ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Справа № 910/17270/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіКравчука Г.А.,
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця
В.О.розглянувши у судовому засіданні
за участю представників сторін:
позивача: Колесник Д.В. - дов. від 18.06.12,
відповідача: Гнатієв В.- дов. від 08.09.14

касаційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Рентакран"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду
від08.07.14у справі№910/17270/13
Господарського суду міста Києваза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд"доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Рентакран"простягнення 336221,88 грн.

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 10.09.14 для розгляду
касаційної скарги у цій справі
призначено колегію суддів у складі:
Кравчука Г.А. - головуючого, Гоголь Т.Г.,
Швеця В.О.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" звернулося до
Господарського суду міста Києва із
позовом (з урахуванням змін) про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" 252360 грн.
боргу, 45979,90 грн. пені, 27043,12 грн. - 3%
річних, 10838,86 грн. інфляційних втрат.
Позивач посилався на наявність у
відповідача заборгованості за
договором оренди майна №2008-07-15 від
15.07.08.

Господарський суд міста Києва рішенням
від 28.11.13 (суддя Ващенко Т.М.) позов
задовольнив частково. Стягнув з
відповідача на користь позивача 252360
грн. боргу, 44073,47 грн. пені, 27043,12 грн. - 3%
річних, 10838,86 грн. інфляційних втрат. У
стягненні 1906,43 грн. пені суд відмовив.
Господарський суд дійшов висновку про
порушення відповідачем договірних
зобов'язань щодо сплати орендної плати
за користування майном.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.14 (судді:
Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.)
перевірене рішення місцевого
господарського суду залишено без з
змін з тих же підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рентакран"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення і
постанову у справі, а справу направити
на новий розгляду до місцевого
господарського суду. Скаржник
посилається на порушення судами
приписів статей 257, 261, 267, 601 Цивільного
кодексу України, статті 202, частини 6
статі 232 Господарського кодексу
України статей 4, 32, 33, 34, 36, 43
Господарського процесуального кодексу
України. Він стверджує про
помилковість здійсненого позивачем
розрахунку суми позову та наголошує на
нездійсненні господарськими судами
перевірки розрахунку спірних сум
боргу, пені, річних та інфляційних
втрат. Товариство також вважає, що за
заявленими позовними вимогами сплив
строк позовної давності. Крім того,
скаржник зазначає, що позивач йому не
надав усіх документів, на підставі яких
здійснюється оплата за спірним
договором.

Від позивача судом отримано відзив на
касаційну скаргу, в якому він просить
залишити без змін судові акти у справі,
а касаційну скаргу - без задоволення.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г.,
пояснення представників сторін,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства відзначає
наступне.

Господарськими судами установлено, що
15.07.08 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" - орендодавцем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" -
орендарем був укладений договір оренди
майна №2008-07-15. За цим договором
орендодавець зобов'язався передати
орендареві у тимчасове платне
користування баштовий кран Linden Comansa
10LC140, вантажопід'ємністю 8 тон, зав. №
15374, який є власністю орендодавця, а
орендар, в свою чергу, прийняти це
майно та сплачувати орендну плату за
нього. Загальна вартість орендної
плати становить 140 грн. з ПДВ за 1 (одну)
годину роботи баштового крану.
Орендодавець має право на періодичний
перегляд розміру орендної плати, в
залежності від ринкової вартості
оренди аналогічного обладнання,
узгодженої між орендодавцем та
орендарем (пункт 3.1 договору).
Додатковою угодою від 01.07.09 до договору
розмір орендної плати був встановлений
у розмірі 110 грн. з ПДВ за одну годину
роботи. Згідно з пунктами 3.2, 3.3 договору
орендна плата сплачується орендарем
шляхом прямого безготівкового
переказу відповідних грошових коштів,
в українських гривнях, на
розрахунковий рахунок орендодавця.
Орендар на підставі затверджених
сторонами актів наданих послуг та
рахунку - фактури орендодавця, упродовж
5 (п'яти) банківських днів з моменту їх
підписання, щомісячно перераховує на
розрахунковий рахунок орендодавця
орендну плату. Згідно з пунктом 4.4
договору орендар повинен повернути
майно після закінчення строку оренди
та демонтажу в строк не пізніше 7 (семи)
робочих днів. Орендар повинен
повернути майно технічно справним, в
такому ж стані як отримав в оренду, з
урахуванням його нормального зносу.
Строк дії договору був визначений
сторонами до 31.12.2010, та згідно з
додатковою угодою від 03.01.09
продовжувався до 31.12.11, а згодом до 31.12.12.
Суди установили, що баштовий кран був
переданий відповідачеві за актом
приймання-передачі майна від 01.08.08 та
повернутий позивачеві 12.06.13. Як
убачається з матеріалів справи,
предметом даного судового розгляду є
вимога Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" 252360 грн.
боргу, 45979,90 грн. пені, 27043,12 грн. - 3%
річних, 10838,86 грн. інфляційних втрат.
Ухвалюючи судові рішення у справі,
господарські суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення цих вимог. Втім, такі
висновки судів визнаються
передчасними. У відповідності до вимог
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України судове
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. Проте, ухвалюючи
судові акти у справі, господарський суд
першої інстанції, як і апеляційний
господарський суд, не дослідив усіх
обставин справи, з наданням оцінки усім
зібраним у справі доказам, що є
суттєвим для правильного вирішення
цього спору. Обмежившись посиланням на
порушення відповідачем умов спірного
договору оренди і несплати ним
орендної плати у повному обсязі,
місцевий господарський суд, не
досліджував підстав, з яких виник
спірний борг (чим він підтверджується),
не здійснив перерахунку заявлених до
стягнення сум; не з'ясував і не визначив
суми боргу, інфляційних втрат і річних;
не встановлював періоди, за який ці
суми були нараховані; не визначив суд і
період, за який підлягала нарахуванню і
стягненню пеня (тобто період порушення
зобов'язань); не перевірив та не надав
оцінки доводам відповідача щодо
відсутності всіх передбачених
договором доказів на підтвердження
суми боргу і іншим запереченням,
викладеним у відзиві. Наведене не було
встановлено та перевірено і судом
апеляційної інстанції. Апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції. При цьому, справи в
апеляційній інстанції переглядаються
за правилами розгляду цих справ у
першій інстанції з урахуванням
особливостей, передбачених у розділі
ХІІ названого Господарського
процесуального кодексу України (стаття
99 цього кодексу). Разом з цим, за
приписами статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі. Тобто, метою
апеляційного суду є розгляд справи
повторно. Проте, переглядаючи справу в
апеляційному порядку та залишаючи без
змін рішення суду першої інстанції,
апеляційний господарський суд вимог
вказаних норм Господарського
процесуального кодексу України не
виконав, від повторного розгляду
справи фактично ухилився (як і місцевий
суд), не дослідив усіх необхідних для
вирішення спору обставин. Наведене
свідчить про те, що господарськими
судами не вжито заходів для всебічного,
повного і об'єктивного розгляду справи,
тому судові рішення визнаються такими,
що прийняті за не з'ясованими
обставинами справи, які мають суттєве
значення для правильного вирішення
господарського спору. Таким чином,
судові для правильного вирішення
даного спору необхідно встановити усі
обставини, що входять до предмета
доведення такого позову, з'ясувати
дійсні правовідносини, які склались
між сторонами, та виходячи з
установленого, застосувати ті норми
права, якими вони регулюються. Оскільки
передбачені процесуальним законом
межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
матеріалів справи на новий розгляд до
Господарського суду міста Києва.

Виходячи з наведеного та керуючись
статтями 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
08.07.14 у справі №910/17270/13 та рішення
Господарського суду міста Києва від
28.11.13 скасувати. Справу скерувати на
новий розгляд до Господарського суду
міста Києва.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рентакран"
задовольнити.

Головуючий суддя
Г.Кравчук

Судді
Т.Гоголь

В.Швець