ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 вересня 2014 року Справа № 5011-7/14930-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів:Селіваненка В.П.,
Вовка І.В., Запорощенка М.Д., Коробенка
Г.П., Мележик Н.І.,

розглянувши заяву заступника
Генерального прокурора України

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду
України від 16.07.2014у справі№ 5011-7/14930-2012за
позовом до треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача за участю
Національної спілки письменників
України товариства з обмеженою
відповідальністю "Банкова",
1)Міністерство культури України,
2)Управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації),
Прокуратури міста Києва провизнання
недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.12.2013 у справі
№5011-7/14930-2012 позов задоволено повністю:
визнано недійсним договір оренди
нежитлових приміщень загальною площею
390,60 кв. м, що знаходяться в Будинку
літераторів українського відділення
Літературного фонду СРСР за адресою:
місто Київ, вулиця Банкова, 2, укладений
21.01.2010 Національною спілкою
письменників України та товариством з
обмеженою відповідальністю "Банкова 2",
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за № 80.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014 рішення
господарського суду міста Києва від
10.12.2013 скасовано, прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.07.2014 касаційну скаргу
Національної спілки письменників
України залишено без задоволення,
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014 - без
змін.

Заступник Генерального прокурора
України звернувся із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 16.07.2014, в якій просить
скасувати дану постанову, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014 та
прийняти нове рішення, яким залишити в
силі рішення господарського суду міста
Києва від 10.12.2013.

Заяву з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 09.04.2013
у справі №5008/580/2012 мотивовано
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, а
саме, положень статті 18 Закону України
"Про охорону культурної спадщини".

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України з таких
підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
16.07.2014 у справі
№5011-7/14930-2012, про перегляд якої подано
заяву, Вищий господарський суд України
визнав обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову щодо
визнання договору оренди нежитлових
приміщень недійсним, оскільки станом
на дату укладання спірного договору
орендовані приміщення не були визнані
пам'яткою культурної спадщини. Крім
того, даного висновку суд касаційної
інстанції дійшов з урахуванням того, що
спірний договір за змістом і формою не
суперечить інтересам держави, а також
не порушує будь - яких прав саме
позивача.

У постанові від 09.04.2013 у справі №
5008/580/2012, на яку посилається заявник, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками апеляційного
господарського суду щодо наявності
підстав для задоволення позову про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу права на патент,
визнання недійсним патенту на право
оренди будівель та договору оренди
будівель, а також про виселення
відповідача-2 з нежитлових приміщень.
При цьому, суд касаційної інстанції
виходив із встановлених судом
апеляційної інстанції обставин справи
стосовно того, що відповідне
приміщення, на право оренди якого було
видано патент, є пам'яткою архітектури
місцевого значення, однак жодних
дозволів на передачу у користування
даного об'єкта культурної спадщини
відповідним органом не видавалося, а
власник пам'ятки (міська рада) не
звертався за отриманням такого дозволу
в порядку законодавства про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності; спірним договором оренди
змінено цільове призначення
приміщення.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

За таких обставин відсутні передбачені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

У Х В А Л И В :

Відмовити заступнику Генерального
прокурора України у допуску справи
№5011-7/14930-2012 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддя В. Селіваненко Судді
І. Вовк М. Запорощенко Г. Коробенко
Н. Мележик