м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна», м.Київ, ЄДРПОУ
до відповідача: Страхового товариства
з додатковою відповідальністю
про стягнення 9 681, 53 грн.
Суддя Любченко М.О.
Представники сторін:
від позивача: Пацюрковська І.О. - по дов.
від відповідача: не з'явився
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна», м.Київ
звернулось до господарського суду
міста Києва із позовом до відповідача,
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», м.Київ
про стягнення 9 681, 53 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на виплату ОСОБА_2
страхового відшкодування на підставі
договору №310564241.13 від 08.04.2013р.
добровільного страхування засобів
наземного транспорту, цивільної
відповідальності, водія та пасажирів
від нещасних випадків, внаслідок чого
до Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» перейшло право вимоги до
В судові засідання 13.08.2014р. та 03.09.2014р.
відповідач не з'явився, представника не
направив, своїм правом на участь у
судовому засіданні не скористався.
Проте, за висновками суду, Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю «Гарантія» було
належним чином повідомлено про час та
місце розгляду справи, виходячи з
За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.
Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
Єдиний державний реєстр створюється з
метою забезпечення державних органів,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.
За змістом витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, місцезнаходженням
м.Київ, Подільський район,
На вказану адресу судом на виконання
приписів Господарського
процесуального кодексу України було
скеровано ухвали від 22.07.2014р. та 13.08.2014р.
з метою повідомлення відповідача про
час та місце розгляду справи.
Наразі, про отримання відповідачем
зазначеної судової кореспонденції
свідчать наявні в матеріалах справи
За таких обставин, приймаючи до уваги
направлення господарським судом
поштової кореспонденції за адресою
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», яка
міститься в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, а також наявність в
матеріалах справи доказів отримання
відповідачем ухвал суду, суд дійшов
висновку про належне повідомлення
вказаного учасника судового процесу
про дату, час і місце розгляду справи.
Одночасно, ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що прийняття участі у
судовому засіданні є правом сторони.
При цьому, норми вказаної статті
зобов'язують сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. При цьому ухвалою від
13.08.2014р. господарського суду міста
Києва явка учасників процесу в судове
засідання обов'язковою не визнавалась.
Наразі, судом прийнято до уваги те, що з
боку Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» клопотань про відкладення
розгляду справи надано не було.
Незважаючи на те, що відповідач в
процесі розгляду справи так і не
скористався правами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, за висновками суду, у
матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, внаслідок
чого справа може бути розглянута за
наявними у ній документами відповідно
до вимог ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, а
неявка вказаного учаснику судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
дослідивши всі представлені позивачем
докази, господарський суд встановив:
Згідно із ст.16 Закону України «Про
страхування» договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.
Як свідчать матеріали справи, 08.04.2013р.
між Приватним акціонерним товариством
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» (страховик) та ОСОБА_2
(страхувальник) було укладено договір
№310564241.13 від 08.04.2013р. добровільного
страхування засобів наземного
транспорту, цивільної
відповідальності, водія та пасажирів
від нещасних випадків, відповідно до
якого застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
наступним транспортним засобом:
марка/модель: Honda CR-V,
реєстраційний номер: НОМЕР_1,
За змістом п.2 договору страховими
ризиками є, зокрема, пошкодження,
знищення або втрата транспортного
засобу, його складових частин, деталей
або обладнання внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно п.1 договору №310564241.13 від 08.04.2013р.
вигодонабувачем є ОСОБА_2.
Даним правочином встановлено нульовий
розмір франшизи у разі пошкодження
застрахованого автомобіля внаслідок
дорожньо-транспорної пригоди.
Строк дії договору №310564241.13 від 08.04.2013р.
визначено з 00:00 годин 25.04.2013р. до 24:00
Виходячи зі змісту довідки №9256366 про
дорожньо-транспортну пригоду, 28.08.2013р. о
14 год. 00 хвил. в Святошинському районі
міста Києва на площі Героїв Бреста/
Е.Опора, 25 відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортних засобів 1.Honda, державний
номер НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2, яким керував в момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4,
2. Chevrolet, державний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_5, керування яким
здійснювала ОСОБА_6.
Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.
Статтею 990 вказаного Кодексу України
встановлено, що страховик здійснює
страхову виплату відповідно до умов
договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката). Страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у формі,
що встановлюється страховиком.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.
За змістом п.10.1 договору №310564241.13 від
08.04.2013р. після одержання всіх
необхідних документів, рішення про
виплату або відмову у виплаті
страхового відшкодування приймається
страховиком у строк до 15-ти робочих
днів. Виплата страхового відшкодування
здійснюється протягом 15-ти робочих
днів з моменту ухвалення рішення про
Умовами п.10.2.1 вказаного правочину
передбачено, що відшкодування витрат,
пов'язаних зі страховим випадком
страхувальнику/вигодонабувачу, якщо
обсяг витрат погоджений зі страховиком
та сплачений на рахунок
страхувальнику/вигодонабувачу, якщо
виплата страхового відшкодування
здійснюється на підставі акта
дослідження/експертизи чи рахунків
СТО; організаціям і підприємствам, що
приймають участь в ремонті
транспортного засобу, організації та
здійсненні евакуації транспортного
засобу з місця страхового випадку,
товарознавчій або експертній оцінці
Як встановлено судом, 28.08.2013р. ОСОБА_2
повідомив Приватне акціонерне
товариство «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» про настання
страхового випадку та цього ж дня
звернувся із заявою про виплату
страхового відшкодування за договором
№310564241.13 від 08.04.2013р. добровільного
страхування засобів наземного
транспорту на рахунок станції
технічного обслуговування.
Відповідно до акту б/н від 28.08.2013р.
огляду транспортного засобу
автомобілю Honda, державний номер
НОМЕР_1, було заподіяно наступні
пошкодження: задній бампер, правий
На підставі рахунку №011081/300820131 від
30.08.2013р., складеного Приватним
акціонерним товариством «Дніпро Мотор
Інвест», вартість відновлюваного
ремонту складала 9 861,53 грн.
03.09.2013р. представниками позивача було
складено страховий акт №102623, за
змістом якого Приватному акціонерному
товариству «Дніпро Мотор Інвест»
підлягає виплата страхового
відшкодування в розмірі 9 861, 53 грн.
Одночасно, згідно звіту №887 від 06.09.2013р.
про оцінку транспортного засобу, який
складено суб'єктом оціночної
особою-підприємцем ОСОБА_7, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу марки Honda, державний номер
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 28.08.2013р., становить 10 791,46 грн.
Як встановлено судом, згідно з
на підставі договору №310564241.13 від
08.04.2013р. та рахунку №011081/300820131 від
30.08.2013р. здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 9 861,53 грн. на
рахунок Приватного акціонерного
товариства «Дніпро Мотор Інвест».
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст.993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу
України передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Згідно зі ст.1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.
За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
За змістом п.8.3.4 договору №310564241.13 від
08.04.2013р. страховик має право після
виплати страхового відшкодування
пред'явити позов особі, що несе
відповідальність за нанесений збиток.
Наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджена постановою від 18.09.2013р.
Святошинського районного суду міста
Наразі, відповідно до полісу №0101229, а
також довідки Моторного
(транспортного) страхового бюро
цивільно-правова відповідальність
водія транспортного засобу Chevrolet,
державний номер НОМЕР_2 застрахована у
Страховому товаристві з додатковою
відповідальністю «Гарантія». При
цьому, вказаним полісом встановлено
нульовий розмір франшизи.
31.10.2013р. представниками позивача було
скеровано на адресу Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» заяву
№1/31-10-13 про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу, в якій
Приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» просило відшкодувати 9 861,53
грн. Вказану претензію було отримано
представником відповідача 06.11.2013р., про
що свідчить наявне в матеріалах справи
Проте, за твердженнями позивача, які з
боку відповідача не спростовані,
перерахування відповідачем страхового
відшкодування не здійснено.
Таким чином, з огляду на вищевикладене,
враховуючи, що позов повністю
доведений позивачем та обґрунтований
матеріалами справи, а також приймаючи
до уваги відсутність заперечень
відповідача з приводу предмета спору, з
огляду на те, що зобов'язання з оплати
страхового відшкодування Страховим
товариством з додатковою
відповідальністю «Гарантія» виконано
не було, позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» до
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» про
стягнення 9 681,53 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.
Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
Задовольнити позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна», м.Київ до відповідача,
відповідача, Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія», м.Київ про стягнення 9 681, 53
Стягнути зі Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
акціонерного товариства «Акціонерна
м.Київ, Шевченківський район,
суму страхового відшкодування у
розмірі 9 681,53 грн., а також судовий збір
в сумі 1 827,00 грн.
Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 03.09.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 08.09.2014р.

Суддя
М.О.
Любченко