ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Справа № 44/302-б Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Полякова
Б.М.суддів:Короткевича О.Є.(доповідач у
справі), Куровського С.В.розглянувши
матеріали касаційних скарг
Арбітражного керуючого Шевчука
О.А. та Державної податкової інспекції
у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві, Публічного акціонерного
товариства "РОДОВІД БАНК"на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 року у
справі№ 44/302-бза заявою
доСпеціалізованого державного
підприємства "Укрспец'юст" Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мультисервіс"пробанкрутство

за участю представників: від
арбітражного керуючого Шевчук О.І.-
Лоєнко К.Ю.,

від ПАТ "Банк Камбіо" - Шилов О.Є; від ПАТ
"Родовід Банк" Мірошніченко С.Б.,
арбітражний керуючий Пилипенко В.В.

ВСТАНОВИВ:

07.05.2014 року господарським судом міста
Києва розглядалася скарга Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
на дії ліквідатора банкрута
арбітражного керуючого Пилипенка В.В.
та клопотання про усунення останнього
від обов'язків ліквідатора Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Мультисервіс".

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.05.2014 (суддя - Чеберяк П.П.)
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" на дії
ліквідатора банкрута арбітражного
керуючого Пилипенка Валентина
Володимировича та клопотання про
усунення останнього від обов'язків
ліквідатора задоволено, усунено
арбітражного керуючого Пилипенка
Валентина Володимировича від
обов'язків ліквідатора Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мультисервіс"; призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Шевчука Олексія
Анатолійовича. Разом з тим, зазначеною
ухвалою продовжено строк
ліквідаційної процедури Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мультисервіс" на шість місяців до
07.11.2014.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 року
(судді: Сотніков С.В. - головуючий,
Остапенко О.М., Разіна Т.І.) ухвалу
Господарського суду міста Києва від
07.05.2014 року у справі № 44/302-б скасовано,
прийнято нове рішення, яким скаргу та
клопотання Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" залишено без
задоволення; затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
банкрута Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мультисервіс" станом
на 01.12.2013 року; ліквідовано банкрута як
юридичну особу в зв'язку з
банкрутством; зобов'язано відповідні
органи провести дії з припинення
юридичної особи банкрута: визнано
погашеними вимоги кредиторів, які не
були заявлені в установлений Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" строк або
відхилені судом, та не задоволені за
недостатністю майна банкрута;
припинено провадження у справі № 44/302-б.

Не погоджуючись з прийнятою у
справі постановою, скаржники
арбітражний керуючий Шевчук О.А. та
Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів
звернулися з касаційними скаргами,
якими просять постанову Київського
апеляційного господарського суду від
17.06.2014 року у справі № 44/302-б скасувати,
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 07.05.2014 року залишити без змін.
Касаційні скарги мотивовані тим, що
постанова апеляційного господарського
суду прийнята з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст.ст. 25, 30, 31, 32 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 33, 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України.

Одночасно з касаційною скаргою
звернулось Публічне акціонерне
товариство "Родовід Банк", якою просить
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 року у
справі № 44/302-б скасувати, ухвалу
Господарського суду міста Києва від
07.05.2014 року залишити без змін. В
обґрунтування своєї правової позиції
скаржник посилається на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема ст.ст. 1, 25, 32 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

В свою чергу, арбітражний керуючий
Пилипенко В.В. та Публічне акціонерне
товариство "Банк Камбіо" проти вимог
касаційних скарг заперечують, вважають
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 року
законною, прийнятою з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
та просять останню залишити без змін, а
касаційні скарги без задоволення.

Обговоривши доводи касаційних скарг,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, постановою
Господарського суду м. Києва від
10.05.2011р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мультисервіс" було
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Пилипенка Валентина
Володимировича, якого було зобов'язано
провести ліквідаційну процедуру,
скласти та подати господарському суду
на затвердження звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс банкрута у строк
до 10.05.2012 року.

В подальшому, ухвалами суду строк
ліквідаційної процедури банкрута
продовжувався, зокрема ухвалою
Господарського суду м. Києва від
20.01.2014р. було задоволено клопотання
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк", продовжено строк
ліквідаційної процедури Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мультисервіс" та повноважень
ліквідатора банкрута на три місяці, до
10.03.2014р.

Судами встановлено, що 12.12.2013 року до
господарського суду м. Києва надійшли
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс банкрута.

Разом з цим, судом першої інстанції
встановлено, що з метою виявлення майна
банкрута, ліквідатором були направлені
запити до уповноважених органів
реєстрації щодо рухомого та нерухомого
майна банкрута, зокрема до Інспекції
державного технічного нагляду
Київської міської державної
адміністрації, Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві, Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку, Головного управління земельних
Київської міської державної
адміністрації, Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва.

Крім того, місцевим судом встановлено,
та підтверджено судом апеляційної
інстанції, в ході проведення
ліквідаційної процедури ліквідатором
проведено інвентаризацію майна
банкрута, за результатами проведення
якої було виявлено майнові активи
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мультисервіс", які
перебували у заставі Публічного
акціонерного товариства "Банк Камбіо",
були здійснені відповідні заходи щодо
оцінки виявленого майна, його
реалізації, а також погашення вимог
забезпеченого кредитора.

Провадження у справах про банкрутство
регулюються Господарським
процесуальним кодексом України у
випадках, коли його норми
безпосередньо визначають правила
даного провадження ( статті 2, 4-1, 12 та 15)
або мають універсальний характер для
будь-якої стадії судового процесу, або
процесуальної дії, з урахуванням
встановлених Законом особливостей.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі Закону про банкрутство), норми
якого як спеціальні норми права
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Нормами статті 25 Закону про
банкрутство визначені повноваження
ліквідатора, у тому числі щодо
реалізації майна банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом.

Зокрема, ліквідатор з дня свого
призначення приймає до свого відання
майно боржника, вживає заходів по
забезпеченню його збереження; виконує
функції з управління та розпорядження
майном банкрута; здійснює
інвентаризацію та оцінку майна
банкрута згідно з законодавством;
аналізує фінансове становище банкрута;
виконує повноваження керівника
(органів управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; пред'являє до третіх
осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту;
заявляє в установленому порядку
заперечення по заявлених до боржника
вимогах поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, і
є неоплаченими; з підстав, передбачених
частиною десятою статті 17 цього Закону,
подає до господарського суду заяви про
визнання недійсними угод боржника;
вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
передає у встановленому порядку на
зберігання документи банкрута, які
відповідно до нормативно-правових
документів підлягають обов'язковому
зберіганню; реалізує майно банкрута
для задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом; повідомляє
про своє призначення державний орган з
питань банкрутства в десятиденний
строк з дня прийняття рішення
господарським судом та надає
державному органу з питань банкрутства
інформацію для ведення єдиної бази
даних щодо підприємств-банкрутів;
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом.

Частиною 6 ст. 3-1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено, що при реалізації своїх прав
та обов'язків арбітражний керуючий
зобов'язаний діяти сумлінно та розумно
з урахуванням інтересів боржника та
його кредиторів.

Відповідно до ч. 9 ст. 3-1 зазначеного
вище Закону, невиконання або неналежне
виконання обов'язків, покладених на
арбітражного керуючого згідно з цим
Законом, за відсутності наслідків,
передбачених цією статтею, може бути
підставою для усунення арбітражного
керуючого від виконання ним своїх
обов'язків, про що господарський суд
виносить ухвалу.

В зв'язку з викладеним, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що
місцевим господарським судом
обґрунтовано встановлено, що
ліквідатором не в повному обсязі було
вжито заходів, спрямованих на пошук та
виявлення майна банкрута. Зокрема, як
встановлено судом першої інстанції, в
матеріалах справи відсутні докази
направлення запитів до: Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України щодо надання інформації про
видачу дозвільних документів банкруту
на виконання підготовчих та
будівельних робіт; Державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті щодо надання
інформації про плавзасоби, які
зареєстровані за банкрутом;
Міністерства доходів і зборів України
щодо надання інформації про
перебування банкрута на обліку у
митних органах України, як суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності;
Державної авіаційної служби України
щодо надання інформації про повітряні
судна, які зареєстровані за банкрутом;
Територіального управління державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України у
Київській області та м. Києві щодо
надання інформації про зареєстровані
за банкрутом об'єкти котлонагляду та
важкопідіймальні споруди; Державної
інспекції сільського господарства в м.
Києві щодо надання інформації про
зареєстровані за банкрутом трактори,
самохідні шасі, самохідні
сільськогосподарські,
дорожньо-будівельні і меліоративні
машини, сільськогосподарську техніку
та інші механізми; територіальних
управлінь державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
за місцезнаходженням філій та
відокремлених структурних підрозділів
банкрута щодо надання інформації про
зареєстровані транспортні засоби;
Державного агентства земельних
ресурсів України щодо надання
інформації про зареєстровані за
банкрутом земельні ділянки; Головного
управління регіональної статистики м.
Києва щодо надання інформації про
суб'єкти господарювання, засновником
яких є банкрут; Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України, а також
Реєстраційної служби України щодо
надання витягів з Державного реєстру
обтяжень рухомого та нерухомого майна
стосовно банкрута; відділу державної
виконавчої служби за
місцезнаходженням боржника щодо
закінчення виконавчих проваджень,
зняття арешту з майна та рахунків
банкрута тощо.

Таким чином, суд касаційної інстанції
вважає правомірним висновок місцевого
суду про неналежне виконання
арбітражним керуючим Пилипенком В.В.
покладених на нього обов'язків
ліквідатора банкрута, в зв'язку з чим
вірно задовольнив скаргу та клопотання
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" щодо усунення
арбітражного керуючого Пилипенка В.В.
від обов'язків ліквідатора Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Мультисервіс".

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції, апеляційний господарський
суд одночасно затвердив звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
банкрута Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мультисервіс" станом
на 01.12.2013 року; ліквідував банкрута як
юридичну особу в зв'язку з
банкрутством; зобов'язав відповідні
органи провести дії з припинення
юридичної особи банкрута: визнав
погашеними вимоги кредиторів, які не
були заявлені в установлений Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" строк або
відхилені судом, та не задоволені за
недостатністю майна банкрута; припинив
провадження у справі № 44/302-б.

В силу норм ст. 92 Господарського
процесуального кодексу, апеляційний
господарський суд здійснює перегляд за
апеляційною скаргою рішень та ухвал
місцевого господарського суду.

Частиною 3 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
регламентовано, що в апеляційній
інстанції не приймаються і не
розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Однак, колегія суддів вважає, що суд
апеляційної інстанції в порушення норм
ст.ст. 92, 101, 104 ГПК України перевищив
межі своїх повноважень при перегляді
ухвали Господарського суду міста Києва
від 07.05.2014 та прийняв рішення по
вимогам, які не були предметом розгляду
в суді першої інстанції, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
після завершення усіх розрахунків з
кредиторами ліквідатор подає до
господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс. Господарський
суд після заслуховування звіту
ліквідатора та думки членів комітету
кредиторів або окремих кредиторів
виносить ухвалу про затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Частиною 2 ст. 32 Закону про банкрутство
встановлено, що якщо за результатами
ліквідаційного балансу після
задоволення вимог кредиторів не
залишилося майна, господарський суд
виносить ухвалу про ліквідацію
юридичної особи - банкрута.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 40 Закону про
банкрутство, господарський суд
припиняє провадження у справі про
банкрутство, якщо затверджено звіт
ліквідатора в порядку, передбаченому
статтею 32 цього Закону.

Правова оцінка зазначених норм дає
підстави вважати, що затвердження
звіту та ліквідаційного балансу,
прийняття рішення щодо ліквідації
підприємства банкрута та припинення
провадження у справі повинно бути
розглянуто судом першої інстанції,
який здійснює безпосередній розгляд
справи про банкрутство з винесенням
відповідної ухвали, яка підлягає
оскарженню.

Однак, апеляційний господарський суд,
прийнявши з зазначених питань рішення
по суті, тим самим вийшов за межі
наданих повноважень, підмінивши суд
першої інстанції, оскільки у даному
апеляційному провадженні
переглядається лише законність
усунення арбітражного керуючого від
обов'язків ліквідатора та призначення
нового ліквідатора.

Відтак, постанова суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню.

Крім того, керуючись ч. 4 ст. 32 Закону про
банкрутство, у разі, якщо господарський
суд дійшов висновку, що ліквідатор не
виявив або не реалізував усі наявні
майнові активи ліквідаційної маси,
необхідні для повного задоволення
кредиторів, він виносить ухвалу про
призначення нового ліквідатора, що і
було зроблено місцевим господарським
судом, коли останній на підставі заяви
призначив ліквідатором Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мультисервіс" арбітражного керуючого
Шевчука О.А.

За таких обставин оскаржувана
постанова суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, як така, що
прийнята з порушенням норм
процесуального права, а ухвала суду
першої інстанції - залишенню в силі, але
з інших підстав.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги арбітражного
керуючого Шевчука О.А., Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві та
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" задовольнити.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
17.06.2014 року скасувати, ухвалу
Господарського суду міста Києва від
05.05.2014 року у справі № 44/302-б залишити в
силі.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
О.Є. Короткевич

С.В. Куровський