м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/17772/14 01.09.14

За позовом Державного підприємства
«Підприємства із забезпечення
нафтопродуктами»

До Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк»

Про зобов'язання виконати
платежі

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Державного
підприємства «Підприємства із
забезпечення нафтопродуктами» про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» здійснити платежі Державного
підприємства «Підприємства із
забезпечення нафтопродуктами» в сумі 26
800 000,00 грн. та 480 000,00 доларів США з
рахунку № 0230 в Публічному
акціонерному товаристві «Український
інноваційний банк» на рахунок № 8
в Публічному акціонерному товаристві
«Фортуна-банк».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.06.2014
між сторонами укладено договір
банківського рахунку № 0230. 19 та 20
серпня 2014 року позивач надав
відповідачу наступні платіжні
доручення для здійснення платежів з
свого рахунку № 0230: № 82 від 20.08.2014
на суму 6 700 000,00 грн.; № 81 від 20.08.2014 на
суму 6 300 000,00 грн.; № 80 від 20.08.2014 на суму 7
000 000,00 грн.; № 79 від 19.08.2014 на суму 6 800 000,00
грн., всього на суму 26 800 800,00 грн. 20.08.2014
позивач надав відповідачу платіжне
доручення для здійснення платежу з
свого рахунку в доларах США № 0230 в
сумі 480 000,00 доларів США, що за курсом НБУ
на 21.08.2014 (100 дол. США/ 1311,2790) становить 6 297
600,00 грн. На всіх платіжних дорученнях є
відмітка позивача про прийняття
платіжних доручень до виконання 20.08.2014.
Тобто платіжні доручення прийняті
відповідачем протягом операційного
часу банку і виконати їх він повинен в
день їх надходження - 19.08.2014 та 20.08.2014.
Проте, зазначені вище платіжні
доручення відповідачем не виконані,
платежі не здійснено, чим порушено
умови договору.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.08.2014 порушено провадження у
справі № 910/17772/14 та розгляд справи
призначено на 16.09.2014.

Позивачем 29.08.2014 подано заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти, які
знаходяться на кореспондентському
рахунку Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» № 1 в Головному управлінні
Національного банку України по м. Києві
і Київській області та на будь-яких
інших рахунках на суму 33 097 600,00 грн.

Заява мотивована наступним. Спір у
справі виник внаслідок неправомірного
утримання відповідачем грошових
коштів, що належать позивачу.
Враховуючи значну суму позову та
небажання відповідача виконати свої
зобов'язання перед позивачем та
здійснити платежі позивач просить
здійснити заходи щодо забезпечення
позову. Позивач зазначає, що не
застосування заходів щодо
забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду, оскільки будь-яке рішення або дії
щодо грошових коштів, які будуть
здійснені відповідачем, створять нові
обставини, які ускладнюватимуть
відновлення прав позивача, зумовлять
подальшу необхідність використання
правових засобів захисту порушеного
права позивача. Звертає увагу на те, що
кошти належать державному
підприємству, яке здійснює
забезпечення економіки України
нафтопродуктами та по суті кошти є
державними коштами. зазначає, що в разі
задоволення клопотання щодо
забезпечення позову, не блокується
господарська діяльність відповідача,
не порушуються права інших осіб, що не є
учасниками судового процесу, не
застосовуються обмеження, не пов'язані
з предметом спору, оскільки блокується
тільки сума коштів, яка дорівнює сумі
коштів позивача у відповідача.
Вартість грошових коштів, на які
вимагається накладення арешту не
перевищує суму позову та становить 33 097
600,00 грн.

Розглянувши заяву позивача суд
відзначає наступне

Відповідно до ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє певні дії по
підготовці справи до розгляду, в тому
числі вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно статті 67 Господарського
процесуального кодексу України позов
може бути забезпечено : накладанням
арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» (із змінами від 16.01.2013)
забезпечення позову визначається як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів юридичної або фізичної
особи.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу (ч 3 п. 1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову»).

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК).

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії (ч. 3 п. 3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011).

Обраний спосіб забезпечення позову
співвідноситься з предметом позову, а
отже існує конкретний зв'язок між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги, а
тому захід про накладення арешту на
грошові кошти спроможний забезпечити
фактичне виконання судового рішення, у
разі задоволення позову.

Таким чином, заява позивача про вжиття
заходів забезпечення позову є такою, що
підлягає задоволенню, оскільки
заявником наведені достатньо
обґрунтовані підстави того, що
невжиття заходів щодо забезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Державного підприємства
«Підприємства із забезпечення
нафтопродуктами» про забезпечення
позову задовольнити.

2. З метою забезпечення позову, до
вирішення спору по суті, накласти арешт
на грошові кошти, в межах суми позову 33
097 600 (тридцять три мільйони дев'яносто
сім тисяч шістсот) грн. 00 грн., які
належать Публічному акціонерному
товариству «Український інноваційний
банк» (м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна,
10-А, ) та знаходяться на
рахунку Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» № 1 в Головному управлінні
Національного банку України по м. Києві
і Київській області, або будь-яких
інших рахунках виявлених державним
виконавцем під час виконання даної
ухвали суду.

3. Зазначена ухвала з урахуванням
пункту 2 частини другої статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
має статус виконавчого документа.

4. Дана ухвала про забезпечення позову
набирає законної сили з 01 вересня 2014
року.

5. Строк пред'явлення даної ухвали про
забезпечення позову до виконання до 01
вересня 2015 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні
за даною ухвалою про забезпечення
позову є: Державне підприємство
«Підприємства із забезпечення
нафтопродуктами» (м. Київ, вул. Артема,
60, літ. А, кім. 712-713, ).

7. Боржником у виконавчому провадженні
за даною ухвалою про забезпечення
позову є: Публічне акціонерне
товариство «Український інноваційний
банк» (м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна,
10-А, ).

СуддяВ.В.Сівакова