м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПриватного підприємства
"Стар Трейд 1"доТовариства з обмеженою
"Танталсгруп"простягнення 4 774,94
грн.Суддя Бойко Р.В.
Представники сторін:
від позивача:Пікульський С.Ю.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство "Стар Трейд 1"
(надалі - "Підприємство") звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Танталсгруп" (надалі
- "Товариство") про стягнення 4 774,94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору поставки №441/243
від 12.08.2013 р. позивач здійснив поставку
товару, а відповідач належним чином
грошове зобов'язання по оплаті
поставленого товару не виконав, в
зв'язку з чим виникла заборгованість у
загальному розмірі 3 210,84 грн. Крім того,
позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача заставної
вартості обладнання у розмірі 800,00 грн.,
а також пені у розмірі 105,30 грн., 3% річних
у розмірі 16,63 грн., штрафу у розмірі 642,17
грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.07.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 р. у зв'язку із неявкою
представника відповідача розгляд
справи відкладено до 28.08.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримує та просить задовольнити їх
Відповідач, повідомлений про час і
місце розгляду справи належним чином,
що підтверджується відміткою на
звороті ухвали суду, своїх повноважних
представників в судове засідання не
направив, про поважні причини неявки
суд не повідомив.
Місцезнаходження відповідача за
Золотоустівська, 52, на яку було
відправлено ухвали суду,
підтверджується інформацією з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, яка
містить на офіційному веб-сайті
Державного підприємства
"Інформаційно-ресурсний центр" за
матеріалами справи та вказано в позові.
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час і
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час і місце розгляду
справи відповідач був належним чином
повідомлений, то на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами, а
необхідність у відкладенні її розгляду
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2013 р. між Підприємством
(постачальник) та Товариством
(покупець) було укладено договір
поставки №441/243 з оплатою товару на
умовах відстрочення платежу (надалі -
"Договір") відповідно до п. 1.1 якого
постачальник зобов'язався поставити, а
покупець прийняти та оплатити на
умовах цього договору тютюнові вироби
та аксесуари в асортименті (надалі -
товар). Детальний перелік найменувань
товару зазначається в накладних, які є
невід'ємною частиною цього договору.

Згідно із п.п. 2.1, 2.2 Договору ціни на
товар зазначаються у накладних. ціна
договору визначається як вартість
всього товару (сума всіх накладних)
поставленого на підставі цього
договору.

У відповідності до п.п. 2.3, 2.4 Договору
розрахунок за поставлену партію товару
здійснюється покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника. Оплата
товару здійснюється на умовах
відстрочення платежу на 14
(чотирнадцять) календарних днів з
моменту поставки товару.

Положеннями п.п. 3.1, 3.2 Договору
встановлено, що кожна партія товару
постачається на підставі замовлення,
надісланого факсом або іншим
узгодженим сторонами способом, в
узгоджені сторонами строки. Накладні
та акти звірок в обов'язковому порядку
засвідчуються печатками або штампами
сторін.

Відповідно до п. 4.2 Договору приймання
товару здійснюється представниками
постачальника та покупця, або на складі
постачальника, або на складі покупця з
дотриманням умов діючого
законодавства. Товар вважається
поставленим з моменту підписання
накладних. покупець гарантує і
підтверджує, що в будь-якому розі,
накладна, підписана від імені покупця і
передана покупцем постачальнику є
накладною, яка підписана належним
чином від імені покупця, особою, яка має
для цього всі необхідні повноваження.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що
строк дії даного договору - з моменту
підписання і до 31.12.2013 р. У випадку, якщо
до закінчення строку дії договору
жодна із сторін не заявила про намір
припинити договірні відносини,
останній вважається пролонгованим
кожного разу на 1 (один) календарний рік.

13.12.2013 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду №1 до Договору (надалі
- "Додаткова угода") відповідно до п. 1.1
якої сторони дійшли згоди, що на період
дії Договору постачальник надає
покупцю обладнання з метою належного
зберігання та розміщення товару
постачальника. Назва, код, адреса
встановлення та заставна вартість
переданого по даній угоді обладнання
зазначаються в актах прийому-передачі.

Відповідно до п. 2.2. Додаткової угоди
постачальник надає покупцю обладнання
по акту прийому-передачі. Після
припинення дії (розірвання) цієї угоди
приймає обладнання по акту
прийому-передачі.

Згідно із п.п. 2.3.5 п. 2.3 Додаткової угоди
покупець зобов'язується повернути
обладнання постачальнику в справному
стані по закінченні дії (розірванню)
цієї угоди.

Положеннями п.п. 3.2, 3.3 Додаткової угоди
визначено, що передача обладнання
здійснюється по акту прийому-передачі,
підписаному уповноваженими
представниками сторін. Покупець
протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня
припинення дії (розірвання) цієї угоди
повертає обладнання постачальнику.
Обладнання передається по акту
прийому-передачі, підписаному
уповноваженими представниками сторін.

У відповідності до п. 6.1 Додаткової
угоди дія цієї угоди припиняється з
моменту припинення дії Договору.

На виконання умов Додаткової угоди
13.12.2013 р. позивачем було передано, а
відповідачем прийнято обладнання для
продажу товарів постачальника, а саме:
дисплей СДФ (код НА0022315) заставною
вартістю у розмірі 800,00 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі №1 від 13.12.2013 р.

На виконання умов Договору у період
його дії позивачем поставлявся, а
відповідачем приймався, частково
оплачувався та частково повертався
товар, що підтверджується підписаними
представниками та скріпленими
штампами сторін видатковими
накладними, банківською випискою з
рахунку позивача та актом звірки
взаєморозрахунків за квітень 2014 року
від 30.04.2014 р., підписаним представниками
та скріпленим печатками сторін,
відповідно до якого заборгованість
відповідача по оплаті поставленого
товару становить 3 210,84 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті поставленого за
Договором товару та обов'язку з
повернення переданого за Додатковою
угодою обладнання.

Договір є правочином поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видатковими
накладними, банківською випискою з
рахунку позивача, актом звірки
взаєморозрахунків) підтверджується
поставка на виконання умов Договору
протягом періоду його дії позивачем
товару, прийняття його відповідачем,
здійснення часткової його оплати,
часткового повернення товару та
існування заборгованості останнього
по оплаті поставленого товару у
розмірі 3 210,84 грн., а саме: частково по
оплаті поставленого згідно накладної
№9116622 від 02.04.2014 р. у розмірі 637,08 грн. та
повністю згідно видаткових накладних
№9136622 від 07.04.2014 р. у розмірі 1 475,04 грн.,
№9246022 від 17.04.2014 р. у розмірі 585,42 грн. та
№9252522 від 18.04.2014 р. у розмірі 513,30 грн.

Видаткові накладні та акт звірки
взаєморозрахунків містить підписи
повноважних представників та відтиски
печаток/штампів сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 2.4 Договору та дати поставки
товару грошове зобов'язання
відповідача по оплаті отриманого за
Договором товару згідно накладної
№9116622 від 02.04.2014 р. у розмірі 637,08 грн.
мало бути виконано до 16.04.2014 р., згідно
накладної №9136622 від 07.04.2014 р. у розмірі 1
475,04 грн. до 21.04.2014 р., згідно накладних
№9246022 від 17.04.2014 р. у розмірі 585,42 грн. та
№9252522 від 18.04.2014 р. у розмірі 513,30 грн. до
05.05.2014 р., оскільки останні дні строку
виконання наведених грошових
зобов'язань (по оплаті поставленого
згідно накладних №9246022 від 17.04.2014 р. та
№9252522 від 18.04.2014 р.) припадає на святкові
дні (01.05.2014 р. та 02.05.2014 р. відповідно), то
в силу положень ч. 5 ст. 254 Цивільного
кодексу України днем їх закінчення є
перший за ними робочий день (05.05.2014 р.).

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 3 210,84 грн. на підставі Договору
за поставлений товар. Відповідачем
вказана заборгованість не спростована,
доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Товариство обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

Отже, позовні вимоги Підприємства про
стягнення з Товариства заборгованості
у розмірі 3 210,84 грн. є правомірними та
обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача пені у розмірі
105,30 грн., 3% річних у розмірі 16,63 грн.,
нарахованих від загальної суми
заборгованості (3 210,84 грн.) за період
прострочення з 03.05.2014 р. по 04.07.2014 р., та
штрафу у розмірі 642,17 грн., нарахованого
за прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання
більше ніж на 30 календарних днів у
розмірі 20% від суми заборгованості (3
210,84 грн.).

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидами якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Положеннями п. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. 6.2 Договору в
випадку несвоєчасного виконання своїх
договірних зобов'язань винна сторона
несе відповідальність у вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості товару, що підлягає
поставці, або суми боргу за кожний день
прострочення. Пеня стягується за весь
час прострочення платежу. Нарахування
пені припиняється в день погашення
заборгованості або винесення рішення
суду про стягнення заборгованості.

Згідно із п. 6.3 Договору у випадку
прострочення платежу більше ніж на 30
календарних днів, покупець крім пені
сплачує постачальнику штраф у розмірі
20% від суми неоплаченого в строк товару.

Тобто, умовами Договору передбачено
цивільно-правову
(господарсько-правову)
відповідальність за порушення умов
договору у вигляді сплати неустойки -
пені та штрафу.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231
Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 Цивільного
кодексу України, коли сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічне застосування наведених
норм міститься в постановах Верховного
Суду України від 27.04.2012 р. у справі
№06/5026/1052/2011, від 30.05.2011 р. №42/252, від 09.04.2012
р. №20/246-08, що згідно ст. 11128
Господарського процесуального кодексу
України є обов'язковим при розгляді
інших справ.

Суд здійснює перерахунок заявленої до
стягнення пені з урахуванням
встановлених строків виконання
грошового зобов'язання по оплаті
поставленого товару та визначених
позивачем в розрахунку дат початку і
закінчення нарахування, а саме: за
прострочення по оплаті поставленого
згідно накладних №9116622 від 02.04.2014 р.,
№9136622 від 07.04.2014 р. у період з 03.05.2014 р. по
04.07.2014 р., згідно накладних №9246022 від
17.04.2014 р., №9252522 від 18.04.2014 р. у період з
06.05.2014 р. по 04.07.2014 р.

За перерахунком суду з урахуванням
наведених обставин розмір пені, що
підлягає стягненню з відповідача за
прострочення по оплаті поставленого
позивачем на виконання умов Договору
товару, становить 103,57 грн.

В іншій частині заявленої до стягнення
пені (1,73 грн.) необхідно відмовити,
оскільки вона обрахована невірно (без
врахування положень ч. 5 ст. 254
Цивільного кодексу України в частині
визначення строку виконання грошового
зобов'язання).

Враховуючи, що судом встановлено факт
порушення відповідачем строків оплати
поставленого за Договором товару, у
зв'язку з чим виникла заборгованості у
розмірі 3 210,84 грн., а прострочення
виконання такого грошового
зобов'язання триває більше 30
календарних днів, то за перерахунком
суду вимоги позивача про стягнення
штрафу у розмірі 642,17 грн. (3 210,84 грн. х 20%)
є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За перерахунком суду, здійсненим з
урахуванням обставин, встановлених при
перерахунку пені, розмір 3% річних, що
підлягає стягненню з відповідача за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
згідно Договору товару, становить 16,36
грн.

В іншій частині заявлених до стягнення
3% річних (0,27 грн.) необхідно відмовити,
оскільки вона обраховані невірно (без
врахування положень ч. 5 ст. 254
Цивільного кодексу України в частині
визначення строку виконання грошового
зобов'язання).

Стосовно вимоги позивача про стягнення
з відповідача заставної вартості
обладнання, переданого згідно умов
Додаткової угоди, у розмірі 800,00 грн. суд
відзначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 9.2 Договору дострокове
розірвання договору можливе в
односторонньому порядку. В цьому
випадку сторона, яка бажає розірвати
договір, повинна письмово попередити
іншу сторону за 30 (тридцять)
календарних днів до передбачуваного
розірвання. Всі взаємні розрахунки
повинні бути здійснені протягом цього
періоду. При цьому, договір буде
вважатися розірваним на 31-й день після
отримання, а вразі відсутності сторони
за її місцезнаходженням - після
відправки по пошті, письмового
попередження про розірвання Договору.

Тобто, сторонами у відповідності до
положень ст.ст. 6, 626 Цивільного кодексу
України було погоджено можливість
одностороннього розірвання Договору, а
відтак, позивач правомірно скористався
своїм правом та листом від 27.05.2014 р.,
направлення якого на адресу
відповідача підтверджується
описом-вкладення в цінний лист
№250 від 27.05.2014 р., повідомив
останнього про розірвання договору.

Отже, в силу положень ст. 651 Цивільного
кодексу України та п. 9.2 Договору такий
правочин є розірваним згідно листа
Підприємства від 27.05.2014 р. в будь-якому
разі з початку липня 2014 року.

Частиною 2 ст. 653 Цивільного кодексу
України встановлено, що у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Відповідно до п. 6.1 Додаткової угоди дія
цієї угоди припиняється з моменту
припинення дії договору.

Пунктом 3.3 Додаткової угоди
встановлено, що покупець протягом 5
(п'яти) календарних днів з дня
припинення дії (розірвання) цієї угоди
повертає обладнання постачальнику.

З огляду на викладене, розірвання
позивачем згідно листа від 27.05.2014 р.
Договору свідчить про припинення дії
Додаткової угоди з встановленої судом
дати припинення дії Договору та має
своїм наслідком виникнення у
відповідача обов'язку з повернення
спірного обладнання протягом 5
календарних днів з дати припинення
такої угоди.

В той же час, доказів повернення
відповідачем спірного майна на користь
позивача матеріали справи не містять.

Згідно із п. 3 ст. 612 Цивільного кодексу
України якщо внаслідок прострочення
боржника виконання зобов'язання
втратило інтерес для кредитора, він
може відмовитися від прийняття
виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Частинами 1, 2 статті 224 Господарського
кодексу України визначено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 4.2 Додаткової угоди у
випадку втрати, псування або
пошкодження обладнання покупець
відшкодовує його заставну вартість у
розмірі, вказаному у акті
прийому-передачі.

Таким чином, в силу наведених положень
та факту неповернення відповідачем
спірного обладнання позивачу у
встановлені строки вимоги Підприємця
про стягнення з Товариства заставної
вартості переданого за Додатковою
угодою обладнання у розмірі,
визначеному підписаним представниками
та скріпленим печатками сторін актом
прийому-передачі №1 від 13.12.2013 р. та
становить 800,00 грн., яка фактично є
збитками позивача, є правомірним та
обґрунтованими.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з Товариства на користь
Підприємства боргу у розмірі 3 210,84 грн.,
пені у розмірі 103,57 грн., 3% річних у
розмірі 16,36 грн., штрафу у розмірі 642,17
грн. та заставної вартості обладнання у
розмірі 800,00 грн.

В іншій частині заявлених позовних
вимог необхідно відмовити з викладених
підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
підприємства "Стар Трейд 1"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Танталсгруп" (01135, м.
Київ, вул. Золотоустівська, 52;
ідентифікаційний код 38620485) на користь
Приватного підприємства "Стар Трейд 1"
(65101, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова,
12; ідентифікаційний код 33139581) борг за
поставлений товар у розмірі 3 210 (три
тисячі двісті десять) грн. 84 коп., пеню у
розмірі 103 (сто три) грн. 57 коп., 3% річних
у розмірі 16 (шістнадцять) грн. 36 коп.,
штраф у розмірі 642 (шістсот сорок дві)
грн. 17 коп., заставну вартість
обладнання у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00
коп. та судовий збір у розмірі 1826 (одна
тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 23
коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 02.09.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко