ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014 р.
Справа № 914/2280/14

Господарський суд Львівської області в
складі судді Козак І.Б.

при секретарі Фартушку Н.Б.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС Сіті Медія», м.
Київ,

до відповідача: Рава-Руської міської
ради Львівської області, Львівська
область, Жовківський район, м.
Рава-Руська,

про: стягнення 4 680 грн. 00 коп. суми
основної заборгованості за договором,
365 грн. 68 коп. пені, 314 грн. 90 коп. індексу
інфляції, 2 036 грн. 76 коп. 15 відсотків
річних та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: Нуцковська С.В. -
представник (довіреність в матеріалах
справи);

Від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки, передбачені статтею 22 ГПК
України, зокрема, підстави відводу
судді відповідно до статті 20 ГПК
України. Заяв та клопотань про відвід
судді не подано. Представник позивача
не наполягає на фіксації судового
процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС Сіті Медія» до
Рава-Руської міської ради Львівської
області про стягнення 4 680 грн. 00 коп.
суми основної заборгованості за
договором, 365 грн. 68 коп. пені, 314 грн. 90
коп. індексу інфляції, 2 036 грн. 76 коп. 15
відсотків річних та стягнення судових
витрат.

Ухвалою суду від 27.06.2014 року порушено
провадження у справі та розгляд справи
призначено на 15.07.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені під розписку: позивач -
04.07.2014 року рекомендованою поштою №04655
381871 2 та 07.07.2014 року рекомендованою
поштою №04 7, відповідач - 03.07.2014
року рекомендованою поштою №80 8
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

В судовому засіданні 15.07.2014 року
оголошено перерву до 26.08.2014 року, про що
сторони належним чином повідомлені під
розписку (докази в матеріалах справи).

Розгляд справи 26.08.2014 року відкладено
на 02.09.2014 року з підстав, викладених в
відповідній ухвалі суду у справі.

Представник позивача в судове
засідання 02.09.2014 року з'явився, 27.08.2014
року подав письмові пояснення, позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві,
запереченні на відзив на позовну заяву
та письмових поясненнях, подав для
огляду в судовому засіданні оригінали
документів, які витребовувалися
господарським судом (копії - у справі),
надав усні пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи в порядку, передбаченому
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом ДСАУ від 20.02.2013
року №28.

В ході розгляду справи встановлено:

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «СВС Сіті Медія» є
юридичною особою, йому присвоєно код
ЄДРЮО та ФОП 37025570, знаходиться за
адресою: 01054, м. Київ, вул. Воровського,
буд. 32, кв. 2, що підтверджується
Випискою з ЄДРЮО та ФОП серії АА №914625
та Довідкою Головного управління
регіональної статистики у м. Києві з
ЄДРЮО та ФОП серії АА №642047 (докази в
матеріалах справи).

Відповідач: Рава-Руська міська рада
Львівської області є юридичною особою,
їй присвоєно код ЄДРЮО та ФОП 04056256,
знаходиться за адресою: 80316, Львівська
область, Жовківський район, м.
Рава-Руська, вул. Ярослава Мудрого, буд.
3, що підтверджується долученими до
матеріалів справи Довідкою Управління
статистики у Жовківському районі з
ЄДРЮО та ФОП серії АБ №702019, Випискою з
ЄДРЮО та ФОП серії ААВ №107906 та Витягом
з ЄДРЮО та ФОП серії АГ №921438 (докази в
матеріалах справи).

06.04.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «СВС Сіті Медія»
(надалі - позивач, виконавець) та
Рава-Руською міською радою Львівської
області (надалі - відповідач, замовник)
укладено Договір №7712 (надалі - договір),
за умовами якого виконавець за
завданням замовника зобов'язувався
надати послуги з розробки
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також з
публікації вказаних інформаційних
матеріалів (стаття-презентація) на
порталі www.meriaonline.com.ua українською,
російською, німецькою та англійською
мовами. Вартість послуг становить 4 680
грн. 00 коп. з урахуванням податку на
додану вартість.

За своєю правовою природою, основними
та неосновними (другорядними) ознаками,
зазначений договір є договором надання
послуги, відповідно до вимог статті 901
ЦК України.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Зазначений договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками сторін за
договором, їх підписи засвідчено
печатками сторін, що відповідає
вимогам статті 207 Цивільного кодексу
України (далі за текстом - ЦК України), в
силу статті 204 ЦК України, є правомірним
правочином.

Відповідно до пункту 2.2. договору строк
оплати послуги становить до 20.07.2011 року.

Розділом 3 договору визначено права та
обов'язки сторін, розділом 4 - їх
відповідальність.

Так, згідно пункту 3.1. договору
виконавець розробляє і публікує
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) за допомогою
письмових матеріалів і фотографій, які
надає замовник.

Пунктом 3.6. договору встановлено, що
виконавець зобов'язаний опублікувати
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua протягом 60 календарних
днів з моменту укладання договору.

Відповідно до пункту 3.7. договору
виконавець зобов'язаний письмово
повідомити замовника про публікацію
інформаційних матеріалів (стаття -
презентація) на порталі www.meriaonline.com.ua.

Пунктом 3.8. договору встановлено, що
замовник зобов'язаний протягом 4 днів з
моменту отримання повідомлення про
публікацію інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua надіслати коригування до
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) виконавцю, в
іншому випадку інформаційні матеріали
(стаття-презентація) вважатимуться
прийнятими, а зобов'язання виконавця
вважатимуться виконаними.

Згідно пункту 4.1. договору у випадку
невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань замовник зобов'язаний
сплатити виконавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що у
випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань, замовник на вимогу
виконавця зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також п'ятнадцять
процентів річних від простроченої
суми.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що
договір діє протягом одного року з
моменту його укладення.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, 25.05.2011 року
опублікував інформаційні матеріали
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua, про що 26.07.2011 року письмово
повідомив замовника листом від 20.07.2011
року №482 (належним чином завірена копія
листа та доказів його надсилання на
адресу відповідача в матеріалах
справи).

Відповідач своїх зобов'язань із оплати
наданих послуг не виконав, внаслідок
чого утворилась заборгованість із
оплати наданих за договором послуг в
розмірі 4 680 грн. 00 коп. Станом на час
розгляду справи в суді доказів
погашення вказаної заборгованості
сторонами суду не заявлено та не
подано.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву, поданому до суду 14.07.2014 року за
вх. №30364/14, проти позовних вимог
заперечує, вважає позов безпідставним
і необґрунтованим з підстав того, що
позивачем не надіслано на адресу
відповідача претензії про сплату
заборгованості за надані послуги, а
укладений між сторонами договір є
недійсним з підстав того, що вказаний
договір не погоджено сесією міської
ради, а кошти, які вимагає стягнути
позивач, не передбачені бюджетом
відповідача.

Позивач у своїх запереченнях на відзив,
поданих до суду 21.08.2014 року за вх. №35866/14
та від 27.08.2014 року за вх. №36242/14
спростовує викладені у відзиві на
позову заяву заперечення тим, що
міський голова, укладаючи від імені
відповідача договір, діяв в межах
чинного в Україні законодавства,
оскільки договір про надання послуг з
розміщення інформаційних матеріалів
(статті-презентації) не є договором,
який укладається з питань, віднесених
до виключної компетенції ради, а тому
не має бути затверджений радою.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Приписами статті 1 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що орган місцевого
самоврядування - це виборний орган
(рада), який складається з депутатів і
відповідно до закону наділяється
правом представляти інтереси
територіальної громади і приймати від
її імені рішення.

Відповідно до частини першої статті 16
вказаного Закону органи місцевого
самоврядування є юридичними особами і
наділяються цим та іншими законами
власними повноваженнями, в межах яких
діють самостійно і несуть
відповідальність за свою діяльність
відповідно до закону.

Пунктами 13, 14, 16 частини четвертої
статті 42 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що сільський, селищний, міський голова
є розпорядником бюджетних коштів,
використовує їх лише за призначенням,
визначеним радою; представляє
територіальну громаду, раду та її
виконавчий комітет у відносинах з
державними органами, іншими органами
місцевого самоврядування, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями незалежно від форм
власності, громадянами, а також у
міжнародних відносинах відповідно до
законодавства; укладає від імені
територіальної громади, ради та її
виконавчого комітету договори
відповідно до законодавства, а з
питань, віднесених до виключної
компетенції ради, подає їх на
затвердження відповідної ради.

Пунктом 43 частини першої статті 26
Закону «Про місцеве самоврядування в
Україні» встановлено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання про затвердження договорів,
укладених сільським, селищним, міським
головою від імені ради, з питань,
віднесених до її виключної
компетенції.

Відтак, суд критично оцінює
заперечення відповідача проти позову з
підстав того, що договір від 06.04.2011 року
№7712 повинен бути затверджений
Рава-Руською міською радою Львівської
області на пленарному засіданні.

Щодо заперечень відповідача проти
позову підстав того, що кошти на оплату
послуг з публікації інформаційних
матеріалів (статті-презентації)
непередбачені бюджетом Рава-Руської
міської ради Львівської області суд
зазначає, що відсутність бюджетного
фінансування не є підставою для
бездіяльності і звільнення від
матеріальної відповідальності за
порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 року у справі №11/446, а також в
Рішення Європейського суду з прав
людини від 18.10.2005 року у справі «Терем
ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України»
та від 30.11.2004 року у справі «Бакалов
проти України».

Окрім того, Львівський апеляційний
господарський суд у Постанові від
27.05.2013 року у справі №5015/488/12 вказує на
те, що Наказом Державного казначейства
України № 89 від 25.05.2004 року затверджено
«Порядок обслуговування державного
бюджету за видатками та операціями з
надання та повернення кредитів,
наданих за рахунок коштів державного
бюджету», який регламентує
організаційні взаємовідносини між
органами Державного казначейства,
розпорядниками, одержувачами
бюджетних коштів, а також розподіл
обов'язків та відповідальності між
ними в процесі обслуговування
Державного бюджету України за
видатками з урахуванням вимог
Бюджетного кодексу України.

Пунктом 2.2 Порядку обліку зобов'язань
розпорядників бюджетних коштів в
органах Державного казначейства
України, затвердженого Наказом
Державного казначейства України від
09.08.2004р. № 136 та Порядком казначейського
обслуговування місцевих бюджетів,
затвердженого Наказом Державного
казначейства України від 04.11.2002р. № 205
передбачено, що розпорядники бюджетних
коштів, за умови взяття зобов'язання
протягом 7 робочих днів з дати його
виникнення, подають до відповідного
органу Державного казначейства
України Реєстр зобов'язань
розпорядників (одержувачів) бюджетних
коштів на паперових (у двох
примірниках) та електронних носіях і
оригінали документів та/або їх копії,
засвідчені в установленому порядку, що
підтверджують факт взяття
зобов'язання.

Невиконання відповідачем норм
вищезазначеного законодавства не
звільняє відповідача від зобов'язання
за договором та актом виконаних
підрядних робіт.

Відтак, невиконання міським головою м.
Рава-Руська свого обов'язку щодо
реєстрації договору від 06.04.2011 року №7712
в органах Державного казначейства як
бюджетного зобов'язання не звільняє
відповідача від виконання обов'язку із
оплати виконаних за договором робіт.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 173 ГК України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати: безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акта, що
регулює господарську діяльність; з
акту управління господарською
діяльністю; з господарського договору
та інших угод, передба чених законом, а
також з угод, не передбачених зако ном,
але таких, які йому не суперечать;
внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок ін шої особи без достатніх
на те підстав; у результаті створення
об'єктів інтелектуальної вла сності та
інших дій суб'єктів, а також внаслідок
подій, з якими закон пов'язує настання
правових наслідків у сфері
господарювання.

В даному випадку господарське
зобов'язання виникло між сторонами з
господарського Договору від 06.04.2011 року
№57712, що відповідає вимогам статті 174 ГК
України.

Статтею 175 ГК України визначено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України та статті 193 ГК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Окрім стягнення суми основної
заборгованості позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 365 грн. 68 коп. пені, нарахованої
у відповідності до пункту 4.1. договору
за період з 21.07.2011 року по 20.01.2012 року
(розрахунок суми пені в матеріалах
справи).

Статтею 217 ГК України передбачено, що
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
не сприятливі економічні та/або
правові наслідки.

Частиною 2 цієї статті, що у сфері
господарювання застосовуються такі ви
ди господарських санкцій:
відшкодування збитків; штраф ні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Стаття 218 ГК України передбачає, що
підставою господарсько-правової
відповідальнос ті учасника
господарських відносин є вчинене ним
пра вопорушення у сфері
господарювання, частиною 2 зазначеної
статті встановлено, що учасник
господарських відносин відповідає за
не виконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення госпо
дарської діяльності, якщо не доведе, що
ним вжито усіх залежних від нього
заходів для недопущення господар
ського правопорушення. У разі якщо інше
не передба чено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе госпо
дарсько-правову відповідальність,
якщо не доведе, що належне виконання
зобов'язання виявилося неможли вим
внаслідок дії непереборної сили, тобто
надзвичайних і невідворотних обставин
за даних умов здійснення господарської
діяльності.

Статтею 219 ГК України визначено, що за
невиконання або неналежне виконання
госпо дарських зобов'язань чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності
правопорушник відповідає на лежним
йому на праві власності або
закріпленим за ним на праві
господарського відання чи
оперативного упра вління майном, якщо
інше не передбачено цим Кодек сом та
іншими законами.

Приписами статті 610 ЦК України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до частини третьої
статті 549 ЦК України пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» із
змінами і доповненнями внесеними
Законом України від 10.01.2002 року №2921-111,
передбачено, платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Статтею 3 вищенаведеного Закону
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232
ГК України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 343 ГК України чітко
визначено, що платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В судовому засіданні 02.09.2014 року
перераховано розмір пені, яку слід
стягнути з відповідача на користь
позивача і вона становить:

4680,00 х 7,75% х 2 х 185 / 365 = 367 грн. 67 коп.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 365 грн. 68 коп. пені, нарахованої
у відповідності до пункту 4.1. договору
за період з 21.07.2011 року по 20.01.2012 року
підлягають до задоволення у повному
обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 2 036
грн. 76 коп. п'ятнадцяти відсотків річних
та 314 грн. 90 коп. інфляційних втрат,
нарахованих у відповідності до
приписів статті 625 ЦК України
(розрахунок суми трьох відсотків
річних в матеріалах справи).

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що у
випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань, замовник на вимогу
виконавця зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також п'ятнадцять
процентів річних від простроченої
суми.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані докази, суд
оцінив їх в сукупності, прийшов до
висновку, що позов документально та
нормативно обґрунтований,
відповідачем не спростований, підлягає
до задоволення повністю.

Судові витрати покласти на сторони
пропорційно до задоволених позовних
вимог відповідно до статті 49 ГПК
України, стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір в
розмірі 1 827 грн. 00 коп., оскільки спір
виник внаслідок неналежного виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань з оплати наданих послуг за
договором.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 20, 21, 22, 32, 33 - 34, 43, 44, 49,
77, 80, 82 - 85, 116 - 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника:
Рава-Руської міської ради Львівської
області (80316, Львівська область,
Жовківський район, м. Рава-Руська, вул.
Ярослава Мудрого, буд. 3; код ЄДРЮО та
ФОП 04056256) на користь стягувача:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС Сіті Медія» (01054,
м. Київ, вул. Воровського, буд. 32, кв. 2;
код ЄДРЮО та ФОП 37025570) 4 680 грн. 00 коп.
суми основної заборгованості за
договором, 365 грн. 68 коп. пені, 314 грн. 90
коп. інфляційних втрат, 2 036 грн. 76 коп. 15
відсотків річних та 1 827 грн. 00 коп.
судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

02.09.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 02.09.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.