ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.
Справа № 914/4725/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Желік М.Б.

суддів
Костів Т.С.

Марко Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_1 (вих. № б/н від 20.03.2014 року)

на ухвалу Господарського суду
Львівської області

від 26.12.2013 року у справі № 914/4725/13

за заявою: Приватного акціонерного
товариства "Херсонський оптовий
торговий дім-97", м. Львів

до боржника Приватного акціонерного
товариства "Херсонський оптовий
торговий дім-97", м. Львів

про визнання банкрутом

За участю представників сторін:

від скаржника - ОСОБА_4 - представник за
довіреністю;

від боржника - Потинський А.М. -
представник за довіреністю;

арбітражний керуючий - не з'явився.

Сторонам роз'яснено їх права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 27 ГПК
України. Клопотань про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід складу суду
не надходило.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області (суддя Чорній Л.З.)
від 26.12.2013 року у справі № 914/4725/13
порушено провадження у справі про
банкрутство Приватного акціонерного
товариства "Херсонський оптовий
торговий дім-97", введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
господарського суду Фізична особа
підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить прийняти
апеляційну скаргу до свого
провадження, скасувати ухвалу суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким припинити провадження у
справі про банкрутство Приватного
акціонерного товариства "Херсонський
оптовий торговий дім-97".

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції під час
винесення оскаржуваної ухвали, не
враховано те, що явного кредитора у
справі про банкрутство - ОСОБА_2 не
повідомлено про проведення
ліквідаційної процедури боржника,
відтак боржник не дотримався
обов'язкової умови звернення до
господарського суду з заявою про
порушення провадження у справі про
банкрутство.

17.07.2014 року автоматизованою системою
документообігу суду справу № 914/4725/13
розприділено до розгляду судді
доповідачу - М.Б.Желіку. Розпорядженням
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 року у
склад колегії для розгляду справи №
914/4725/13 введено суддів Костів Т.С., Марка
Р.І.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 року
скаржнику поновлено строк на
апеляційне оскарження ухвали суду
першої інстанції, а подані ним
матеріали визнано достатніми для
прийняття їх до провадження в
апеляційній інстанції, розгляд справи
призначено на 20.08.2014 року.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.08.2014 року
розгляд апеляційної скарги
відкладався з підстав зазначених у ній.

19.08.2014 року через канцелярію суду від
представника боржника надійшов відзив
на апеляційну скаргу, в якому він
зазначає, що скаржника, як і інших явних
кредиторів було особисто повідомлено
про припинення боржника, що
підтверджується списком згрупованих
поштових відправлень з відбитком
поштового штемпеля від 08.11.2012 року.
Підтвердженням того, що скаржник був
повідомлений свідчить також те, що
останній звернувся до ліквідатора з
заявою про визнання грошових вимог, які
в свою чергу були визнані ліквідатором
та включенні до реєстру вимог
кредиторів.

Через канцелярію суду від скаржника
20.08.2014 року надійшло доповнення до
апеляційної скарги в яких він вказує на
те, що суд мав критично віднестися до
показників проміжного ліквідаційного
балансу, складеного станом на 30.11.2013
року, який містив дані про майно
боржника за його залишковою балансовою
вартістю, як до неналежного доказу
неплатоспроможності боржника.
Ліквідаційною комісією не були закриті
усі рахунки боржника, окрім того, що
використовується для розрахунків з
кредиторами; не пред'явлені позови до
боржників про стягнення коштів, не
повідомлено дебіторів про припинення
боржника. Звертає увагу й на те, що
станом на 20.12.2013 року боржником не було
закрито двох відокремлених
підрозділів юридичної особи.

02.09.2014 року представником боржника
подано доповнення до відзиву із
врахуванням доповнень до апеляційної
скарги, в яких він звертає увагу на те,
що ліквідаційною комісією усім
дебіторам надіслано листи-вимоги про
сплату суми боргу в семиденний строк;
усі рахунки боржника, окрім того, що
використовується для розрахунків з
кредиторами були закритими одразу
після скасування арештів та інших
заборон накладених на майно банкрута; а
у відповідності до витягу з ЄДР станом
на 26.12.2013 року (дата винесення
оскаржуваної ухвали) відокремлені
підрозділи боржника відсутні. Відтак,
доводи скаржника боржником вважаються
безпідставними та такими, що
спростовуються доказами, які містяться
в матеріалах справи.

Заявник та інші учасники провадження у
справі про банкрутство участі
уповноважених представників в
судовому засіданні не забезпечили,
причин неявки суду не повідомили, хоча
були належним чином повідомленими про
час та місце судового розгляду.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, із врахуванням положень
ст. 102 ГПК України щодо строку розгляду
апеляційної скарги на ухвалу місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити, а
ухвалу Господарського суду Львівської
області від 26.12.2013 року у справі №
914/4725/13 залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
суд за наявними у справі та додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу; апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги (подання) і перевіряє законність
і обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи,
16.12.2013 року до господарського суду
звернулося Приватне акціонерне
товариство "Херсонський оптовий
торговий дім - 97" з заявою про порушення
провадження у справі про банкрутство в
порядку ст. 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

26.12.2013 року ухвалою Господарського суду
Львівської області порушено
провадження у справі про банкрутство
Приватного акціонерного товариства
"Херсонський оптовий торговий дім - 97".

В підставу для звернення до суду
апеляційної інстанції з апеляційною
скаргою скаржник зазначає те, що
господарський суд неправомірно
порушив провадження у справі про
банкрутство, оскільки боржник не
дотримався процедури такого порушення,
зокрема, належним чином не повідомив
усіх явних кредиторів про початок
процедури ліквідації, не закрив усіх
рахунків, окрім того, який
використовуватиметься для погашення
вимог кредиторів, належним чином не
сформував ліквідаційного балансу
підприємства та не закрив відокремлені
підрозділи боржника до моменту
звернення з заявою до суду.

Колегія суддів повно та всебічно
оцінивши усі обставини справи, надавши
їм належну оцінку та заслухавши думку
учасників судового процесу вважає, що
подана апеляційна скарга не підлягає
до задоволення у зв'язку з її
недоведеністю.

Згідно ч. 1 ст. 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
якщо вартості майна боржника -
юридичної особи, щодо якого прийнято
рішення про ліквідацію, недостатньо
для задоволення вимог кредиторів, така
юридична особа ліквідується в порядку,
передбаченому цим Законом.

У разі виявлення зазначених обставин
ліквідатор (ліквідаційна комісія)
зобов'язаний звернутися до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство такої
юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство є
дотримання боржником порядку
ліквідації юридичної особи відповідно
до законодавства України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
справа про банкрутство порушується
господарським судом, якщо безспірні
вимоги кредитора (кредиторів) до
боржника сукупно становлять не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, які не були
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Перевірка обґрунтованості вимог
заявника, а також з'ясування наявності
підстав для порушення провадження у
справі про банкрутство здійснюються
господарським судом у підготовчому
засіданні, яке проводиться в порядку,
передбаченому цим Законом (ч. 1 ст. 16
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом").

Якщо справа порушується за заявою
кредитора, господарський суд перевіряє
обґрунтованість його вимог, їх
безспірність, вжиття заходів щодо
примусового стягнення за цими вимогами
в порядку виконавчого провадження.

У разі звернення до господарського
суду боржника із заявою про порушення
справи про банкрутство у підготовчому
засіданні з'ясовуються ознаки
неплатоспроможності боржника або її
загрози.

Так, судом встановлено, що станом на
30.11.2013 року активи боржника
обліковуються на суму 61012,0 тис. грн., в
той час, коли за результатами розгляду
кредиторських вимог та з урахуванням
непогашеної кредиторської
заборгованості, пасив підприємства
становить 140206,0 тис. грн.

Щодо виконання ліквідаційною комісією
вимог про повідомлення усіх явних
кредиторів про ліквідацію
підприємства в порядку вимог ст. 60 ГК
України колегія суддів звертає увагу
на те, що в матеріалах справи місяться
докази такого повідомлення, зокрема
копії типових повідомлень адресованих
кредиторам, в тому числі і скаржнику, та
копії реєстрів відправлення
рекомендованої кореспонденції з
копіями поштових квитанцій (том 1 арк.
справи 36-65), чим спростовуються
твердження скаржника про порушення
порядку ліквідації.

Ліквідаційною комісією з метою
дотримання вимог ст. 111 ЦK України
здійснено заходи щодо повернення
дебіторської заборгованості, зокрема
направлено листи-вимоги щодо сплати
заборгованості усім явним дебіторам
(том 1 арк. справи 74-98), що
підтверджується списком
рекомендованих поштових відправлень
та квитанціями про сплату послуг
зв'язку, які містяться в матеріалах
справи (том 1 арк. справи 99-101).
Ліквідаційною комісією не подавалися
позовні заяви про стягнення
дебіторської заборгованості у зв'язку
з відсутністю коштів для сплати
судового збору, що в свою чергу є ще
одним підтвердженням
неплатоспроможності боржника.

На виконання вимог ч. 5 ст. 111 ЦК України,
ліквідаційною комісією закрито усі
відокремлені підрозділи боржника, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців серії АГ №
097405 станом на 26.12.2013 року (дата
винесення оскаржуваної ухвали), з якого
вбачається напроти графи дані про
відокремлені підрозділи юридичної
особи - відомості відсутні.

Щодо виконання ліквідаційною комісією
вимог ч. 3 ст. 111 ЦК України колегія
суддів зазначає наступне.

На розрахункові рахунки боржника
відкриті у банківських установах були
накладені арешти, що в тому числі не
надавало можливості здійснювати
користування вказаними рахунками,
відтак лише після визнання боржника
банкрутом та скасування арештів та
інших заборон, накладених на майно
банкрута (а саме з моменту прийняття
постанови господарським судом
Львівської області від 11.01.2013 року у
справі № 914/37/13) усі розрахункові
рахунки підприємства в банківських
установах, крім ліквідаційного були
закриті.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам
відповідає, відтак беручи до уваги
зазначене вище, діючи в межах
повноважень передбачених ст. 103
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування ухвали
Господарського суду Львівської
області у справі № 914/4725/13 від 26.12.2013
року, відтак в задоволені вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
оскільки така є безпідставною та
необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної
скарги Фізичної особи підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (вих. № б/н від 20.03.2014
року) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду
Львівської області у справі № 914/4725/13
від 26.12.2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в
місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 08.09.2014
року

Головуючий суддя
Желік М.Б.

суддя
Костів Т.С.

суддя
Марко Р.І.