ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р.
Справа № 911/1557/14

Господарський суд Київської області у
складі суддів Бабкіної В.М. -
головуючий, суддів Горбасенка П.В.,
Яреми В.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом Міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері Київської
області в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Київській області

до Публічного акціонерного товариства
«Агрокомбінат «Калита»

про стягнення 41 825 611,44 грн.

секретар судового засідання:
Севастьянов Є.С.

від прокуратури: Годлевська А.В.
(посвідчення № 019145), Колб І.О.
(посвідчення № 024319)

від позивача: Котов С.В. (довіреність б/н
від 31.12.2013 р.)

від відповідача: Куприянський Б.О.
(довіреність б/н від 13.09.2013 р.)

Обставини справи:

Міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері Київської
області (далі - прокурор) звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Київській області (далі - позивач) до
Публічного акціонерного товариства
«Агрокомбінат «Калита» (далі -
відповідач) про стягнення 41 825 611,44 грн.
збитків, заподіяних державі внаслідок
самовільного використання водних
ресурсів.

В обґрунтування своїх вимог прокурор
посилається на те, що ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» в порушення вимог
законодавства самовільно
використовувало в період з 08 серпня 2011
року по 01 липня 2013 року підземні води
об'ємом 1 096 059 куб.м із свердловин без
спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води), чим завдало
державі збитків в сумі 41 825 611,44 грн.

У зв'язку з наведеним, прокурор просив
суд стягнути з ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» 41 825 611 грн. 44 коп. збитків,
заподіяних державі внаслідок
самовільного використання надр
(підземних вод) з підземних джерел, які
розташовані в адміністративних межах
Броварського району Київської області
на розподільчий рахунок № 0150 ГУ
ДКУ у Київській області з кодом 24062100
«Грошові стягнення за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності».

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.04.2014 р. було порушено
провадження у даній справі.

Розгляд справи відкладався.

До господарського суду Київської
області 12.05.2014 р. представником
відповідача було подано клопотання б/н
від 12.05.2014 р. про фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, яке було задоволено судом.

До господарського суду Київської
області 12.05.2014 р. представником
відповідача було подано клопотання б/н
від 12.05.2014 р. про відкладення розгляду
справи.

До господарського суду Київської
області 13.05.2014 р. від Державної
екологічної інспекції у Київській
області подано заяву б/н від 13.05.2014 р.
про уточнення позовних вимог, згідно з
якою позивач, підтримуючи вимоги
Міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області, уточнює позовні вимоги та
просить суд стягнути з відповідача,
відповідно до п. 3.7 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, до спеціального фонду
Державного бюджету України - 30 %, до
спеціального фонду місцевого бюджету
Халчанської сільської ради - 50 % та до
спеціального фонду обласного бюджету
Київської області - 20 % на такі
реквізити за кодом класифікації
доходів бюджету 24062100 «Грошові
стягнення за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності», (символом звітності 331):
отримувач коштів - Бровар. УК/Калита /
24062100, код банку отримувача (МФО) - 821018,
рахунок отримувача - 0150, банк
отримувача - ГУ ДКСУ у Київській
області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) -
37893158.

До господарського суду Київської
області 27.05.2014 р. від Міжрайонної
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері
Київської області подано клопотання
про долучення до матеріалів справи
копії витягу з Єдиного реєстру
досудових розслідувань № 0000005 від
20.05.2014 р. та копії витягу з Єдиного
реєстру досудових розслідувань №
0000006 від 20.05.2014 р.

До господарського суду Київської
області 28.05.2014 р. від Державної
екологічної інспекції у Київській
області було подано клопотання б/н від
28.05.2014 р. про відкладення розгляду
справи, яке у судовому засіданні 29.05.2014
р. не було підтримано представником
заявника.

До господарського суду Київської
області 28.05.2014 р. ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» подано відзив б/н від 26.05.2014 р.
на позовну заяву, згідно якого
відповідач проти позову заперечує,
посилаючись при цьому на те, що
прокурором не доведено належними та
допустимими доказами наявності у діях
відповідача ознак протиправності, а
відтак і завдання відповідачем
майнової шкоди державі. Зокрема,
відповідач у своїй господарській
діяльності використовує 15 свердловин,
з яких одна є неробочою, а 14 - діючими. На
виконання вимог Водного кодексу
України товариство має дозвіл на
спеціальне водокористування № 312/5 від
01.12.2011 р., виданий Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Київській області, термін
дії якого передбачено до 01.01.2015 р.
Зазначені обставини зафіксовано в Акті
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, складеного
Державною екологічною інспекцією
України у Київській області 23.09.2013 р., на
який посилається прокурор в
обґрунтування позовних вимог. Також в
акті перевірки від 23.09.2013 р. вказано, що
в період з 08.08.2011 р. по 01.07.2013 р.
підприємством використано 1 092 900 куб. м
води, що відрізняється від обсягів
води, начебто самовільно використаної
відповідачем протягом цього періоду,
зазначених прокурором у позові - 1 096 059
куб. м.

Як зазначає відповідач, обов'язковість
отримання спеціального дозволу на
користування надрами законодавець
пов'язує з продуктивністю водозаборів
підземних вод, яка не повинна
перевищувати 300 кубічних метрів на
добу. При цьому, відповідно до абз. 18 ст.
1 ВК України водозабір - це споруда або
пристрій для забору води з водного
об'єкту. В акті перевірки від 23.09.2013 р.
відображено, що за перевіряємий період
(з 08.08.2011 р. по 01.07.2013 р.) відповідачем
використано 1092900 кубічних метрів води,
добутої з 14 артезіанських скважин.
Отже, на переконання відповідача,
виходячи із загального об'єму
використаної води за період з 08.08.2011 р.
по 01.07.2013 р., добова продуктивність
водозабору відповідача склала - 112,81
куб. м. (1 092 900 куб. м. /692 доби /14
свердловин = 112,81 куб. м).

Таким чином, на думку ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» інспекція дійшла помилкового
висновку, підсумувавши обсяги добутої
відповідачем води сукупно з 14 різних
артезіанських свердловин, внаслідок
чого прокуратурою зроблено хибний
висновок, що водозабір відповідача
складає більше, ніж 300 куб. м на добу, у
зв'язку з чим останній мав право не
отримувати спеціальний дозвіл на
користування надрами для видобутку
підземних вод.

Також відповідач наголошує, що з
матеріалів справи не вбачається, що
Державною екологічною інспекцією у
Київській області, на виконання
пунктів 4.18, 4.23 Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
пункту 2.2 Інструкції з оформлення
органами Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України матеріалів про
адміністративні правопорушення, були
складені відповідні протоколи про
адміністративні правопорушення
відносно посадових осіб відповідача та
приписи про усунення порушень вимог
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища.
Наведене, на думку товариства,
додатково спростовує твердження
прокурора та позивача щодо
встановлення в діях відповідача ознак
цивільного правопорушення, як і
наявності самого факту завдання
відповідачем майнової шкоди державі.

Крім того, відповідач зазначав, що
справжні обсяги використаної ним води
є невстановленими внаслідок
невідповідності налаштувань
водолічильника відповідно до істотно
зменшеної наповненості води у
трубопроводі. Крім того, з 04.02.2011 р. по
даний час на підприємстві відповідача
неодноразово мали випадки аварій
(несправностей) трубопроводу: на різних
його дільницям ставались пориви, які
могли усуватись робітниками
ремонтного цеху підприємства протягом
декількох днів. Наведене
підтверджується журналом обліку
ремонтних робіт тепло-, водопостачання
та водовідведення, а також актами
приймання виконаних робіт (з усунення
несправностей) і нарядами відповідача.
Таким чином, об'єм використаної
відповідачем води, що відображений в
звітах за формою 2-ТП (водгосп), на який у
позові посилається прокурор, не
відповідає дійсності (є недостовірним).

До господарського суду Київської
області 20.06.2014 р. від Міжрайонної
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області подано пояснення
№1073вих-14 від 19.06.2014 р., згідно з якими
прокурор зазначає, що в акті перевірки
встановлено, що в період із 08.08.2011 р. по
01.07.2013 р. товариством використано 1 092 900
куб. м води без отримання спеціального
дозволу на користування надрами, однак
у розрахунку розміру відшкодування
збитків, обумовлених самовільним
використанням водних ресурсів ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» при
відсутності дозвільних документів,
інспекцією зазначено інший об'єм
використаної води товариством - 1096059
куб. м. Вказана різниця між об'ємами
пояснюється тим, що Державною
екологічною інспекцією у Київській
області при проведенні вказаного
розрахунку було внесено уточнення до
об'єму використаної води, оскільки при
складанні акту від 23.09.2013 р. у інспекції
були відсутні дані з журналу
статистичної звітності відповідача за
формою ПОД-11.

Щодо заяви Державної екологічної
інспекції у Київській області про
уточнення позовних вимог від 13.05.2014 р.
прокурором зазначено, що відповідно до
пункту 7 частини 3 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів є: 30
відсотків грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища внаслідок господарської та
іншої діяльності. Водночас, відповідно
до пункту 7 частини 2 ст. 69 БК України, до
надходжень спеціального фонду
місцевих бюджетів належать: 70
відсотків грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища внаслідок господарської та
іншої діяльності, в тому числі: до
сільських, селищних, міських бюджетів -
50 відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим - 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

За таких обставин прокурор просить
уточнити редакцію пункту 2 прохальної
частини позовної заяви, а саме:
«Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Агрокомбінат «Калита» 41 825
611 грн. 44 коп. (сорок один мільйон
вісімсот двадцять п'ять тисяч шістсот
одинадцять грн. сорок чотири коп.) на
користь держави, кошти розподілити між
спеціальним фондом Державного бюджету
України та спеціальними фондами
місцевих бюджетів, на користь
спеціального фонду Державного бюджету
30 відсотків від суми збитків, що
становить 12 547 683,43 грн., на користь
спеціального фонду бюджету
Калитянської селищної ради
Броварського району Київської області
50 відсотків від суми збитків, що
становить 20 912 805,72 грн., на користь
спеціального фонду бюджету Київської
області 20 відсотків від суми збитків,
що становить 8 365 122,29 грн., грошові кошти
перерахувати на розподільчий рахунок
№ 0150 з кодом 240663100».

До господарського суду Київської
області 23.06.2014 р. від ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» подано додаткові пояснення
б/н від 23.06.2014 р., згідно з якими
відповідач зазначає, що зі змісту листа
Державної екологічної інспекції
України від 12.09.2013 р. № 2/2-2388зг, позивачу
надавалась згода на проведення
перевірки відповідача з питань,
начебто, забруднення останнім р.
Гнилая. Тобто, згідно листа з'ясуванню
позивачем підлягало лише питання щодо
підтвердження чи спростування факту
забруднення відповідачем р. Гнилая.
Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» передбачений вичерпний
перелік підстав для здійснення
позапланових заходів. При цьому, під
час проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного
нагляду/контролю).

У відповідності до пункту 3.7 Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства від 10.09.2008 р. № 464 під час
проведення позапланової перевірки
державні інспектори перевіряють
питання, необхідність висвітлення яких
стала підставою для її проведення, з
обов'язковим зазначенням цих питань у
направленні на проведення перевірки.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону проведення
позапланових заходів з інших підстав,
крім передбачених цією статтею,
забороняється, а згідно з ч. 3 ст. 7
Закону у посвідченні (направленні) на
проведення заходу зазначаються,
зокрема, підстави для здійснення
заходу та предмет здійснення заходу.

Відповідач наголошує, що направлення
на проведення позапланової перевірки
відповідача в якості підстави містить
посилання на лист, яким позивача було
уповноважено з'ясувати питання щодо
підтвердження чи спростування факту
забруднення р. Гнилая, посилань щодо
необхідності перевірки будь-яких інших
питань лист не містить. Крім того, зміст
самого направлення на проведення
перевірки не визначає предмету
позапланової перевірки, тобто тих
питань, необхідність з'ясування яких
повинно було бути здійснено у
відповідності до листа. При цьому, таке
формулювання предмету перевірки як
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, на думку відповідача, не
є належним та законним, оскільки
органами Державної екологічної
інспекції України можуть проводитись
перевірки з цілої низки питань у
природоохоронній сфері.

На переконання відповідача, позивач не
мав права здійснювати перевірку
відповідача з питань, викладених в акті
перевірки від 23.09.2013 р., а отже перевірку
було проведено позивачем із
перевищенням службових повноважень, у
зв'язку з чим акт перевірки від 23.09.2013 р.
не є належним доказом по справі.

У судовому засіданні 23.06.2014 р.
представником прокуратури було
заявлено усне клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
проведенням прокуратурою службової
перевірки Державної екологічної
інспекції у Київській області, яке було
задоволено судом.

У судовому засіданні 23.06.2014 р.
представником прокуратури було подано
клопотання про продовження строку
розгляду справи на 15 днів в порядку ст.
69 ГПК України, яке було задоволено
судом.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2014
р. строк розгляду справи був
продовжений до 16.07.2014 р.

14.07.2014 р. до господарського суду
Київської області прокурором були
подані письмові пояснення № 1236вих-14
від 11.07.2014 р., за якими останній
наголошує, що відповідно до п. 4.5.2
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 27.06.2005 № 02-5/744 «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних із застосування
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища»,
використання природних ресурсів без
відповідного дозволу є самовільним.

Також прокурор наголошував на тому, що
розрахунок розміру відшкодування
збитків, обумовлених самовільним
використанням водних ресурсів ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» при
відсутності дозвільних документів
(спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води), виконано
відповідно до Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі в наслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Мінприроди від 20.07.2009 р. № 389,
зареєстрованої в Мінюсті України 14.08.2009
р. за № 767/16783 (зі змінами, внесеними
згідно з наказом Міністерства екології
та природних ресурсів від 30.06.2011 р. № 220),
з використанням даних журналу
первинного обліку та форми 2-ТП
(водгосп).

14.07.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
позивача було подано письмові
пояснення б/н від 14.07.2014 р., до яких
Державною екологічною інспекцією у
Київській області було додано копію
Журналу обліку витрат споживання води
виробничими підрозділами ПАТ «АК
«Калита».

14.07.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
відповідача було подано клопотання б/н
від 14.07.2014 р. про призначення
інженерно-технічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.07.2014 р. на підставі ст. 4-6
Господарського процесуального кодексу
України призначено колегіальний
розгляд даної справи.

Розпорядженням Голови господарського
суду Київської області Грєхова А.С. №
130-АР від 15.07.2014 р. для розгляду справи №
911/1557/14 призначено колегію суддів у
складі: головуючий суддя Бабкіна В.М.,
судді Горбасенко П.В., Ярема В.А.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 16.07.2014 р. справу було
прийнято до провадження зазначеною
колегією суддів, розгляд справи був
призначений на 04.08.2014 р.

04.08.2014 р. до господарського суду
прокурором були подані пояснення №
1376вих-14 від 01.08.2014 р., у тому числі - щодо
клопотання відповідача про проведення
у даній справі інженерно-технічної
експертизи, проти призначення якої
прокурор заперечив.

У судовому засіданні 04.08.2014 р.
представником позивача були подані
суду пояснення у справі б/н від 04.08.2014 р.,
за змістом яких, серед іншого, позивач
просить суд відмовити відповідачеві у
задоволенні клопотання про
призначення у даній справі
інженерно-технічної експертизи.

04.08.2014 р. до господарського суду
представником відповідача були подані
заперечення проти доводів прокурора та
позивача, зокрема, в частині надання
Журналу обліку витрат споживання води
ПАТ «АК «Калита».

У судовому засіданні 04.08.2014 р. було
оголошено перерву до 27.08.2014 р.

26.08.2014 р. до господарського суду
представником відповідача було подано
клопотання б/н від 26.08.2014 р. про
зупинення провадження у даній справі,
мотивоване тим, що 15 серпня 2014 р.
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/11888/14 за
позовом ПАТ «Агрокомбінат «Калита» до
Державної екологічної інспекції у
Київській області про визнання
неправомірними дій інспекції по
складанню розрахунку розміру
відшкодування збитків, обумовлених
самовільним використанням водних
ресурсів ПАТ «Агрокомбінат «Калита»
при відсутності дозвільних документів
(спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води) на суму 41825611,44
грн., та про скасування розрахунку
розміру відшкодування збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» при відсутності дозвільних
документів (спеціального дозволу на
користування надрами (підземні води) на
суму 41825611,44 грн., складеного Державною
екологічною інспекцією в Київській
області за результатами позапланової
перевірки ПАТ «Агрокомбінат «Калита»,
що проводилася 23.09.2013 р., а також про
визнання неправомірними дії Державної
екологічної інспекції в Київській
області по передачі матеріалів та
розрахунку розміру відшкодування
збитків, обумовлених самовільним
використанням водних ресурсів ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» при
відсутності дозвільних документів
(спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води) на суму 41825611,44
грн. до Міжрайонної прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області. 21.08.2013 р. протокольною ухвалою
Окружного адміністративного суду м.
Києва наступне судове засідання у
справі № 826/11888/14 призначено на 02.09.2014 р.

На переконання відповідача, у даному
випадку справа № 826/11888/14 є пов'язаною із
справою № 911/1557/14, оскільки предметом
розгляду справи Окружного
адміністративного суду міста Києва №
826/11888/14 є встановлення факту
правомірності складання розрахунку
збитків, начебто заподіяних ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» державі
внаслідок порушення законодавства про
охорону та раціональне використання
водних ресурсів, стягнення яких є
предметом спору у даній справі №
911/1557/14. Тобто, має місце певна
черговість розгляду вимог, оскільки
факти, встановлені при розгляді справи
Окружним адміністративним судом м.
Києва № 826/11888/14, мають значення для
розгляду даної справи № 911/1557/14.

Наведені вище обставини свідчать про
неможливість, на думку ПАТ
«Агрокомбінат «Калита», розгляду даної
справи до вирішення Окружним
адміністративним судом м. Києва
пов'язаної з нею справи № 826/11888/14.

У судовому засіданні 27.08.2014 р.
представники прокуратури та позивача
проти задоволення клопотання про
зупинення провадження у справі
заперечували, представник відповідача
клопотання підтримував.

Розглянувши зазначене клопотання,
колегія суддів дійшла висновку щодо
відсутності підстав для його
задоволення, виходячи з такого.

Згідно з приписами частини першої
статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Як зазначено у п. 3.16 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» (зі змінами та
доповненнями), відповідно до частини
першої статті 79 ГПК господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини третя
і четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Поряд з цим, згідно зі ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Як слідує з приписів статей 32-34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
господарського спору. Обов'язок
доказування визначається предметом
спору. За загальним правилом тягар
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Дослідивши мотиви клопотання
відповідача, суд дійшов висновку, що
заявником не надано доказів на
підтвердження обставин неможливості
господарському суду самостійно
встановити у даній справі обставини,
які встановлюються іншим судом в іншій
справі, зокрема, щодо обґрунтованості
здійсненого позивачем розрахунку
заявленої до стягнення з відповідача
суми збитків.

У судовому засіданні 27.08.2014 р. судом
було залишено без задоволення
клопотання представника відповідача
б/н від 14.07.2014 р. про призначення у даній
справі інженерно-технічної експертизи.

У судовому засіданні 27.08.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та сторін, дослідивши
докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

За приписами ст. 20-2 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» до компетенції
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, належить, зокрема:
організація і здійснення у межах
компетенції державного нагляду
(контролю) за додержанням центральними
органами виконавчої влади та їх
територіальними органами, місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування в частині
здійснення делегованих їм повноважень
органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності та господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами-нерезидентами
вимог природоохоронного
законодавства.

Територіальним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, на території Київської
області є Державна екологічна
інспекція у Київській області.

Державною екологічною інспекцією у
Київській області на виконання
покладених на неї завдань та
обов'язків, проведено перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, зокрема, під час
використання водних ресурсів, в ході
якої було встановлено, що ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» здійснює
господарську діяльність по
вирощуванню зернових та технічних
культур, розведення свиней та інших
тварин, виробництва м'яса та м'ясних
продуктів, задля забезпечення
виробничих та побутових потреб
підприємством здійснюється забір
підземної прісної води.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про
надра, надра - це частина земної кори, що
розташована під поверхнею суші та дном
водоймищ і простягається до глибин,
доступних для геологічних вивчень та
освоєння.

Згідно зі ст. 16 Кодексу спеціальні
дозволи на користування надрами
надаються переможцям аукціонів, крім
випадків, визначених Кабінетом
Міністрів України, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр,
або Радою міністрів Автономної
Республіки Крим щодо розробки родовищ
корисних копалин місцевого значення на
території Автономної Республіки Крим.
Порядок проведення аукціонів з продажу
спеціальних дозволів на користування
надрами та порядок їх надання
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 19 Кодексу надра
надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам лише за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр. Право на користування
надрами засвідчується актом про
надання гірничого відводу.

Згідно зі ст. 21 Кодексу надра у
користування для видобування прісних
підземних вод і розробки родовищ торфу
надаються без надання гірничого
відводу на підставі спеціальних
дозволів, що видаються після
попереднього погодження з Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними. Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони праці, та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Статтею 23 Кодексу встановлено, що
землевласники і землекористувачі в
межах наданих їм земельних ділянок
мають право без спеціальних дозволів
та гірничого відводу видобувати для
своїх господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

Як зазначає прокурор у позовній заяві,
проведеною перевіркою встановлено, що
ПАТ «Агрокомбінат «Калита» в порушення
вказаних вимог законодавства,
самовільно використало в період з 08
серпня 2011 року по 01 липня 2013 року
підземні води об'ємом 1096059 куб.м. із
свердловин без спеціального дозволу на
користування надрами (підземні води),
що підтверджується відповідною
статистичною звітністю за формою 2-ТП
(водгосп).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» завданням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища є регулювання відносин у
галузі охорони, використання і
відтворення природних ресурсів,
забезпечення екологічної безпеки,
запобігання і ліквідації негативного
впливу господарської та іншої
діяльності на навколишнє природне
середовище, збереження природних
ресурсів, генетичного фонду живої
природи, ландшафтів та інших природних
комплексів, унікальних територій та
природних об'єктів, пов'язаних з
історико-культурною спадщиною.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» природні ресурси України є
власністю Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування у межах, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами України. Громадяни України
мають право користуватися природними
ресурсами України відповідно до цього
та інших законів.

Господарський кодекс України у ч.ч. 1, 4, 5
ст. 148 передбачає, що відповідно до
Конституції України земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, що знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституцією
України. Правовий режим використання
окремих видів природних ресурсів
(землі, вод, лісів, надр, атмосферного
повітря, тваринного світу)
встановлюється законами. Природні
ресурси можуть надаватися суб'єктам
господарювання для використання або
придбаватися ними у власність лише у
випадках та порядку, передбачених
законом.

Згідно із вимогами ст. 153
Господарського кодексу України суб'єкт
господарювання, здійснюючи
господарську діяльність, зобов'язаний:
- використовувати природні ресурси
відповідно до цільового призначення,
визначеного при їх наданні (придбанні)
для використання у господарській
діяльності; - ефективно і економно
використовувати природні ресурси на
основі застосування новітніх
технологій у виробничій діяльності; -
здійснювати заходи щодо своєчасного
відтворення і запобігання псуванню,
забрудненню, засміченню та виснаженню
природних ресурсів, не допускати
зниження їх якості у процесі
господарювання; - своєчасно вносити
відповідну плату за використання
природних ресурсів; - здійснювати
господарську діяльність без порушення
прав інших власників та користувачів
природних ресурсів; - відшкодовувати
збитки, завдані ним власникам або
первинним користувачам природних
ресурсів. Законом можуть бути
визначені й інші обов'язки суб'єкта
господарювання щодо використання
природних ресурсів у господарській
діяльності.

Закон України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
у ст. 38 передбачає, що використання
природних ресурсів в Україні
здійснюється в порядку загального і
спеціального використання природних
ресурсів. Законодавством України
громадянам гарантується право
загального використання природних
ресурсів для задоволення життєво
необхідних потреб (естетичних,
оздоровчих, рекреаційних, матеріальних
тощо) безоплатно, без закріплення цих
ресурсів за окремими особами і надання
відповідних дозволів, за винятком
обмежень, передбачених законодавством
України. В порядку спеціального
використання природних ресурсів
громадянам, підприємствам, установам і
організаціям надаються у володіння,
користування або оренду природні
ресурси на підставі спеціальних
дозволів, зареєстрованих у
встановленому порядку, за плату для
здійснення виробничої та іншої
діяльності, а у випадках, передбачених
законодавством України, - на пільгових
умовах.

Як встановлено судом, Державною
екологічною інспекцією у Київській
області було проведено позапланову
перевірку дотримання ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» вимог
природоохоронного законодавства
України, в ході якої виявлено, що в
порушення вимог законодавства
товариство самовільно використовувало
в період з 08 серпня 2011 року по 01 липня 2013
року підземні води.

Відповідно до п.п. 3.5-3.9 Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 р. № 464 (в редакції від 10.09.2008 р.),
позаплановою перевіркою є перевірка,
яка не передбачена планом роботи
органу Мінприроди. Позапланова
перевірка проводиться за наявності
таких обставин: подання суб'єктом
господарювання письмової заяви до
відповідного органу Мінприроди про
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) на його бажання; виявлення та
підтвердження недостовірності даних,
заявлених у документах обов'язкової
звітності, поданих суб'єктом
господарювання; перевірка виконання
суб'єктом господарювання приписів,
розпоряджень або інших розпорядчих
документів щодо усунення порушень
вимог законодавства, виданих за
результатами проведення планових
заходів органом Мінприроди; звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення;
неподання у встановлений термін
суб'єктом господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів. Під час проведення
позапланової перевірки державні
інспектори перевіряють питання,
необхідність висвітлення яких стала
підставою для її проведення, з
обов'язковим зазначенням цих питань у
направленні на проведення перевірки.
Позапланова перевірка проводиться за
наказом органу Мінприроди та
направленням на проведення перевірки
керівника органу Мінприроди або його
заступника. Тривалість позапланової
перевірки не повинна перевищувати
десяти робочих днів, а щодо суб'єктів
малого підприємництва - двох робочих
днів.

Відповідно до п. 4.13 Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства, за
результатами проведеної перевірки
державним інспектором складається акт
перевірки вимог природоохоронного
законодавства.

Згідно з абз. 2 п. 1.4 вказаного Порядку,
акт перевірки - документ, який фіксує
факт проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

З долучених до справи матеріалів
перевірки слідує, що згідно з листом
Голови Державної екологічної
інспекції України від 12.09.2013 р. № 2/2-2388зг
було надано згоду на проведення
Державною екологічною інспекцією у
Київській області позапланової
перевірки СВАТ «Агрокомбінат «Калита»
в частині дотримання вимог
природоохоронного законодавства.

Згідно з наказом № 436 від 23.09.2013 р.
начальника Державної екологічної
інспекції у Київській області про
проведення позапланової перевірки
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства СВАТ
«Агрокомбінат «Калита» ст. державному
інспектору з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Кочубею Є.В., державним
інспекторам з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Головачу А.Г. та Бабаєву Ю.В.
було надано направлення № 002810 на
проведення позапланової перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами перевірки дотримання ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» вимог
природоохоронного законодавства
України, складено акт перевірки від
23.09.2013 р., згідно якого встановлено, що
ПАТ «Агрокомбінат «Калита» має дозвіл
на спеціальне водокористування № 312/5
від 01.12.2011 р., наявність якого
передбачено ст. 49 Водного кодексу
України, однак видобування товариством
підземних вод об'ємом більше ніж 300 куб.
м на добу вимагає наявності дозволу на
користування надрами (підземні води).

Даний акт перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
23.09.2013 року є чинним. Доказів скасування
вказаного акту, як і доказів визнання
незаконними дій осіб, що здійснювали
перевірку, до матеріалів справи не
надано.

При цьому судом відхиляються посилання
відповідача на те, що добове
видобування води товариством не
перевищувало 300 куб. м на добу, тому що
загальний обсяг води мав бути
поділений арифметично на 14 працюючих
свердловин, які є у розпорядженні
відповідача, оскільки наведені вище
приписи статті 23 Кодексу України про
надра не ставлять добове споживання
підземних вод у залежність від
кількості водозаборів або ж
свердловин, а визначають вказаний
граничний обсяг споживання для
землевласників і землекористувачів в
межах наданої їм земельної ділянки.

Отже, зі змісту ст. 23 Кодексу слідує, що
землевласники і землекористувачі в
межах наданих їм земельних ділянок
мають право без спеціальних дозволів
(спеціального дозволу на користування
надрами) видобувати підземні води, якщо
загальний видобуток не перевищує 300
куб. м на добу з усіх свердловин, які
розташовані на земельній ділянці
товариства, і загальний об'єм видобутку
води товариством на добу не повинен
перевищувати вказаного граничного
обсягу.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу України
про надра, права та обов'язки
користувача надр виникають з моменту
отримання спеціального дозволу на
користування надрами.

Відтак, відповідач для видобування
підземних вод в обсягах, що перевищують
300 куб. м на добу, повинен був отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів, в розумінні
наведених вище вимог процесуального
закону, наявності у нього дозволу на
користування надрами, у зв'язку з чим
суд дійшов висновку, що відповідачем у
період з 08.08.2011 р. до 01.07.2013 р.
здійснювалось використання надр
(підземних вод) без спеціального
дозволу.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» встановлено, що шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України у передбачає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право. На вимогу особи, якій завдано
шкоди, та відповідно до обставин справи
майнова шкода може бути відшкодована і
в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана
майну, може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо).

Цивільний кодекс України у ст. 1166
передбачає, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана правомірними діями,
відшкодовується у випадках,
встановлених цим Кодексом та іншим
законом.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 14.10.2013 р. у
справі № 922/1746/13.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наявність в діях
відповідача протиправної поведінки, що
виявилась у здійсненні користування
підземними водами без відповідного
дозволу на користування надрами. Разом
з тим, має місце наявність збитків, які
завдані державі у обсязі видобутої
відповідачем води, та наявність
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою відповідача та збитками,
завданими державі внаслідок
видобування води без дозволу на
користування надрами.

Відповідно до абз. 4 п. 1.2 Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої Наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009 р. № 389, в редакції від 08.08.2011 р.,
ця Методика встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, у разі самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)).

Пунктами 9.1, 9.2 Методики визначено, що
розрахунок розміру відшкодування
збитків, обумовлених самовільним
використанням водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), здійснюється за
формулою З сам = 100 х W х Тар, де W - об'єм
води, що використана самовільно без
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування та/або
спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води)), куб. м; Тар -
розмір, грн./100 куб. м, аналогічний
ставці збору за спеціальне
використання води, встановленої
статтею 325 Податкового кодексу України
на дату виявлення порушення.

Фактичний об'єм води, що використана
самовільно без дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), визначається на основі
даних: первинної документації,
статистичної звітності, ліміту забору
та використання води, індивідуальних
норм водоспоживання та водовідведення
або довідки суб'єкта господарювання за
підписом керівництва, завіреної
печаткою.

Пунктом 325.2 ст. 325 Податкового кодексу
України (в редакції від 01.09.2013 року)
визначено, що ставка збору за
спеціальне використання підземних вод
у Броварському районі Київської
області складає 38,16 грн. за 100 куб.
метрів.

Стосовно обсягів самовільно
використаних без спеціального дозволу
на користування надрами підземних вод
слід зазначити таке.

Судом встановлено, що прокурором до
позовної заяви додано розрахунок
збитків, здійснений відповідно до п.п.
9.1, 9.2 Методики за формулою З сам=100 х 1 096
059 х 38,16/100, згідно якого сума завданих
відповідачем збитків внаслідок
самовільного використання води із
свердловин без дозволу складає 41 825
611,44 грн.

Тобто, для розрахунку заподіяних
державі збитків прокурором було
використано фактичний об'єм води в
розмірі 1 096 059 куб. м., який зазначено у
здійсненому державними інспекторами з
охорони навколишнього природного
середовища Київської області А.Г.
Головач, Ю.В. Бабаєвим розрахунку, що
був перевірений ст. державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Є.В. Кочубеєм.

Водночас, як вбачається з акту
перевірки від 23.09.2013 р., у період з 08.08.2011
р. до 01.07.2013 р. відповідно до
статистичної звітності 2-ТП (водгосп)
підприємством було використано 1 092 900
куб.м. води за відсутності спеціального
дозволу на користування надрами.

З долучених до матеріалів справи
пояснень представників прокуратури та
позивача слідує, що зазначена
розбіжність у розмірі фактичного
обсягу самовільно використаних
відповідачем підземних вод спричинена
тим, що за статистичною звітністю 2-ТП
(водгосп), яка є квартальною та про яку
зазначено в акті перевірки, неможливо
визначити обсяги води, видобутої ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» за неповний
місць серпень (з 08.08.2011 року), а також за
вересень 2011 року, який входить до
третього кварталу року. У зв'язку з цим,
розрахунок фактичного обсягу
самовільно використаних підземних вод
за весь період, що охоплювався
перевіркою, здійснений відповідно до
статистичної звітності 2-ТП (водгосп) та
журналу обліку за формою ПОД-11.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції щодо
заповнення форми № 2-ТП (водгосп),
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України № 230 від
30.09.1997 р., у звіті про використання води
відображують наступні показники:
об'єми забраної, використаної,
переданої та втраченої води (гр. 2, 9, 17, 19,
20), а також сплачені до бюджету суми
податків.

Відповідно до п. 1.1 вказаної вище
Інструкції звіт підписує керівник
підприємства (організації), який несе
відповідальність за правильність
складання звіту, достовірність
наведених в ньому даних і своєчасне
подання його за встановленими
адресами.

Як слідує з матеріалів справи,
заперечуючи проти достовірності
внесених до звітів ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» про використання води № 2-ТП
(водгосп) даних в частині кількості
використаної та втраченої води,
відповідач не спростовує об'єму
забраної води із свердловин, що
зазначений у звітах № 2-ТП (водгосп), та
на підставі якого був зроблений
розрахунок збитків.

Також слід зазначити, що перевіркою
Державної екологічної інспекції у
Київській області встановлено (п.п. 3.13,
3.14 акту перевірки від 23.09.3013 р.), що на
ПАТ «Агрокомбінат «Калита»
здійснюється належним чином облік
забору та використання води (тобто,
ведеться журнал, в якому відмічається
скільки куб. м води споживає
товариство; журнал заповнюється
щоденно; фіксується кількість забраної
води (водоспоживання) за день).

Відповідно до п. 1.4 наказу Державного
комітету статистики від 30 вересня 1997
року № 230 «Про затвердження форми
державної статистичної звітності №
2-ТП(водгосп)», звіт складається на
основі первинної документації (журнали
обліку по формах ПОД-11, ПОД-13), а також за
даними відомчої форми звітності.

Наказом Державного комітету
статистики від 27 липня 1998 року № 264 «Про
затвердження типових форм первинного
обліку» затверджено типові форми
первинного обліку з використання води,
зокрема, «Журнал обліку водоспоживання
(водовідведення) водовимірювальними
приладами та обладнаннями» (ПОД-11).

Відповідно до Вказівок по застосуванню
та заповненню типових форм № ПОД-11,
дані журналу первинного обліку є
основою для заповнення статистичної
звітності за формою № 2-ТП(водгосп),
складання проектів планів з охорони і
раціонального використання водних
ресурсів, а також для розрахунків плати
за використання води промисловими та
сільськогосподарськими
підприємствами.

Матеріали справи свідчать про те, що
ПАТ «Агрокомбінат «Калита» щоденно
вело фіксацію забраної води у журналі
первинного обліку (Журнал обліку
витрат споживання води виробничими
підрозділами ПАТ «Агрокомбінат
«Калита») на підставі показників
лічильників, які встановлені на
свердловинах.

На підставі даних вказаного журналу
заповнювалася статистична звітність
за формою № 2-ТП (водгосп) самим
підприємством та був визначений об'єм
забраної води товариством без
спеціального дозволу на користування
надрами у вищевказаний період
Державною екологічною інспекцією у
Київській області.

До матеріалів справи позивачем
долучено копію Журналу обліку витрат
споживання води виробничими
підрозділами ПАТ «АК «Калита», ведення
якого було розпочато 01.07.2011 р.

Як встановлено судом, форма
зазначеного журналу не відповідає
формі журналу обліку за формою ПОД-11.
Проте, серед іншого, надана копія
журналу містить показники щодобового
обсягу споживання води агрокомбінатом,
значення яких засвідчені підписами
відповідальних осіб.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду учасниками судового
процесу у справі в якості доказів, є
належними та допустимими письмовими
доказами, які стосуються предмету
спору.

Посилання відповідача на нескладення
за наслідками перевірки ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» протоколів про
адміністративне правопорушення
посадових осіб залишаються поза увагою
суду з огляду на таке.

Пунктами 4.18, 4.24 Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.09.2008 р. № 464 (у
редакції від 10.09.2008 р.) визначено, що у
разі виявлення під час проведення
перевірки порушення вимог
природоохоронного законодавства, за
які згідно з Кодексом України про
адміністративні правопорушення
передбачено адміністративну
відповідальність, державні інспектори
складають протокол про
адміністративне правопорушення
відповідно до наказу Мінприроди
України від 05.07.2004 р. № 264 «Про
затвердження Інструкції з оформлення
органами Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України матеріалів про
адміністративні правопорушення»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.07.2004 р. за № 934/9533.
Припис щодо усунення порушень
природоохоронного законодавства
складається у двох примірниках, один з
яких не пізніше п'яти робочих днів з дня
складення акта надається керівнику
суб'єкта господарювання чи
уповноваженій ним особі для виконання,
другий з підписом такої особи
залишається в органі Мінприроди, який
здійснював перевірку.

Кодексом України про надра у ч. 1 ст. 65
визначено, що порушення законодавства
про надра тягне за собою дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову і
кримінальну відповідальність згідно
із законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», порушення законодавства
України про охорону навколишнього
природного середовища тягне за собою
встановлену цим Законом та іншим
законодавством України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 240 Кримінального
кодексу України, порушення
встановлених правил використання надр,
якщо це створило небезпеку для життя,
здоров'я людей чи довкілля, а також
незаконне видобування корисних
копалин загальнодержавного значення -
караються штрафом від чотирьохсот до
семисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян або обмеженням волі
на строк до трьох років, або
позбавленням волі на той самий строк.

Згідно Переліку корисних копалин
загальнодержавного значення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 грудня 1994 року
№ 827, питні води (для централізованого
водопостачання, для
нецентралізованого водопостачання)
належать до корисних копалин
загальнодержавного значення.

Системний аналіз вищевказаних норм дає
підстави для висновку, що складання
протоколу про адміністративне
правопорушення та припису про порушень
природоохоронного законодавства є
правом контролюючого органу, та
враховуючи те, що за незаконне
видобування вод передбачена
кримінальна відповідальність, суд
дійшов висновку, що відсутність
припису про усунення порушень
природоохоронного законодавства та
протоколу про адміністративне
правопорушення факту завдання збитків
державі не усувають та складу
господарського правопорушення
відповідача не виключають.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, 20.05.2014 р. міжрайонною
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області внесено до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000005 відомості про незаконне
видобування ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» корисних копалин
загальнодержавного значення за
відсутності спеціального дозволу на
користування надрами (підземними
водами), попередня правова
кваліфікація кримінального
правопорушення - ч. 2 ст. 240
Кримінального кодексу України.

Крім того, міжрайонною прокуратурою
20.05.2014 р. внесено до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за № 0000006
відомості про вчинення службової
недбалості службовими особами ПАТ
«Агрокомбінат «Калита», тобто
неналежне виконання службовими
особами товариства своїх службових
обов'язків через несумлінне ставлення
до них, що спричинило тяжкі наслідки
державним інтересам, що виразилось у
заподіянні збитків у сумі 41825611,44 грн.
внаслідок самовільного використання
водних ресурсів за відсутності
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами), попередня
правова кваліфікація кримінального
правопорушення - ч. 2 ст. 367
Кримінального кодексу України.

Стосовно посилання відповідача на те,
що товариство не здійснювало
самовільного використання
(видобування) водних ресурсів, оскільки
ПАТ «Агрокомбінат «Калита» мало дозвіл
на спеціальне водокористування, слід
зазначити таке.

Згідно з п. 9.1 Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища від 20.07.2009 р. № 389,
Державною екологічною інспекцією у
Київській області проводився
розрахунок розміру відшкодування
збитків, обумовлених самовільним
використанням водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)).

Отже, у даному випадку ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» здійснювало
самовільне використання водних
ресурсів при відсутності дозвільного
документу, а саме - спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води), який в вищевказаній
методиці передбачений не як додатковий
дозвільний документ, до дозволу на
спеціальне водокористування, а як
самостійний.

Перевіркою правильності та
обґрунтованості розрахунку суми
збитків, заподіяних відповідачем
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності спеціального дозволу на
користування надрами (підземні води),
встановлено наступне.

Як зазначалося вище, до позовної заяви
додано розрахунок збитків відповідно
до п.п. 9.1, 9.2 Методики за формулою З
сам=100 х 1 096 059 х 38,16/100, згідно якого сума
завданих відповідачем збитків
внаслідок самовільного використання
води із підземних джерел без дозволу
складає 41 825 611,44 грн.

Згідно зі здійсненим господарським
судом розрахунком загального обсягу
забраної відповідачем без дозволу води
ПАТ «Агрокомбінат «Калита» за період,
охоплений перевіркою, здійснило забір
підземної води у таких обсягах:

у серпні 2011 року (з 08.08.2011 р. по 31.08.2011 р.)
за даними журналу обліку підприємством
забрано воду об'ємом 39297 куб.м;

у вересні 2011 року (з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р.)
за даними журналу обліку підприємством
забрано воду об'ємом 47470 куб.м, у той час
як у розрахунку, наданому прокурором,
вказаний менший обсяг води, а саме - 46000
куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за IV квартал
2011 року за жовтень 2011 року (з 01.10.2011 р. по
31.10.2011 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 46000 куб.м, у той час як у
розрахунку, наданому прокурором,
вказаний менший обсяг води, а саме - 43500
куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за IV квартал
2011 року за листопад 2011 року (з 01.11.2011 р.
по 30.11.2011 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 43500 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за IV квартал
2011 року за грудень 2011 року (з 01.12.2011 р. по
31.12.2011 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 45500 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за IV квартал
2012 року від початку року (з 01.01.2012 р. по
31.12.2012 р., тобто за рік) підприємством
забрано воду об'ємом 560600 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за І квартал
2013 року у січні 2013 року (з 01.01.2013 р. по
31.01.2013 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 43700 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за І квартал
2013 року в лютому 2013 року (з 01.02.2013 р. по
28.02.2013 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 42600 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за І квартал
2013 року у березні 2013 року (з 01.03.2013 р. по
31.03.2013 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 39200 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за ІІ квартал
2013 року у квітні 2013 року (з 01.04.2013 р. по
30.04.2013 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 61700 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за ІІ квартал
2013 року у травні 2013 року (з 01.05.2013 р. по
31.05.2013 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 72500 куб.м;

згідно форми 2-ТП (водгосп) за ІІ квартал
2013 року у червні 2013 року (з 01.06.2013 р. по
30.06.2013 р.) підприємством забрано воду
об'ємом 54100 куб.м.

Відповідно, у серпні 2011 року (з 08.08.2011 р.
по 31.08.2011 р.) за даними журналу обліку
добовий забір води підприємством
становив 1637 куб.м на добу; у вересні 2011
року (з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р.) за даними
журналу обліку добовий забір води
підприємством становив 1582 куб.м на
добу; за даними форми 2-ТП (водгосп) за IV
квартал 2011 року за жовтень 2011 року (з
01.10.2011 р. по 31.10.2011 р.) добовий забір води
підприємством становив 1484 куб.м на
добу; за даними форми 2-ТП (водгосп) за IV
квартал 2011 року за листопад 2011 року (з
01.11.2011 р. по 30.11.2011 р.) добовий забір води
підприємством становив 1450 куб.м на
добу; за даними форми 2-ТП (водгосп) за IV
квартал 2011 року за грудень 2011 року (з
01.12.2011 р. по 31.12.2011 р.) добовий забір води
підприємством становив 1468 куб.м на
добу; за даними форми 2-ТП (водгосп) за IV
квартал 2012 року від початку року (з
01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., тобто за рік)
добовий забір води підприємством
становив 1531 куб.м на добу; за даними
форми 2-ТП (водгосп) за І квартал 2013 року
за січень 2013 року (з 01.01.2013 р. по 31.01.2013 р.)
добовий забір води підприємством
становив 1409 куб.м на добу; за даними
форми 2-ТП (водгосп) за І квартал 2013 року
за лютий 2013 року (з 01.02.2013 р. по 28.02.2013 р.)
добовий забір води підприємством
становив 1521 куб.м на добу; за даними
форми 2-ТП (водгосп) за І квартал 2013 року
за березень 2013 року (з 01.03.2013 р. по 31.03.2013
р.) добовий забір води підприємством
становив 1264 куб.м на добу; за даними
форми 2-ТП (водгосп) за ІІ квартал 2013
року за квітень 2013 року (з 01.04.2013 р. по
30.04.2013 р.) добовий забір води
підприємством становив 2056 куб.м на
добу; за даними форми 2-ТП (водгосп) за ІІ
квартал 2013 року за травень 2013 року (з
01.05.2013 р. по 31.05.2013 р.) добовий забір води
підприємством становив 2338 куб.м на
добу; за даними форми 2-ТП (водгосп) за ІІ
квартал 2013 року за червень 2013 року (з
01.06.2013 р. по 30.06.2013 р.) добовий забір води
підприємством становив 1803 куб.м на
добу.

З огляду на викладене, за розрахунком,
здійсненим судом, загалом в період з
08.08.2011 р. по 30.06.2013 р. ПАТ «Агрокомбінат
«Калита» було здійснено забір 1096167
куб.м підземних вод, що перевищує обсяг,
вказаний у розрахунку суми збитків,
доданий до позову.

Водночас, оскільки суд при прийнятті
рішення не може виходити за межі
позовних вимог, колегія суддів дійшла
висновку, що розмір збитків, заподіяних
відповідачем державі внаслідок
самовільного користування підземними
водами без дозволу на користування
надрами, згідно з Методикою розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі в наслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, становить 41 825 611,44 грн.

При цьому судом залишаються поза
увагою посилання відповідача на те, що
справжні обсяги використаної ним води
є невстановленими внаслідок
невідповідності налаштувань
водолічильника відповідно до істотно
зменшеної наповненості води у
трубопроводі, а також внаслідок аварій
та несправонестей трубопроводу,
оскільки зазначені посилання
стосуються обсягів використаної
підприємством води, в той час як
предметом позову у даній справі є
стягнення збитків, заподіяних ПАТ
«Агрокомбінат «Калита» державі
внаслідок самовільного використання
водних ресурсів у вигляді самовільного
забору води суб'єктом господарювання.

Також поза увагою суду залишаються
посилання відповідача на інші акти
перевірок природоохоронного
законодавства, що не містили посилання
на відсутність відповідного дозволу на
користування надрами (підземними
водами), оскільки існування таких
документів не спростовує
встановленого судом факту забору
відповідачем в період з 08.08.2011 р. до
01.07.2013 р. підземних вод без спеціального
дозволу на користування надрами, а
обов'язок отримання такого дозволу для
користувача надрами (підземними
водами) випливає не з результатів
перевірок чи приписів, а з вимог
чинного законодавства.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів (з
урахуванням особливостей, визначених
пунктом 1 частини другої статті 67-1
цього Кодексу) є 30 відсотків грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу
України визначено, що до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належать: 70 відсотків грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, в тому числі: до сільських,
селищних, міських бюджетів - 50
відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим - 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що вимоги прокурора про стягнення з
відповідача збитків у сумі 41 825 611,44 грн.
на користь держави з розподілом коштів
між спеціальним фондом Державного
бюджету України та спеціальними
фондами місцевих бюджетів, у тому числі
- на користь спеціального фонду
Державного бюджету 30 відсотків від
суми збитків, що становить 12 547 683,43 грн.;
на користь спеціального фонду бюджету
Калитянської селищної ради
Броварського району Київської області
50 відсотків від суми збитків, що
становить 20 912 805,72 грн.; на користь
спеціального фонду бюджету Київської
області 20 відсотків від суми збитків,
що становить 8 365 122,29 грн., підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат у
даній справі колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з приписами ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України до
складу судових витрат належить,
зокрема, судовий збір.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 49 ГПК
України, у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п. 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» (зі змінами та доповненнями),
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється до Державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Враховуючи викладене, судові витрати у
даній справі покладаються на
відповідача шляхом стягнення до
Державного бюджету України суми
судового збору (у максимальному
передбаченому законодавством розмірі
73080,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 32 -34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Агрокомбінат
«Калита» (07420, Київська обл.,
Броварський р-н, смт. Калита, вул.
Червоноармійська, 14, код 00857290) на
користь держави 41825611 грн. 44 коп. (сорок
один мільйон вісімсот двадцять п'ять
тисяч шістсот одинадцять грн. сорок
чотири коп.), кошти розподілити між
спеціальним фондом Державного бюджету
України та спеціальними фондами
місцевих бюджетів: на користь
спеціального фонду Державного бюджету
- 30 відсотків від суми збитків, що
становить 12 547 683,43 грн. (дванадцять
мільйонів п'ятсот сорок сім тисяч
шістсот вісімдесят три грн. сорок три
коп.), на користь спеціального фонду
бюджету Калитянської селищної ради
Броварського району Київської області
- 50 відсотків від суми збитків, що
становить 20 912 805,72 грн. (двадцять
мільйонів дев'ятсот дванадцять тисяч
вісімсот п'ять грн. сімдесят дві коп.),
на користь спеціального фонду бюджету
Київської області - 20 відсотків від
суми збитків, що становить 8 365 122,29 грн.
(вісім мільйонів триста шістдесят п'ять
тисяч сто двадцять дві грн. 29 коп.),
грошові кошти перерахувати на
розподільчий рахунок № 0150 з кодом
240663100.

3. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Агрокомбінат
«Калита» (07420, Київська обл.,
Броварський р-н, смт. Калита, вул.
Червоноармійська, 14, код 00857290) до
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 73080,00 грн. (сімдесят три
тисячі вісімдесят грн. 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане
01.09.2014 р.

Головуючий суддя
В.М. Бабкіна

Суддя
П.В. Горбасенко

Суддя
В.А. Ярема