ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.09.2014 Справа № 920/1257/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОНАРД», м. Суми

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе», м. Суми

про стягнення 7 200 грн. 00 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

Представники сторін:

від позивача - В.М.Кисельов (довіреність
№ 75 від 27.12.2013)

від відповідача - не прибув

За участю секретаря судового засідання
- І.М.Петрович

В судовому засіданні, розпочатому
31.07.2014, відповідно до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України оголошувалась перерва до 02.09.2014
до 11 год. 00 хв.

Суть спору: відповідно до вимог
позовної заяви позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
7200 грн. 00 коп. заборгованості за
поставлений товар, а також витрати по
сплаті судового збору.

Відповідач у поданому до суду відзиві
на позовну заяву б/н від 31.07.2014 вказував,
що позивачем не надано належним чином
оформлених товарно-транспортних
документів, які б підтверджували
одержання позивачем товару по
оформлених в рамках договору
видаткових накладних та зазначає, що
позивачем не доведено факту здійснення
поставки відповідачу товару за
договором №67 від 07.06.2012.

01.09.2014 до господарського суду позивачем
було подане клопотання про долучення
до матеріалів справи документів
(відповідних товарно-транспортних
накладних) на підтвердження здійснення
господарських операцій між ним та
відповідачем.

У судове засідання 02.09.2014 представник
відповідача не прибув, про причини
неявки суд не повідомив, будь-яких
інших доказів до суду не подав.

У відповідності до приписів ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України суд розглядає справу за
наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.06.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «КОНАРД» (позивачем у
справі) та Публічним акціонерним
товариством «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» (відповідачем у справі) був
укладений договір поставки № 67,
відповідно до умов якого позивач
прийняв на себе зобов'язання поставити
відповідачу товар (бетон), кількісні та
якісні характеристики якого
відображені у специфікаціях, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити поставлений товар.

Датою поставки у відповідності до умов
п.2.3 договору поставки № 67 вважається
дата передачі товару покупцеві,
зазначена у товарно-транспортній
накладній.

Відповідно до п. 2.4 укладеного договору
позивач надає відповідачу наступні
товаросупроводжуючі документи:
видаткову накладну,
товарно-транспортну накладну,
рахунок-фактуру із зазначенням ціни,
вартості товару (партіє товару), та
видатків залежно від умов поставки,
податкову накладну, сертифікат якості
підприємства, сертифікат якості, а
згідно з п. 2.5 цього договору
постачальник передає покупцю
товаросупроводжуючі документи разом
із товаром.

У розділі 3 договору № 67 сторони
узгодили загальну вартість договору та
умови оплати.

Відповідальність сторін за неналежне
виконання договірних зобов'язань
визначена у розділі 6 договору.

Пунктом 9.4 договору поставки № 67
сторони погодили строк його дії - до
31.12.2013.

В ході судового розгляду справи було
встановлено, що у період з 08.06.2012 по
17.01.2014 (на підставі усних замовлень
відповідача) позивачем був поставлений
відповідачу товар (бетон товарний М200)
загальною вартістю 674052 грн. 00 коп.

Даний факт підтверджується
видатковими накладними за відповідний
період, а також товарно-транспортними
накладними з відмітками про отримання
товару та довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
виписаних на ім'я представника покупця
(відповідача).

Відповідач же у порушення умов
укладеного договору вартість
поставленого йому товару у повному
обсязі не оплатив, що підтверджується
банківськими виписками, які свідчать
про часткову оплату товару
відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу
наголошує, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для

використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору, а згідно
вимог статті 610 цього ж Кодексу,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач свої
обов'язки за договором не виконує і
оплату за поставлений йому товар
своєчасно та в повному обсязі не
проводить.

Факт належного виконання умов договору
позивачем підвереджується матеріалами
справи.

Станом на дату звернення позивача до
суду з даним позовом вказана
заборгованість залишається
несплаченою, тому суд вважає вимоги
позивача у цій частині обґрунтованими,
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Заперечення ж представника
відповідача стосовно того, що поставка
позивачем товару за останніми
накладними відбулась поза межами
договору поставки № 67 від 07.06.2012,
оскільки строк його дії був
встановлений до 31.12.2013, судом до уваги
не приймаються, оскільки
спростовуються аналізом чинного
законодавства.

Так, частина 1 статті 626 Цивільного
кодексу України визначає, що договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 639 вказаного Кодексу,
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

За умовами ст. 205 ЦК України, правочин
може бути вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
передбачено законом. Правочин, щодо
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

За правилом частини 2 статті 530 ЦК
України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення

вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.06.2014 позивач направив відповідачу
лист-вимогу № 36 про сплату існуючої
заборгованості у розмірі 7200, грн., однак
дана вимога була залишена відповідачем
без відповіді та належного реагування.

Таким чином, суд робить висновок, що
приймаючи від позивача товар за
останніми видатковими накладними (хоч
і поза межами строку дії договору
поставки № 67 від 07.06.2012), відповідач
прийняв на себе законодавчо закріплене
зобов'язання оплатити товар, вказаний у
даних видаткових накладних.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору,
понесені позивачем, підлягають
відшкодуванню йому за рахунок
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58;
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «КОНАРД»
(40022, м. Суми, вул. Воровського, 20; ) 7200 грн. 00 коп.
заборгованості, 1827 грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 05.09.2014.

Суддя
В.Л.Котельницька