ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.
Справа № 911/3096/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Київсільелектро» до Державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» про стягнення боргу,

представники:

позивача: Кича Д.О. (дов. б/н від 04.08.2014),
Гурін Д.А. (дов. б/н від 04.08.2014) та

Іванчук В.І. (керівник)

відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київсільелектро» до
Державного підприємства «Регіональні
електричні мережі» про стягнення
боргу.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором підряду
на виконання робіт № 14-м від 19.06.2013.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.07.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 05.08.2014.

В судове засідання 05.08.2014 представники
відповідача не з'явились.

Ухвалою від 05.08.2014 розгляд справи
відкладено на 19.08.2014.

Ухвалою від 19.08.2014 розгляд справи
відкладено на 02.08.2014.

01.09.2014 відповідачем через канцелярію
суду було подано відзив на позовну
заяву в якому останній просить
відмовити в задоволенні позову з
підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 02.09.2014
представники позивача подали заяву про
зменшення позовних вимог, згідно якої
просили стягнути з відповідача 942 261
грн. 93 коп. основного боргу. Вказана
заява була прийнята судом до розгляду у
зв'язку з чим суд розглядає кінцеві
вимоги позивача про стягнення 942 261 грн.
93 коп.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явились.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
(Аналогічна правова позиція викладена
в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

Установив:

19.06.2013 між Публічним акціонерним
товариством «Київсільелектро»
(гепідрядник) та Державним
підприємством «Регіональні електричні
мережі»(замовник) було укладено
договір підряду № 14-м, відповідно до п.
1.1., 1.2 якого генпідрядник
зобов'язується у 2013 році виконати
роботи по реконструкції ПЛ-0,4 кВ «ТП-5407 -
вул. Сєвєродвінська», що зазначені в
локальних кошторисах, що додаються до
«Договірній ціні на
будівельно-монтажні роботи» (додаток
№1), а замовник прийняти і оплатити такі
роботи.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки
за виконані роботи проводяться в
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок генпідрядника протягом 10
банківських днів після підписання акта
приймання виконаних робіт за формою
КБ-2в і довідки про вартість виконаних
робіт за формою КБ-3 та наданням
генпідрядником податкової накладної.

Судом встановлено, що між сторонами
було підписано та надано позивачем: акт
приймання виконаних будівельних робіт,
довідку про вартість виконаних
будівельних робіт, податкову накладну
та акт з описом встановленого
підрядником та належного останньому
обладнання за серпень 2013 року та два
акти приймання виконаних будівельних
робіт, довідку про вартість виконаних
будівельних робіт, податкову накладну
та акт з описом встановленого
підрядником та належного останньому
обладнання за вересень 2013 року,
відповідно до яких вартість виконаних
робіт та встановленого обладнання
становила 1 062 207 грн. 10 коп. (копії
вказаних документів містяться в
матеріалах справи).

Відтак, вбачається, що сторони
зафіксували, що роботи виконані якісно,
в строк та в повному об'ємі, оскільки,
замовник претензій до якості та
кількості виконаних робіт не мав.

Таким чином суд встановив, що позивач
належним чином виконав свої
зобов'язання за договором підряду № 14-м
від 19.06.2013.

Водночас, відповідач виконав взяті
зобов'язання лише частково, а саме
сплативши 30.12.2013 та 03.01.2014 за виконані за
договором № 14-м від 19.06.2013 роботи 19945
грн. 17 коп. та 100000 грн. відповідно, що
підтверджується виписками з рахунку
позивача.

Відтак вбачається що неоплаченими
залишились 942 261 грн. 93 коп. (1062207,1 - 100000 -
19945,17 = 942 261,93)

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу
України якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконав обумовлені сторонами
роботи у належний термін та в повному
обсязі. А відтак, у відповідача виник
обов'язок оплатити вартість прийнятих
робіт у повному обсязі.

Як було встановлено судом, відповідач
неналежним чином виконує свої
договірні зобов'язання щодо оплати
прийнятих робіт.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
претензією, яка зареєстрована
відповідачем за №487 від 18.03.2014, в якій
позивач просив погасити існуючу
заборгованість (докази отримання
претензії містяться в матеріалах
справи). Вказана претензія залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

За змістом положень ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Суд критично оцінює заперечення
викладені у відзиві, оскільки, останні
спростовуються поданими позивачем
доказами прийняття виконання
робіт(акти та довідки завірені
печатками сторін) та наступним
визнанням вказаного факту частковою
оплатою здійсненою відповідачем.

Що стосується заяв відповідача, щодо
введеного мораторію на задоволення
вимог кредиторів(ухвала про порушення
справи про банкрутство від 03.01.13), то суд
звертає увагу на те, що спірні
правовідносини виникли починаючи з
19.06.2013 (укладення договору) тобто після
03.01.2013, а відтак в силу положень ч. 6 ст. 17
та ч. 5 ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
заявлені позивачем вимоги є поточними,
тобто такими на які не поширюється
мораторій на задоволення вимог
кредиторів введений ухвалою про
порушення справи про банкрутство від
03.01.13. та підлягають розгляду судом в
загальному порядку.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку про
доведеність існування боргу
відповідача перед позивачем в розмірі
942 261 грн. 93 коп., а відтак заявлена
позовна вимога є обґрунтованою,
доведеною належними та допустимими
доказами, відповідачем не
спростованою, а відтак такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України сторонами доказів.

Крім того, у зв'язку зі зменшенням
позивачем розміру позовних вимог суд
приходить до висновку про необхідність
повернення позивачу з Державного
бюджету України сплаченого судового
збору в розмірі 4767 грн. 84 коп.

Враховуючи викладене, решта витрат по
сплаті судового збору, відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються судом на
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» () на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київсільелектро» () 942
261 грн. 93 коп. боргу, а також 18845 грн. 23
коп. судового збору.

3. Повернути Публічному
акціонерному товариству
«Київсільелектро» () з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 4767 грн. 84 коп.

4. Видати наказ.

Суддя
А.Ф. Черногуз