Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" вересня 2014 р.
Справа № 906/1086/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. від 01.09.14р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яромир" (с. Антопіль
Андрушівського району Житомирської
області)

про стягнення 33899,74 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення з відповідача на свою
користь 33899,74 грн. заборгованості за
поставлений товар згідно договору №115
від 01.04.11р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав, викладених в
позовній заяві. Просив суд
задовольнити позов.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
вчасно і належним чином, про що
свідчить підпис уповноваженої особи
відповідача на повідомленні про
вручення ухвали суду.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

Суд дослідив в судовому засіданні
документи, а саме: договір №115 від
01.04.11р., рахунок-фактуру, видаткову
накладну, товарно-транспортну
накладну, вимогу, гарантійний лист, акт
звірки взаємних розрахунків, довідки,
свідоцтво про державну реєстрацію та
інші.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.11р. між сторонами був укладений
договір №115 (а.с. 5-7), відповідно до умов
якого позивач (продавець) продає, а
відповідач (покупець) купує
паливно-мастильні матеріали, згідно
виставлених рахунків та видаткових
накладних (п.1.1 договору).

Згідно з п. 3.1 даного договору,
кількість товару по кожній партії та
кожного дня вказується у видаткових
накладних до цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна на
товар, відвантажений по даному
договору, вказується в рахунках,
установлюється в гривнях за один літр
та підтверджується виданою накладною.

Пунктом 5.1 договору сторони визначили,
що відповідач проводить оплату за
поставлений товар згідно виставлених
рахунків та виданих накладних на
протязі 10 календарних днів, але
заборгованість покупця повинна
складати не більше 50000,00 грн.

Термін дії договору - до 31.12.11р., а в
частині розрахунків - до повного їх
закінчення (п. 10.3 договору).

На виконання умов даного договору,
позивач поставив, а відповідач прийняв
передбачений договором товар
(паливно-мастильні матеріали) на суму
43899,74 грн., що підтверджується
видатковою накладною №УП-0000208 від
15.08.11р. та товарно-транспортною
накладною на відпуск нафтопродуктів
(а.с.9).

На оплату за поставлений товар позивач
виставив відповідачеві
рахунок-фактуру №ММ-0001914 від 15.08.11р.
(а.с.8).

Проте, відповідач свої зобов'язання
щодо своєчасної оплати вартості товару
виконав частково, сплативши позивачеві
10000,00 грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

18.02.14р. позивач направив відповідачеві
письмову претензію з вимогою сплатити
суму боргу (а.с.14).

Відповідач у гарантійному листі №13 від
05.03.14р. суму боргу визнав та
зобов'язався до 31.07.14р. погасити суму
заборгованості (а.с.13).

Разом з тим, до зазначеної дати
відповідач борг не сплатив.

Таким чином, внаслідок невиконання
відповідачем свого обов'язку щодо
оплати за поставлений товар, станом на
день звернення з позовом до суду та на
день розгляду справи в суді за
відповідачем рахується заборгованість
перед позивачем в сумі 33899,74 грн., яку
останній і просить суд стягнути в
позовній заяві.

Суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі
виникли на підставі договору
купівлі-продажу №115 від 01.04.11р.

Частиною 1 ст.193 ГК України передбачено,
що зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язань - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 ЦК
України.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання.

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як передбачено статтею 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ч.1 і ч.2 ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач не виконав передбаченого
договором зобов'язання щодо сплати
вартості отриманого товару в повному
обсязі та у встановлений договором
строк.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
боргу суду не надав, в гарантійному
листі (а.с.13) та в акті звірки взаємних
розрахунків (а.с.10) суму боргу визнав.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обгрунтовані, заявлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, підтверджуються
належними доказами, які є в матеріалах
справи та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача, оскільки
він спонукав позивача звернутись з
позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яромир", 13414,
Житомирська область, Андрушівський
район, с. Антопіль, вул. Жовтнева, 7,

на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, 10031, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1

- 33899,74 грн. - заборгованості;

- 1827,00 грн. - витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з пов. про вручення)