м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма
до Київської міської клінічної лікарні
№4
про стягнення заборгованості
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Поштар Т.П. (дов.№б/н від
від відповідача: Худенко А.Я. (дов.№б/н
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Технокомплекс" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Київської міської клінічної
лікарні №4 про стягнення
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань, прийнятих за договором
поставки товарів медичного
призначення №4413 від 11.04.2013, у зв'язку із
чим в останнього утворилась
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 04.09.2014 року.
04.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва відповідачем до суду
подано відзив на позовну заяву про
стягнення заборгованості.
Під час судового засідання 04.09.2014
представником позивача надані усні
пояснення по суті спору, позовні вимоги
просив задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини та факти,
викладені у позовній заяві.
У свою чергу, представник відповідача
проти позову не заперечував, про що
також зазначив у письмовому відзиві,
поданому до суду.
Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва,-
11.04.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фірма
«Технокомплекс» (постачальник) та
Київською міською клінічною лікарнею
№4 (замовник) укладено договір поставки
товарів медичного призначення №44-13
Відповідно до умов п. 1.1. договору
постачальник поставляє та передає у
власність замовнику, а замовник
приймає та оплачує товари медичного
призначення (товар) в асортименті, по
цінах та у кількості відповідно до
накладних, які є невід'ємною частиною
Сторони визнають на накладних -
невід'ємних частинах договору підписи
осіб, вповноважених на приймання
товару довіреністю, та печатки сторін,
що засвідчують факт приймання товару
За приписами пунктів 2.1., 2.2. та 2.3.
договору, ціна товару формується на
момент навантаження та фіксується у
товарній накладній. Загальна сума
цього договору становить 99 847,80 грн.
Оплата за поставлену партію товару
проводиться шляхом виплати суми, яка
вказана у накладній, на рахунок
постачальника, по факту поставки
товару, а у випадку відстрочки платежу -
згідно дати, вказаної в видатковій
Як встановлено судом, позивачем у
відповідності до вимог чинного
законодавства та умов договору
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 42 564,20 грн., згідно
27.12.2013 на суму 22 386,12 грн. та видаткової
178,08 грн., які підписані уповноваженими
представниками та скріплені печатками.
Так, факт отримання товару
відповідачем документально
підтверджений та у межах розгляду
даного спору сторонами не
Оскільки, станом на день звернення із
даним позовом до суду, грошових коштів
у рахунок погашення суми
заборгованості на адресу позивача не
надійшло останній звернувся із позовом
про стягнення суми заборгованості у
розмірі 42 564,20 грн.
У своєму відзиві на позовну заяву
Київська міська клінічна лікарня № 4
визнає позовні вимоги у повному обсязі
у розмірі 42 564,20 грн. та зауважує, що
заборгованість перед позивачем
виникла внаслідок недостатнього
фінансування лікувального закладу.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Відповідно до статті 173 Господарського
кодексу України (далі-ГК України),
господарським визначається
зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
ГК України, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботи,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматись від
певних дій, а інший суб'єкт (управлена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.
Статтею 712 ЦК України встановлено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
У частині 2 статті 712 ЦК України
зазначено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України
визначається, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Згідно ч.1 ст.692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.
Як зазначено в інформаційному листі
Вищого господарського суду України №
01-06/928/2012 від 17.07.2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" при
підписанні покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" і яка
відповідає вимогам, зокрема, статті 9
названого Закону і Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує
факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
За змістом ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
З огляду на вищевикладене, враховуючи
той факт, що відповідач не заперечує
проти стягнення з нього 42 564,20 грн., суд
дійшов висновку про наявність
достатніх підстав для стягнення з
Київської міської клінічної лікарні
заявленої суми заборгованості, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
Суд також зауважує на тому, що
відсутність належного фінансування не
є підставою звільнення від виконання
Аналогічна позиція міститься у
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 13.07.2012
№ 01-06/908/2012 "Про доповнення
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011
№ 01-06/249 Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів": за змістом ч. 2 ст.
617 ЦК, ч. 2 ст. 218 ГК та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України"від 18.10.2005 відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
відповідний рік, не виправдовує
бездіяльність органу державної влади і
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
З'ясувавши обставини справи та надавши
оцінку доказам за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості підлягають частковому
Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Технокомплекс" до Київської міської
клінічної лікарні №4 про стягнення
заборгованості - задовольнити.
Стягнути з Київської міської клінічної
Солом'янська, будинок 17;
ідентифікаційний код 30212155) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма
проспект Перемоги, будинок 65;
ідентифікаційний код 19117325) 42 564 (сорок
дві тисячі п'ятсот шістдесят чотири)
гривні 20 копійок основного боргу та 1827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім)
гривень 00 копійок судового збору.
Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 04.09.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116
Господарського процесуального кодексу
України, після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 09.09.2014 року

Суддя
К.В. Полякова