м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Цембудресурс»
доТовариства з обмеженою
«МІРАБУД-ПЛЮС»простягнення 447 780,00
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Приймак О.Ю.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цембудресурс»
(надалі - ТОВ «Цембудресурс»)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МІРАБУД-ПЛЮС» (надалі - ТОВ
«МІРАБУД-ПЛЮС») про стягнення 447 780,00
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
підстава для володіння відповідачем
грошовими коштами позивача у розмірі 447
780,00 грн. відсутня, а тому позивачем
заявлено вимогу про стягнення такої
грошової суми з відповідача. Крім того,
позивачем заявлено вимогу про
відшкодування вартості послуг
адвоката у розмірі 6 000,00 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.07.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Розпорядженням керівника апарату
господарського суду міста Києва №04-23/645
від 01.08.2014 р. призначено повторний
автоматичний розподіл справи у зв'язку
з тривалим лікарняним судді Капцової
Згідно автоматизованої системи
документообігу господарського суду
розгляд судді Босому В.П.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Босим В.П. та
призначено до розгляду на 27.08.2014 р.
В судове засідання представник
позивача з'явився, на виконання вимог
ухвали суду надав документи та
пояснення стосовно суті спору, позовні
вимоги підтримав повністю.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, що підтверджується
відмітками на звороті ухвали суду.
Місцезнаходження відповідача за
19 підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №19135802 від
12.08.2014 р., матеріалами справи та вказана
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У період з 26.12.2011 р. по 11.07.2012 р. з
поточного рахунку ТОВ «Цембудресурс»
№6523, відкритого в ПАТ «ВТБ Банк»,
було перераховано грошові кошти у
розмірі 447 780,00 грн. на рахунок ТОВ
«МІРАБУД-ПЛЮС», що підтверджується
банківськими виписками з рахунку
позивача та платіжними дорученнями
№2872 від 29.12.2011 р., №2903 від 24.01.2012 р., №2918
від 03.02.2012 р., №2922 від 07.02.2012 р., №2971 від
24.02.2012 р., №3092 від 17.04.2012 р., №3137 від 27.04.2012
р., №3154 від 11.05.2012 р., №3210 від 31.05.2012 р.,
№3242 від 11.06.2012 р., №3256 від 14.06.2012 р., №3274
від 19.06.2012 р., №3281 від 20.06.2012 р., №3519 від
23.08.2012 р., №3312 від 02.07.2012 р. та №3348 від
11.07.2012 р.

Як вбачається із матеріалів справи,
призначенням вказаних платежів за
платіжними дорученнями та
банківськими виписками було визначено
«дослідження кон'юктури ринку згідно
договору №24/11 від 01.11.2011 р. без ПДВ».

Спір у справі виник у зв'язку із
безпідставним, на думку позивача,
набуттям відповідачем грошових коштів
у розмірі 447 780,00 грн.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського
кодексу України визначено, що зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Із матеріалів справи вбачається, що
грошові кошти ТОВ «Цембудресурс» у
розмірі 447 780,00 грн. у період з 26.12.2011 р. по
11.07.2012 р. були перераховані на
розрахунковий рахунок відповідача з
призначенням платежу «дослідження
кон'юктури ринку згідно договору №24/11
від 01.11.2011 р. без ПДВ».

В той же час, матеріали справи не
містять доказів, а позивачем
заперечується факт існування договору
№24/11 від 01.11.2011 р., на виконання умов
якого могли бути перераховані такі
грошові кошти.

11.04.2014 р. на адресу ТОВ «МІРАБУД-ПЛЮС»
було направлено адвокатський запит з
метою надання належним чином
засвідченої копії договору та актів
здачі-приймання виконаних послуг,
оплата яких була проведена у період з
26.12.2011 р. по 11.07.2012 р.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Суд відзначає, що відповідачем
належними та допустимими в розумінні
ст.ст. 32, 33 Цивільного кодексу України
не доведено існування договору №24/11
від 01.11.2011 р., укладеного між сторонами у
даній справі. Більш того, відповідачем
не доведено факту існування будь-яких
інших зобов'язань між сторонами, на
виконання яких була перерахована
спірна сума грошових коштів.

Крім того, в матеріалах справи наявна
довідка Голосіївського РУ ГУМВС
України у м. Києві №53/16-б/н від 07.08.2014 р.,
з якої вбачається існування
кримінальної справи за фактом розтрати
чужого майна в особливо великих
розмірах бухгалтером ТОВ
«Цембудресурс», що виявилося у
перерахуванні шляхом підроблення
офіційного документу грошових коштів
на рахунки фізичних осіб-підприємців
та юридичних осіб, до яких, зокрема,
належить і відповідач.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що господарські зобов'язання
(шляхом укладення договору №24/11 від
01.11.2011 р.) між ТОВ «Цембудресурс» та ТОВ
«МІРАБУД-ПЛЮС» не виникали.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: повернення виконаного за
недійсним правочином; витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні;
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

При цьому, зобов'язання із набуття або
збереження майна без достатньої
правової підстави має місце за
наявності наступних умов.

По-перше, є набуття або збереження
майна. Це означає, що особа набуває нові
цінності, збільшує кількість та
вартість належного їй майна або
зберігає майно, яке неминуче мало б
вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто, збільшення або збереження
майна у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою.

По-третє, обов'язково має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто, мала місце
помилка, обман, випадковість або інші
підстави набуття або збереження майна,
які не можна віднести до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу
України).

Суд приймає до уваги відсутність між
сторонами договірних зобов'язань, а
відтак перераховані позивачем на
рахунок ТОВ «МІРАБУД-ПЛЮС» грошові
кошти ТОВ «Цембудресурс» у розмірі 447
780,00 грн. з урахуванням приписів ст.1212
Цивільного кодексу України вважаються
такими, що безпідставно набуті ТОВ
«МІРАБУД-ПЛЮС».

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства про стягнення з
Підприємства безпідставно отриманих
грошових коштів у розмірі 447 780,00 грн. є
правомірними та обґрунтованими, а тому
задовольняються судом у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

Стосовно заявлених позивачем до
відшкодування витрати на оплату послуг
адвоката у розмірі 6 000,00 грн. суд
відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

05.06.2014 р. між Адвокатським бюро «Приймак
та партнери» (Бюро) та ТОВ
«Цембудресурс» (клієнт) було укладено
договір про надання правової допомоги,
за змістом якого бюро приймає на себе
зобов'язання надати правову допомогу
клієнту у відносинах з ТОВ
«МІРАБУД-ПЛЮС» стосовно незаконно
отриманих коштів. При цьому, для
надання правової допомоги клієнту бюро
призначає адвоката ОСОБА_1, який діє на
підставі свідоцтва про право на
зайняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1, виданого Київською міською
кваліфікаційно-дисциплінарною
комісією адвокатури 25.10.2011 р., а також на
підставі ордеру на надання правової
допомоги КВ№095446 від 12.06.2014 р.

Позивачем було оплачено вартість
наданих згідно договору про надання
правової допомоги, що підтверджується
платіжним дорученням №458 від 16.06.2014 р.

Суд відзначає, що адвокат ОСОБА_1
підготував та подав позовну заяву від
26.06.2014 р., а також надавав документи по
справі, пояснення по суті спору та
приймав участь в судовому засіданні, а
відтак виконав зобов'язання
передбачені договором про надання
правової допомоги від 05.06.2014 р.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що витрати позивача на оплату
послуг адвоката співрозмірні та
адекватні ціні позову та складності
справи, а з урахуванням повного
задоволення судом позовних вимог ТОВ
«Цембудресурс», такі витрати
підлягають покладенню на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Цембудресурс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІРАБУД-ПЛЮС» (01042, м.
Київ, бул. Дружби народів, 19;
ідентифікаційний код 37635946) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цембудресурс» (01030,
м. Київ, вул. Чапаєва, 7-Б;
ідентифікаційний код 32348997)
безпідставно отримані грошові кошти у
розмірі 447 780 (чотириста сорок сім тисяч
сімсот вісімдесят) грн. 00 коп., судовий
збір у розмірі 8 955 (вісім тисяч
дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 60 коп. та
витрати оплату послуг адвоката у
розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.08.2014 р.

Суддя
В.П. Босий