КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р. Справа№ 27/319

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання
Євдокимові В.О.,

розглянувши апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк»

на ухвали Господарського суду м. Києва

від 28.07.2014

у справі № 27/319 (суддя - Гумега О.В.)

за скаргами Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк» від 30.04.2014 №1078
ДПА та від 30.04.2014 №1080 ДПА на дії органу
Державної виконавчої служби

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк»

до Дочірнього підприємства «Фірма
«Дайленко»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - ОСОБА_2

про стягнення 20.485.583,56 дол. США, в тому
числі за рахунок звернення стягнення
на предмет іпотеки,

за участю представників сторін:

від позивача: Гутник В.П. - представник
(довіреність №16.03 від 08.01.2014);

від відповідача: Коровяковська Т.В. -
представник (довіреність б/н від 15.07.2014);

від третьої особи: не з'явився;

від ДВС: Харченко О.О. - представник
(довіреність №4.4-03/4.4/441 від 24.04.2014);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.01.2013 у справі № 27/319 за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Сведбанк" до Дочірнього
підприємства "Фірма "Дайленко", третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 638 від 22.07.2008 в розмірі 20 485 583,56 дол.
США, у тому числі: основний борг - 14 730
000,00 дол. США, заборгованість зі сплати
процентів за користування кредитною
лінією - 4 089 290,26 дол. США, пеня - 832 224,39
дол. США, в тому числі за рахунок
звернення стягнення на предмети
іпотеки, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2013, позов
задоволено повністю.

12.06.2013 на виконання вказаного рішення
Господарським судом міста Києва було
видано 5 наказів, серед яких, зокрема:

- наказ про зобов'язання за рахунок
звернення стягнення на предмет іпотеки
задовольнити грошові вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Сведбанк" (,
місцезнаходження: 04080, місто Київ,
вулиця Новокостянтинівська, будинок 18
літера В) та стягнути прострочену
заборгованість по кредиту 14 730 000,00 дол.
США, що згідно з офіційним курсом НБУ
складає 117 545 400,00 грн, прострочену
заборгованість по процентах 4 089 290,26
дол. США, що згідно з офіційним курсом
НБУ складає 32 632 536, 27 грн, пеню за
несвоєчасне повернення суми кредиту у
розмірі 985 724,72 грн та пеню за
несвоєчасну сплату відсотків за
кредитним договором у розмірі 1 092 535,46
грн;

- наказ про звернення стягнення на
предмет іпотеки за Іпотечним договором
№ 638/ІП-4 від 06.08.2008, укладеним між
Дочірнім підприємством "Фірма
"Дайленко" (,
місцезнаходження: 03151, м. Київ,
Соломянський район, вулиця Народного
ополчення, будинок 1, офіс 410) та
Публічним акціонерним товариством
"Сведбанк" (,
місцезнаходження: 04080, місто Київ,
вулиця Новокостянтинівська, будинок 18
літера В), а саме, на нежитлове
приміщення № 19 (в літ. А), загальною
площею 649,10 кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.10.2013 у справі №27/319
позивачеві було відмовлено у
виправленні арифметичних помилок в
наказах суду від 12.06.2013, а також
встановлено, що у відповідності до п.1.1
статуту Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк» відбулася
зміна назви Публічного акціонерного
товариства «СведБанк» на Публічне
акціонерне товариство «Омега Банк».

30.04.2014 Публічне акціонерне товариство
«Омега Банк» (надалі - ПАТ «Омега Банк»)
в порядку статті 121-2 ГПК України
звернулось до Господарського суду
міста Києва зі скаргами на дії органу
Державної виконавчої служби України.

Так, у скарзі за №1078 ДПА від 30.04.2014
(надалі - скарга 1), позивач просив суд
визнати недійсною постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 42968593 від 14.04.2014,
винесену головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук Катериною
Леонідівною;

- зобов'язати головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. відкрити
виконавче провадження з виконання
наказу Господарського суду міста Києва
№ 27/319 від 12.06.2013 про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
Іпотечним договором № 638/ІП-4 від 06.08.2008,
укладеним між Дочірнім підприємством
"Фірма "Дайленко" (,
місцезнаходження: 03151, м. Київ,
Соломянський район, вулиця Народного
ополчення, будинок 1, офіс 410) та
Публічним акціонерним товариством
"Сведбанк" (,
місцезнаходження: 04080, місто Київ,
вулиця Новокостянтинівська, будинок 18
літера В), а саме на нежитлове
приміщення № 19 (в літ. А), загальною
площею 649,10 кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (т. 5 а.с.7).

У скарзі за №1080 ДПА від 30.04.2014 на дії
органу Державної виконавчої служби
(надалі - скарга 2), ПАТ «Омега Банк»
просив суд визнати недійсною постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП №4291534 від 16.04.2014,
винесену старшим державним виконавцем
Попів Романом Ігоровичем та
зобов'язати останнього відкрити
виконавче провадження з виконання
наказу Господарського суду міста Києва
№ 27/319 від 12.06.2013 про зобов'язання за
рахунок звернення стягнення на предмет
іпотеки задовольнити грошові вимоги
ПАТ «Сведбанк» (,
місцезнаходження: 04080, місто Київ,
вулиця Новокостянтинівська, будинок 18
літера В) та стягнути прострочену
заборгованість по кредиту - 14 730 000,00 дол.
США, що згідно з офіційним курсом НБУ
складає 117 545 400,00 грн, прострочену
заборгованість по процентах - 4 089 290,26
доларів США, що згідно з офіційним
курсом НБУ складає 32 632 536,27 грн, пеню за
несвоєчасне повернення суми кредиту у
розмірі 985 724,72 грн, та пеню за
несвоєчасну сплату відсотків за
кредитним договором у розмірі 1 092 535,46
грн (т. 5 а.с.33-35).

З урахуванням тверджень скаржника про
те, що оскаржувані постанови були
винесені державними виконавцями
відділу примусового виконання рішень
ДВС України 14.04.2014 та 16.04.2014, а отримані
ПАТ "Омега Банк" - 22.04.2014 та 25.04.2014
відповідно, що підтверджується
реєстраційними штампами за №1279 від
22.04.2014 та №1340 від 25.04.2014 на супровідних
листах відділу примусового виконання
рішень ДВС України за № 14-0-35/1218/5-8 від
15.04.2014 та № 14-0-35/127/483/5.13 від 1.04.2014
відповідно, якими оскаржувані
постанови та виконавчі документи були
направлені на адресу ПАТ "Омега Банк", а
органом державної виконавчої служби не
наведено протилежного, суд першої
інстанції визнав скарги позивача
такими, що подані з дотриманням
процесуального строку на подання
скарги, визначений частиною 1 статті 11-2
ГПК України.

Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 у справі №27/319 у
задоволенні вищенаведених скарг
позивачеві відмовлено.

З такими ухвалами ПАТ «Омега Банк» не
погодився та посилаючись на невірне
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційними
скаргами від 04.08.2014 за № 1319 ДПА та № 1320
ДПА, в яких просить ухвали скасувати
повністю, а скарги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.08.2014
апеляційні скарги ПАТ «Омега Банк» на
ухвали Господарського суду м. Києва від
28.07.2014 у справі №27/319 прийнято та
об'єднано в одне провадження та
призначено до розгляду в судове
засідання на 26.08.2014.

В судовому засіданні представник
скаржника доводи апеляційних скарг
підтримав повністю, просив їх
задовольнити, а ухвали господарського
суду скасувати, постановивши нові
ухвали, якими постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
визнати недійсними та зобов'язати
державних виконавців Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрити виконавчі провадження з
виконання наказів Господарського суду
м. Києва від 28.07.2014 у справі №27/319.

Представник ДВС України, звертаючи
увагу на відсутність посилань з боку
скаржника на порушення державними
виконавцями норм чинного
законодавства при прийнятті
оскаржуваних постанов, доводи
апеляційних скарг не визнав,
зазначивши, що такі обґрунтованості
висновків суду першої інстанції не
спростовують, у зв'язку з чим просив у
задоволенні скарг відмовити, а
оскаржувані ухвали залишити без змін.

Представник відповідача, надавши в
судове засідання відзив на апеляційні
скарги, проти вимог, викладених у
скаргах заперечив, вказуючи, що такі не
містять доводів, які б спростовували
висновки суду щодо правомірності та
обґрунтованості постанов ДВС про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, у зв'язку з чим просив
залишити апеляційні скарги без
задоволення, а ухвали суду без змін.

Представник третьої особи не
використав наданого йому законом права
на участь своїх представників у
судовому засіданні, про день, місце та
час розгляду справи був повідомлений
належним чином. Останній не повідомив
про поважність причин нез'явлення в
судове засідання та не заявив
клопотань про відкладення розгляду
справи.

Вислухавши думку учасників процесу
щодо можливості розгляду справи у
відсутність представника третьої
особи, враховуючи вимоги частини 2
статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, порадившись, ухвалила
здійснити розгляд справи за наявними у
справі матеріалами та у відсутність
представника ОСОБА_2.

26.08.2014 в судовому засіданні колегією
суддів було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови
господарського суду апеляційної
інстанції.

Відповідно до статті 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Згідно зі статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Обговоривши доводи апеляційних скарг,
вислухавши пояснення представників
сторін та органу державної виконавчої
служби, дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційних
скарг, у зв'язку з чим постановлені у
справі № 27/319 ухвали від 28.07.2014 мають
бути залишені без змін, з огляду на
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 14.04.2014 головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Каращук К.Л. було винесено постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (ВП № 42968593) з примусового
виконання наказу Господарського суду
міста Києва № 27/319 від 12.06.2013 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором № 638/ІП-4 від
06.08.2008, укладеним між ДП "Фірма
"Дайленко" (,
місцезнаходження: 03151, м. Київ,
Соломянський район, вулиця Народного
ополчення, будинок 1, офіс 410) та ПАТ
"Сведбанк" (,
місцезнаходження: 04080, місто Київ,
вулиця Новокостянтинівська, будинок 18
літера В), а саме на нежитлове
приміщення № 19 (в літ. А), загальною
площею 649,10 кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст.
26 Закону України "Про виконавче
провадження".

При цьому, державний виконавець
керувався тим, що у пред'явленому
виконавчому документі боржником
зазначено Дочірнє підприємство "Фірма
"Дайленко", яке не відноситься до
виключного переліку боржників,
встановленого п. 1 частини 1 статті 21
Закону України "Про виконавче
провадження", а сума зобов'язання за
виконавчим документом не становить
більше десяти мільйонів або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

Разом з тим, судом встановлено, що 16.04.2014
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Попів Р.І. було відмовлено у
відкритті виконавчого провадження (ВП
№ 42971534) з примусового виконання наказу
Господарського суду міста Києва № 27/319
від 12.06.2013 про зобов'язання за рахунок
звернення стягнення на предмет іпотеки
задовольнити грошові вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Сведбанк" (,
місцезнаходження: 04080, місто Київ,
вулиця Новокостянтинівська, будинок 18
літера В) та стягнути прострочену
заборгованість по кредиту 14 730 000,00 дол.
США, що згідно з офіційним курсом НБУ
складає 117 545 400,00 грн, прострочену
заборгованість по процентах 4 089 290,26
дол. США, що згідно з офіційним курсом
НБУ складає 32 632 536,27 грн, пеню за
несвоєчасне повернення суми кредиту у
розмірі 985 724,72 грн та пеню за
несвоєчасну сплату відсотків за
кредитним договором у розмірі 1 092 535,46
грн на підставі п. 8 частини 1 статті 26
Закону України "Про виконавче
провадження".

Як стверджує скаржник, даними
постановами права та законні інтереси
ПАТ "Омега Банк" на обов'язковість
виконання судового рішення, що набрало
законної сили є порушеними, оскільки
виконавчі провадження за іншими
наказами Господарського суду міста
Києва у цій же справі № 27/319 від 12.06.2013,
зокрема: про звернення стягнення на
предмет іпотеки за Іпотечним договором
№ 638/ІП-1 від 23.07.2008, а саме на нежитлові
приміщення (літ. А)
фізкультурно-оздоровчий комплекс,
загальною площею 709,80 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (ВП №
42339075) та про: звернення стягнення на
предмет іпотеки за Іпотечним договором
№ 638/ІП-2 від 30.07.2008, а саме на нерухоме
майно - 34 машиномісця в підземному
автопаркінгу, що знаходиться за
адресою: Україна, місто Київ, вулиця
Володимирська, будинок 20/1 літ. «Б» (ВП №
42339196), 06.03.2014 р. були відкриті державним
виконавцем того ж відділу, а тому
постанови підлягають визнанню
недійсними. При цьому, скаржник
зауважив, що до заяви про відкриття
виконавчого провадження за вказаними
наказами надавались аналогічні
додатки, що і до заяви № 1020 та заяви №
1019 ДПА від 09.04.2014.

Відмовляючи у задоволенні скарг, суд
першої інстанції виходив з того, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування у
відповідності до статті 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

При цьому, спеціальним законом, що
визначає умови і порядок виконання
судових рішень, які підлягають
примусовому виконанню у разі їх
невиконання у добровільному порядку, є
Закон України "Про виконавче
провадження".

Згідно п. 1 частини 1 статті 19 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Частина 1 статті 26 вищевказаного Закону
містить перелік підстав, за умови
наявності яких державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження.

Зокрема, державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі пред'явлення
виконавчого документа до органу
державної виконавчої служби не за
місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення (п. 4 частини 1 статті
26 Закону України "Про виконавче
провадження").

Стаття 21 Закону України "Про виконавче
провадження" визначає підвідомчість
виконавчих проваджень відділам
примусового виконання рішень, зокрема,
на відділ примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
покладається виконання рішень, за
якими: 1) боржниками є Апарат Верховної
Ради України, Адміністрація Президента
України, вищі чи центральні органи
виконавчої влади, Конституційний Суд
України, Верховний Суд України, вищі
спеціалізовані суди, апеляційні суди,
Генеральна прокуратура України,
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, спеціалізовані
прокуратури на правах обласних, Вища
рада юстиції, Національний банк
України, Рахункова палата, Управління
справами Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київська і Севастопольська міські ради
або обласні, Київська і
Севастопольська міські державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, інші органи державної
влади та їх посадові особи; 2) сума
зобов'язання становить десять та
більше мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

Зі змісту ж пред'явленого державному
виконавцю наказу Господарського суду
міста Києва № 27/319 від 12.06.2013 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором № 638/ІП-4 від
06.08.2008 р., укладеним між ДП "Фірма
"Дайленко" (,
місцезнаходження: 03151, м. Київ,
Соломянський район, вул. Народного
ополчення, буд. 1, офіс 410) та ПАТ
"Сведбанк" (,
місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, буд. 18 літера В), а
саме на нежитлове приміщення № 19 (в літ.
А), загальною площею 649,10 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1),
боржником за яким є ДП "Фірма "Дайленко"
(, місцезнаходження: 03151,
м. Київ, Соломянський район, вул.
Народного ополчення, будинок 1, офіс 410)
не вбачається, що сума зобов'язання за
цим наказом становить десять та більше
мільйонів гривень або еквівалентну
суму в іноземній валюті, а боржник не
відноситься до виключного переліку
боржників, встановленого п. 1 частини 1
статті 21 Закону України "Про виконавче
провадження".

Втім, варто зазначити, що заява про
відкриття виконавчого провадження №
1020 ДПА від 09.04.2014 (вх. № 1/1-0-35-1218 від
09.04.2014), подана ПАТ "Омега Банк" до
відділу примусового виконання рішень
ДВС України та перелік додатків до неї
не містять вказівки стягувача та
відповідних доказів на підтвердження
того, що нежитлове приміщення № 19 (в
літ. А), загальною площею 649,10 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке є
предметом іпотеки за Іпотечним
договором № 638/ІП-4 від 06.08.2008 р. і на яке
має бути звернуто стягнення за
відповідним наказом Господарського
суду міста Києва № 27/319 від 12.06.2013,
безпосередньо становить десять та
більше мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті (т
.5 а.с. 14, 15).

Отже, судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про необґрунтованість посилань
скаржника на копію рішення
Господарського суду міста Києва від
28.01.2013 у справі № 27/319, додану до заяви
про відкриття виконавчого провадження,
як на одну з підстав для відкриття
виконавчого провадження саме
Департаментом державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України.

Таким чином, висновок державного
виконавця, викладений в оскаржуваній
постанові щодо безпідставного
пред'явлення виконавчого документу до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України не
за підвідомчістю виконання рішення, є
правильним та обґрунтованим.

Що ж до правомірності винесення
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Попів Р.І. постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з підстави, передбаченої п.
8 частини 1 статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження», колегія суддів
вважає зазначити наступне.

Частина 1 названої вище статті Закону
містить перелік підстав, за умови
наявності яких державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження.

Так, державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом

З пред'явленого державному виконавцю
наказу Господарського суду міста Києва
№ 27/319 від 12.06.2013 про зобов'язання за
рахунок звернення стягнення на предмет
іпотеки задовольнити грошові вимоги
ПАТ "Сведбанк" (,
місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, буд. 18 літера В) та
стягнути прострочену заборгованість
по кредиту 14 730 000,00 дол. США, що згідно з
офіційним курсом НБУ складає 117 545 400,00
грн, прострочену заборгованість по
процентах 4 089 290,26 дол. США, що згідно з
офіційним курсом НБУ складає 32 632 536,27
грн, пеню за несвоєчасне повернення
суми кредиту у розмірі 985 724,72 грн та
пеню за несвоєчасну сплату відсотків
за кредитним договором у розмірі 1 092
535,46 грн, вбачається, що у такому
виконавчому документі не вказано
відомостей про предмет іпотеки,
зокрема, його місцезнаходження та
технічних характеристик, адже, у
наказі мова йде про задоволення
грошових вимог стягувача саме за
рахунок звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що за наведених вище
обставин виключається можливість
здійснення виконавчого провадження.

Згідно частин 1, 2 статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом;
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, судові накази.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної
інстанції вважає вірною правову
позицію суду першої інстанції відносно
того, що факт відкриття виконавчих
проваджень за іншими наказами
Господарського суду міста Києва № 27/319
від 12.06.2013 (ВП № 42339075, ВП № 42339196), які
були відкриті іншим державним
виконавцем того ж відділу, за умови, що
до заяв про відкриття виконавчого
провадження за вказаними наказами, як
стверджує стягувач, були додані
додатки, аналогічні тим, що додавались
до заяви № 1020 ДПА від 09.04.2014, не можуть
безумовно свідчити про наявність
підстав для відкриття виконавчого
провадження саме у спірному випадку.

Як вірно було зауважено місцевим судом,
інші накази Господарського суду міста
Києва № 27/319 від 12.06.2013, на які
посилається скаржник, за якими були
відкриті виконавчі провадження,
містять відомості про предмет іпотеки,
зокрема, наказ Господарського суду
міста Києва № 27/319 від 12.06.2013 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором № 638/ІП-1 від
23.07.2008, а саме, на нежитлові приміщення
(літ. А) фізкультурно-оздоровчий
комплекс, загальною площею 709,80 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (ВП №
42339075); наказ Господарського суду міста
Києва № 27/319 від 12.06.2013 про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
Іпотечним договором № 638/ІП-2 від 30.07.2008,
а саме, на нерухоме майно - 34
машиномісця в підземному автопаркінгу,
що знаходиться за адресою: Україна,
місто Київ, вулиця Володимирська,
будинок 20/1 літ. «Б» (ВП № 42339196).

Таким чином, місцевим господарським
судом встановлено, що постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 16.04.2014 (ВП № 42971534) за
заявою ПАТ «Омега Банк» від 09.04.2014 за
вих. №1019 ДПА, була винесена державним
виконавцем у відповідності до вимог
закону, у зв'язку з чим підстав для
визнання її недійсною судом немає.

Крім визнання оскаржуваних постанов
недійсними, скаржник також просив суд
зобов'язати державних виконавців
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Каращук К.Л. та Попів Р.І.
винести постанови про відкриття
виконавчих проваджень ВП № 42968593 та ВП
№ 42971534 відповідно, за раніше поданими
позивачем наказами Господарського
суду м. Києва № 27/319 від 12.06.2013.

Згідно пункту 9.13 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17.10.2012 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною.

При цьому господарський суд не вправі
самостійно вчиняти ті чи інші дії,
пов'язані із здійсненням виконавчого
провадження, замість державного
виконавця (наприклад, відкривати або
закінчувати виконавче провадження),
але може зобов'язати державного
виконавця здійснити передбачені
законом дії, від вчинення яких той
безпідставно ухиляється.

З огляду на вищенаведені обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, встановивши відсутність
підстав для визнання постанов,
винесених державними виконавцями
недійсними та недоведеність
скаржником належними та допустимими
доказами обставин щодо безпідставно
ухилення державних виконавців від
вчинення дій по відкриттю виконавчого
провадження з виконання наказу
Господарського суду міста Києва № 27/319
від 12.06.2013 про зобов'язання за рахунок
звернення стягнення на предмет іпотеки
задовольнити грошові вимоги ПАТ
"Сведбанк" та стягнути прострочену
заборгованість по кредиту, процентах
та пеню за несвоєчасне повернення суми
кредиту та за несвоєчасну сплату
відсотків за кредитним договором та з
виконання наказу Господарського суду
міста Києва № 27/319 від 12.06.2013 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором № 638/ІП-4 від
06.08.2008, укладеним між ДП "Фірма
"Дайленко" та ПАТ "Сведбанк", а саме, на
нежитлове приміщення № 19 (в літ. А),
загальною площею 649,10 кв.м., розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, дійшов вірного
висновку про відхилення скарг
стягувача повністю.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, апеляційний господарський
суд вважає, що ухвали Господарського
суду м. Києва від 28.075.2014 року у справі №
27/319 були прийняті з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційних скарг ПАТ «Омега Банк»
законних та обґрунтованих висновків
суду не спростовують, а тому
оскаржувані ухвали мають бути
залишеними без змін, а апеляційні
скарги ПАТ «Омега Банк» без
задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційних
скарг у зв'язку з відмовою в їх
задоволенні на підставі статті 49 ГПК
України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 80, 99, 101 -
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
на ухвали Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 у справі № 27/319 залишити
без задоволення.

2. Ухвали Господарського суду
міста Києва від 28.07.2014 у справі № 27/319
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 27/319
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
А.О. Мальченко

Судді
Г.А. Жук

С.А. Пашкіна