

Враховуючи викладене, суд не приймає до
виконання судове доручення на підставі
п. 1, 3 ч. 2 ст. 127 ГПК України,
оскільки воно суперечить законам
України, а саме: Основному Закону -
Конституції України, Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»,
Господарському процесуальному кодексу
України та Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України», та може призвести
до порушення суверенітету України,
оскільки судове доручення надійшло від
господарського суду, який здійснює
судочинство на території, що належить
державі Україна, від імені Республіки
Крим, яка не є суб'єктом міжнародного
права.

Керуючись ст. ст. 86, п.1, п.3 ч.1 ст. 127
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Не приймати до виконання та повернути
заявнику судове доручення
господарського суду Республіки Крим
про вручення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Промислово -
будівельна компанія «Аквілон»
документів по справі №А83-398/2014
від 04.08.2014 р. та повернення
підтвердження про їх вручення
господарському суду Республіки Крим.

Додаток: матеріали судового доручення
господарського суду Республіки Крим на
10 аркушах.

Суддя
Хуторной В.М.