м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
"Житлорембудсервіс" Деснянського
до Приватного підприємства "Стоматекс"
про стягнення 7 886,76 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
від позивача: Євдокименко
В.М. за довіреністю від 30.07.2014
від відповідача : не з'явився.
В судовому засіданні 11.09.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
29.08.2014 Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява від 26.08.2014
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
"Житлорембудсервіс" Деснянського
району м. Києва (надалі -позивач) до
Приватного підприємства "Стоматекс"
(надалі - відповідач) про стягнення 7 886,76
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач своїх обов'язків за
договором №0806 про передачу майна
комунальної власності території
громади Деснянського району м. Києва в
оренду від 01.01.2010 внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.09.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
призначено на 11.09.2014..
Представник позивача в судове
засідання, призначене на 11.09.2014,
з'явився, надав документи на виконання
вимог суду та підтримав позовні вимоги
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 11.09.2014, не
з'явився, причин неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового розгляду був повідомлений
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.97 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 між позивачем (орендодавець), та
відповідачем (орендар) укладено
Договір №0806 про передачу майна
комунальної власності території
громади Деснянського району м. Києва в
оренду (далі - Договір).

За умовами п. 1.1 Договору орендодавець
передає, а орендар приймає в оренду
нежитлове приміщення (будівлю,
споруду), далі об'єкт оренди,за адресою
м. Київ, вул. Сабурова, 3а, загальною
площею 91,90 м2 для розміщення
стоматологічного центру.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що
договір діє до 31.12.2010.

Судом встановлено, що після закінчення
строку дії договору 31.03.2012 протягом
місяця жодна із сторін не звернулась із
заявою про припинення договору, що у
відповідності до ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про
оренду державного та комунального
майна», ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу
України, ч. 4 ст. 284 Господарського
кодексу України призвело до
пролонгації договору на той самий
строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Як передбачено п. 4.1.2 орендар
зобов'язується своєчасно і в повному
обсязі вносити орендні платежі.

Згідно п. 3.6. Договору орендна плата
сплачується орендарем незалежно від
наслідків господарської діяльності
орендаря щомісячно не пізніше 20 числа
поточного місяця на рахунок
орендодавця. Вартість комунальних
послуг, витрат на утримання при
будинкової території,вартість послуг
по технічному обслуговуванні
інженерного обладнання та внутрішньо
будинкових мереж спільного
використання, не входить до складу
орендної плати та сплачується
орендарем окремо на підставі
розрахунків вартості послуг,
визначеному в додатку 2 до цього
договору, або договорів, укладених
орендарем безпосередньо з
організаціями, що надають такі послуги
(п. 3.7 Договору).

Станом на 01.08.2014 заборгованість
відповідача щодо сплати орендної плати
становить 1 340, 21 грн. та 4 776, 80 грн. за
комунальні послуги, а разом 6 117,01 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Однак, як свідчать матеріали справи,
свого обов'язку щодо своєчасного та в
повному обсязі внесенню орендної плати
та оплати комунальних послуг
відповідачем не виконано, внаслідок
чого в останнього перед позивачем
утворилась заборгованість у розмірі 6
117,01 грн., з яких 1 340,21 грн. -
заборгованість по орендні платі, 4 776,80
грн. - заборгованість по оплаті
комунальних послуг.

Таким чином, станом на момент розгляду
справи, суд вважає заборгованість
відповідача у розмірі 6 117,01 грн.
доведеною.

Факт наявності заборгованості
відповідачем не спростовано, доказів
сплати вказаних платежів відповідачем
суду не надано.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 455,68 грн. пені в
розмірі 0,5 % за кожен день прострочки,
але не більше розміру встановленого
законодавством, яка встановлена п. 6.2
Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
ст. 231 Господарського кодексу України.
Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
455,68 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
903,67 грн. трьох відсотків річних та 656,40
грн. - інфляційних втрат.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 3 % річних,
інфляційних втрат ґрунтуються на
законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України), а відповідач є таким що
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позовні вимоги позивача в
частині стягнення 3 % річних та
інфляційних втрат нарахованиї на суму
боргу підлягають задоволенню
відповідно до наведеного в позовній
заяві розрахунку. При здійсненні
перевірки розрахунку 3% річних та
інфляційних втрат нарахованих
позивачем, судом встановлено, що ним
правильно здійснено вказаний
розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Стоматекс" (02222, вул. Сабурова, 3-А, місто
Київ, Україна, ідентифікаційний код
04954788) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем в процесі
виконання рішення, на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
"Житлорембудсервіс" Деснянського
району м.Києва (02217, м. Київ, вулиця
Закревського, будинок 15,
ідентифікаційний код 31776030)
заборгованість в сумі 6 117 (шість тисяч
сто сімнадцять) грн. 01 коп. - основний
борг, 455 (чотириста п'ятдесят п'ять) грн.
68 коп. - пені, 903 (дев'ятсот три) грн. 67 коп.
- 3% річних 656 (шістсот п'ятдесят шість)
грн. 40 коп. - інфляційні втрати та 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. - судового збору за подання
позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 12.09.2014

Суддя
М.О. Лиськов