Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" серпня 2014 р.
Справа № 906/841/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Довгалюку Р.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Могильницька І.М. -
представник за дов. № 10 від 08.01.2014 р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Торгівельна компанія
"Полісся-Продукт" (м. Житомир)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
(м. Житомир)

про стягнення 14333,19 грн.

Господарським судом Житомирської
області розглядається справа за
позовом ТОВ Торгівельна компанія
"Полісся - Продукт" (м. Житомир) до ФОП
ОСОБА_2 про стягнення 14333,19 грн., з яких:
11200,00 грн. основний борг, 1120,00 грн. 10%
штраф, 181,51 грн. 3% річних, 782,82 грн. пеня та
1048,85 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою господарського суду від 25.06.2014
р. порушено провадження у справі;
призначено засідання суду; зобов'язано
сторони надати необхідні документи.

У зв'язку з неявкою до суду відповідача
та частковим виконанням позивачем
вимог ухвал господарського суду,
розгляд справи неодноразово
відкладався.

До початку судового засідання,
призначеного на 22.08.2014 р., від позивача
на адресу господарського суду надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи меморіальних ордерів на суму
5500,00 грн. як доказів часткової сплати
відповідачем орендної плати згідно
Договору оренди №31 від 01.02.2013 р. (а. с. 50 -
57).

Окрім того, у зв'язку з встановленими
неточностями у розрахунку пені,
позивачем було уточнено розмір
заявлених вимог, та, як наслідок, подано
до суду заяву №461 від 20.08.2014 р. про
зменшення суми позову до 14203,47 грн.,
новий розрахунок ціни позову, а також
докази надіслання останніх
відповідачу (а. с. 43 - 49).

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення у справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Під час розгляду зазначеної заяви №461
від 20.08.2014 р., встановлено, що при
визначенні уточненої суми позовних
вимог, позивачем була допущена
арифметична помилка, оскільки при
складанні заявлених в описовій частині
11200,00 грн. основного боргу, 651,26 грн. пені,
1120,00 грн. штрафу, 183,35 грн. 3% річних та
1048,85 грн. інфляційних нарахувань, сума
позовних вимог має складати 14203,46 грн.

Оскільки зменшення представником
позивача розміру позовних вимог не
суперечить законодавству та не порушує
чиї - небудь права і охоронювані
законом інтереси, господарський суд
розглядає справу в межах розміру
зменшених позовних вимог у розмірі
14203,46 грн.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог №461 від 20.08.2014 р. (а. с. 44,
45). В обґрунтування заявлених вимог
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов Договору оренди №31
від 01.02.2013 р. в частині сплати орендних
платежів за користування належного
позивачу нежилого приміщення площею 3
кв.м, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, за період з лютого 2013 р. по
червень 2014 р.

В засіданні суду представник позивача
повідомив, що борг відповідача за
оренду приміщення не погашений і
станом на день розгляду справи складає
11200,00 грн. основного боргу, на
підтвердження чого надав
односторонньо підписаний Акт звірки
розрахунків 32915 за період з 01.02.2013 р. по
21.06.2014 р. (а. с. 58).

Відповідач вимог ухвали
господарського суду від 14.08.2014 р. не
виконав, свого представника в
засідання суду не направив, хоча про
час і місце розгляду справи
повідомлявся своєчасно та належним
чином, про що свідчить Реєстр Ф103 на
відправку простої кореспонденції за
14.08.2014 р. (а. с. 59, 60).

Копії ухвал господарського суду від
25.06.2014 р. та від 22.07.2014 р., направлені
відповідачу на юридичну адресу, а саме:
АДРЕСА_2, повернулися до суду з
відмітками поштових відділень: "За
закінченням терміну зберігання" (а. с. 26
- 27, 39 - 40).

Згідно зі Спеціальним витягом №19033324,
зробленим судом відповідно до статей 17
та 22-1 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців", станом на 22.07.2014 р.
відповідач значиться в ЄДР за адресою:
АДРЕСА_2 (а. с. 30).

За відомостями адресно - довідникового
підрозділу територіального органу
УДМС України в Житомирській області,
гр. ОСОБА_2 з 27.12.2008 р. зареєстрована за
адресою місця проживання: АДРЕСА_2 (а. с.
35).

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу. (п. 11 інформаційного
листа ВГСУ від 15.03.2007 р. №01-8/123 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році").

Згідно з пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України
судами першої інстанції", особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України. За змістом цієї норми, у
разі якщо ухвали суду було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом...
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не змінювала своєї
юридичної адреси, адреса, на яку
направлялися ухвали господарського
суду, відповідає адресі, вказаній у
Спеціальному витязі з ЄДР, та довідці
органів ДМС України.

Враховуючи те, що явка представників
сторін в засідання суду обов'язковою не
визнавалась, надання письмового
відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК
України є правом відповідача, а не його
обов'язком, господарський суд вважає,
що неявка відповідача, повідомленого
належним чином, не перешкоджає
розгляду справи за наявними
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Продукт"
(позивач/орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2
(відповідач/орендар) був укладений
Договір №31 оренди (далі - Договір, а. с. 12
- 17), за змістом п.1.1 якого орендодавець
зобов'язується надати у строкове
користування орендареві за плату
нежиле приміщення загальною площею 3 м2
(надалі - приміщення), яке розташоване
за адресою: АДРЕСА_1. Приміщення
надається орендареві для здійснення
ним господарської діяльності у
відповідності до статутних цілей, та
відповідно діючому законодавству
України.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 Договору,
останній набуває чинності в перший
день після його підписання обома
сторонами. Строк дії Договору - 35
місяців, за винятком, якщо його дію буде
припинено раніше відповідно до умов,
викладених у цьому Договорі.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що
приміщення, що орендується, вважається
переданим орендодавцем в оренду з
моменту підписання акту
приймання-передачі приміщення, який
сторони зобов'язуються підписати
протягом 5 календарних днів з моменту
підписання цього Договору.

З Акту прийому-передачі приміщення в
оренду від 01.02.2013 р. (а. с. 18) вбачається,
що позивач передав, а відповідач
прийняв частину приміщення магазину,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 3 кв.м. Вказаний акт є
достатнім підтвердженням того, що
вказане в ньому майно було передане
відповідачу для здійснення ним
підприємницької діяльності на
виконання та у відповідності до
Договору оренди №31 від 01.02.2013 р., про що
зроблено посилання в самому акті.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору сторони
встановили, що за оренду приміщень
протягом строку оренди орендар
зобов'язується сплачувати щомісячну
оренду плату, розмір якої з ПДВ
становить 1000,00 грн. Сторони дійшли
згоди, що у випадку інфляції сума
орендної плати може змінюватись, про що
орендодавець письмово повинен
повідомити орендаря за 5 календарних
днів. Орендна плата починає
сплачуватись з моменту підписання Акту
приймання-передачі. Орендар
зобов'язується протягом 5 календарних
днів з моменту підписання договору
здійснити оплату орендної плати за
перший і останній місяці строку оренди.
Подальші орендні платежі сплачуються
орендарем щомісячно, до 10 числа
поточного місяця за поточний місяць,
шляхом безготівкового перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
орендодавця.

Отже слід зазначити, що Договір оренди
№31 від 01.02.2013 р. не містить положень
щодо проведення розрахунків по
орендній платі шляхом щомісячного
виставляння орендодавцем рахунків -
фактури чи актів виконаних робіт.
Натомість договір встановлює обов'язок
орендаря провести розрахунки за оренду
приміщення не пізніше 10 числа
поточного місяця.

Відповідачем зобов'язання по сплаті
орендних платежів, що випливають з п.3.1
Договору, своєчасно та у повному обсязі
за вказаний позивачем до стягнення
період не виконані. Оплату послуг по
оренді приміщення проведено на суму
5500,00 грн., що підтверджується
меморіальними ордерами (а. с. 50 -57).

З огляду на вказане, позивачем
ставиться вимога про стягнення з
відповідача орендної плати в загальній
сумі 11200,00 грн. (16700,00 - 5500,00.) за період
користування предметом оренди з
моменту підписання Акту прийому -
передачі приміщення від 01.02.2013 р. по
21.06.2014 р., тобто по день розірвання між
сторонами Договору оренди №31 від 01.02.2013
р. згідно з повідомленням про
розірвання Договору оренди від 22.05.2014 р.
за №320 (а. с. 19).

Оцінивши всі встановлені обставини
справи в їх сукупності згідно з
поданими до справи доказів,
господарським судом враховано, що за
статтею 795 ЦК України передання
наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором. Повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

Пунктом 9.1 Договору оренди передбачено,
що цей договір припиняє свою дію після
закінчення терміну оренди, або за
двосторонньою письмовою згодою сторін
щодо дострокового припинення дії цього
Договору, або іншим чином, як це
передбачено діючим законодавством.

За правилами статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з п. 9.3 Договору оренди,
орендодавець має право розірвати даний
Договір в односторонньому порядку,
шляхом повідомлення орендаря за 30
календарних днів до моменту
розірвання.

Договір може бути розірваний в
односторонньому порядку з ініціативи
однієї з Сторін при порушеннях умов
цього Договору протилежною стороною,
шляхом звернення стороною ініціатором
до господарського суду з відповідною
позовною заявою, згідно з вимогами ГПК
України (п. 9.4 Договору).

Оскільки сторонами не надано суду
доказів розірвання Договору оренди №31
від 01.02.2013 р. у порядку та спосіб,
визначений в п. 9.4 Договору, суд
приходить до висновку, що станом на
момент звернення з даним позовом до
суду Договір оренди №31 від 01.02.2013 р.
зберіг свою чинність, що не позбавило
позивача можливості здійснити
розрахунок за фактичне користування
орендованим приміщенням за 22 дні
червня 2014 р. (до 23.06.2014 р. дати звернення
до господарського суду з позовом).
Однак заявлення до стягнення з
відповідача орендної плати у червні
місяці за менший період є правом
позивача, що враховується судом при
вирішенні спору у даній справі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
як на підставу звернення позивача до
суду він посилається саме на порушення
відповідачем п.3.1 Договору в частині
неповного та несвоєчасного внесення
відповідачем орендної плати за період
фактичного користування ним предметом
оренди. З огляду на викладене та з
посиланням на положення ст. 629 ЦК
України позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість по
орендній платі.

Приписами статті 629 ЦК України
визначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 286 ГК України орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Суд зазначає, що наявним в матеріалах
справи Актом приймання - передачі
приміщення в оренду від 01.02.2013 р.
підтверджується користування
відповідачем частиною приміщення (3
кв.м), передбачуваного до передачі в
оренду за Договором №31 від 01.02.2013 р.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що розрахунок
розміру орендної плати має
здійснюватися з урахуванням
фіксованих платежів за конкретні
місяці оренди, передбачених п.п. 3.1-3.2
Договору, виходячи з критерію
пропорційного співвідношення до
фактично переданої площі.

Здійснивши перерахунок орендної плати
за фактично прийняту відповідачем до
користування площу приміщення в 3 кв.м.,
суд приходить до висновку, що сума
заборгованості у розмірі 11200,00 грн.
(обрахована таким чином: по 1000,00 грн.
(починаючи з лютого 2013 р. по травень 2014
р.) + 700,00 грн. (за 21 день червня місяця 2014
р.) - 5500,00 грн. (сума здійснених проплат
по оренді), заявлена до стягнення з
відповідача у вказаній сумі
обґрунтовано.

Що стосується заявленої позивачем
неустойки, що згідно з його розрахунком
становить 1771,26 грн. (651,26 грн. пені + 1120,00
грн. штрафу), слід зазначити таке.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Як передбачено ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Пунктом 8.1 Договору сторони визначили,
що у випадку несвоєчасної оплати
орендної плати або відшкодування
узгоджених комунальних платежів,
орендар сплачує неустойку у вигляді
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла у період, за який
нараховується пеня, за кожен день
прострочення, а також штраф у розмірі
десяти відсотків від простроченої
суми.

Так, позивач при здійсненні розрахунку
пені застосував подвійну облікову
ставку НБУ на суму несплаченого боргу у
розрізі по кожному місяці оренди
окремо, в результаті чого сума пені
склала 651,26 грн.

При цьому, у зв'язку з порушенням
відповідачем умов Договору щодо
своєчасної оплати орендної плати,
позивач, керуючись п. 8.1 Договору,
заявив до стягнення з відповідача
штрафу у розмірі 10%, що складає 1120,00 грн.

Перевіривши проведені позивачем
нарахування пені та штрафу,
господарський суд встановив, що
нарахування проведено обґрунтовано,
відповідно до вимог чинного
законодавства та положень Договору.

Розглядаючи питання про
обґрунтованість вимог позивача щодо
нарахування і стягнення на свою
користь з відповідача 3% річних та
інфляційних нарахувань, господарський
суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з уточненим розрахунком
позивача (а. с. 46 - 48), розмір 3% річних
складає 183,35 грн., інфляційних - 1048,85 грн.

Судом встановлено, що виходячи з
вказаного позивачем періоду
нарахування, вимога про стягнення 3%
річних та інфляційних у заявленій сумі
є обґрунтованою та такою, що відповідає
умовам договору і вимогам чинного
законодавства України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 32 ГПК доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін.

Відповідач позовні вимоги не оспорив,
доказів сплати заборгованості в
повному обсязі суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги (з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог №461 від 20.08.2014 р.)
обґрунтованими, заявленими відповідно
до чинного законодавства і укладеного
договору та такими, що підлягають
задоволенню на суму 14203,46 грн., з яких:
11200,00 грн. основного боргу, 651,26 грн. пені,
1120,00 грн. штрафу, 183,35 грн. 3% річних та
1048,85 грн. інфляційних нарахувань.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський
суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю Торгівельна компанія
"Полісся-Продукт" (10001, м. Житомир, вул.
Кооперативна, 12, 32265298):

- 11200,00 грн. - основного боргу;

- 651,26 грн. - пені;

- 1120,00 грн. - 10% штрафу;

- 183,35 грн. - 3% річних;

- 1048,85 грн. - інфляційних втрат;

- 1827,00 грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.08.14

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам