ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2014 року Справа №
904/1488/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого: судді Дарміна М.О.
(доповідача),

суддів: Чус О.В., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання:
Малик С.О.

Зміна складу судової колегії відбулася
на підставі розпорядження секретаря
судової палати Кузнецової І.Л. від
15.08.2014 року.

Представники сторін:

від відповідача: Держирука В.Г.,
довіреність №297 від 05.02.14, представник;

інші учасники судового процесу не
з'явились.

розглянувши у відкритому судовому
засідання апеляційну скаргу міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі №904/1488/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі"

про стягнення 1 853 075, 87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого
господарського суду :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі №904/1488/14 (суддя Манько Г.В.)
позов задоволено повністю, стягнуто з
міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" 3% річних
1853075 грн. 87 коп., судовий збір в сумі 37 061
грн. 52 коп.

Приймаючи рішення, господарський суд
дійшов висновку, що відповідач
продовжує не виконувати зобов'язання
по оплаті вартості поставленого
природного газу, що відповідно
призводить до подальшого невиконання
рішення суду , ДК "Газ України", законно
та обґрунтовано звернулось з вимогою
про стягнення 3% річних і суд визнав
позовні вимоги позивача
обґрунтованими та задовольнив.

Підстави з яких порушено питання про
перегляд рішення:

Не погодившись з вказаним рішенням,
міське комунальне підприємство
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" звернулося до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій з посиланням на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.06.2014р. у справі №904/1488/14
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в позові, стягнути на
користь міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі"судові витрати по
справі.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що позивач, заявивши позов
про стягнення 3-х % річних повинен був
довести ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог.
Проте, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження того,
що відповідач користувався коштами
позивача. На думку відповідача, судом
першої інстанції по цій справі, взагалі
не прийнято до уваги та не надано будь
якої правової оцінки доказам, наданим
відповідачем щодо причин несвоєчасних
розрахунків за газ, якими, зокрема, є
відсутність належного фінансування, що
саме і свідчить про відсутність коштів,
у підприємства та відсутність
користування підприємством коштами
позивача. Вважає, що відповідач не є
винним у несвоєчасному здійсненні
виконанні зобов'язань щодо строків
плати. Так, як зазначений факт було
встановлено по справі № 15/5005/16815/2011, де
внаслідок визнання підприємства
невинним в затримці проведення
розрахунків за газ підприємству було
зменшено пеню до 10% від заявленої
позивачем суми. Відповідач стверджує,
що факт користування з боку
відповідача грошовими коштами
позивача не доведений (тому що,
фактично, відсутній). Зазначає також, що
як видно із матеріалів справи кошти на
оплату газу надійшли позивачу по цій
справі з бюджету (довідка з рахунку в
матеріалах справи) на підставі
договору № 610/517з-ГУ про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю по фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної чи місцевого
самоврядування від 07.12.2012 р. про
перерахування 52 158 309,44грн. позивачу.
Таким чином, МКП «Дніпропетровські
міські теплові мережі» фактично не є
винним в затримці оплати позивачу та
жодним чином не здійснювало
користування грошовим коштами
позивача.

Вважає,що першої інстанції не зробив
оцінку тій обставині: чи гарантувало
стягнення ним пені захист прав й
інтересів позивача( фактично держави),
в той час як кошти, якими сплачуються
такі штрафи теж є бюджетними, в частині
що не перекривають оплату споживачів
за вироблене та поставлене тепло.

Відповідач наполягає на тому, що поза
увагою суду залишилась та обставина, що
фактично, «захист прав та інтересів»
позивача, об'єктивно призводить до
порушення прав й інтересів
відповідача, який завдяки
законодавству проводить свою
господарську діяльність в нерівних
господарських умовах.

Доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" надала відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
апеляційну скаргу міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" - залишити без задоволення, а
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі №904/1488/14 - залишити без змін.

У відзиві зазначає, що рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 06.02.12 у справі №15/5005/16815/2011
позов задоволено частково. Вищевказане
рішення набрало законної сили. Однак,
відповідач продовжує не виконувати
зобов'язання по оплаті вартості
поставленого природного газу, що
відповідно призводить до подальшого
невиконання рішення суду.

На думку позивача, укладаючи даний
договір, а в подальшому підписуючи акти
приймання-передачі природного газу до
даного договору на постачання
природного газу відповідач чітко
розумів всю юридичну відповідальність
за невиконання або неналежне виконання
зобов'язання за даним правочином.

Позивач стверджує, що положення
договору на постачання природного газу
не змінювались, додаткових угод щодо
зміни порядку розрахунку за природний
газ та звільнення від відповідальності
не укладалось, а тому твердження
відповідача щодо звільнення від сплати
заявленої суми 3% річних є
необґрунтованими, адже останні
передбаченні як чинним законодавством
так і положеннями договору.

Вважає, що неналежне виконання
відповідачем умов договору на
постачання природного газу є
одностороннім порушенням зобов'язання
та підставою для звернення до суду за
захистом порушеного права, а також
підставою для стягнення 3% річних
відповідно до статті 625 ЦК України.

У судовому засіданні представник
відповідача надав суду додаткові усні
пояснення по апеляційній скарзі.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

У судовому засіданні була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені
апеляційною інстанцією:

20.12.2010 року між дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" та міським
комунальним підприємством
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" було укладено договір №
06/10-2433-БО-4 про закупівлю природного
газу за державні кошти, відповідно до
умов п.1.1. якого позивач зобов'язується
поставити відповідачу імпортований
природний газ, а відповідач
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у п.
1.2 цього договору. Газ, що постачається
за цим договором, використовується
відповідачем виключно для вироблення
теплової енергії для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єктів господарювання.
Використання газу відповідачем для
інших потреб не є предметом цього
договору.(а.с. 12-16)

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012р.
у справі №15/5005/16815/2011 позов задоволено
частково та стягнуто з Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
заборгованість за поставлений
природний газ у розмірі 52 158 309,44 грн.
(п'ятдесят два мільйона сто п'ятдесят
вісім тисяч триста дев'ять грн. 44 коп.),
пеню у розмірі 412 835,72 грн. (чотириста
дванадцять тисяч вісімсот тридцять
п'ять грн. 72 коп.), 3 % річних у розмірі 869
695,84 грн. (вісімсот шістдесят дев'ять
тисяч шістсот дев'яносто п'ять грн. 84
коп.), інфляційні витрати у розмірі 2 015
762,98 грн. (два мільйона п'ятнадцять тисяч
сімсот шістдесят два грн. 98 коп.),
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 56 460,00 грн. (п'ятдесят шість
тисяч чотириста шістдесят грн. 00 коп.).
В решті позовних вимог -відмовлено.

Мотиви з яких суд апеляційної
інстанції виходив при прийнятті
постанови:

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті ним рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України, обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Оскільки, рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012р.
у справі №15/5005/16815/2011, яким стягнуто з
Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
заборгованість за поставлений
природний газ у розмірі 52 158 309,44 грн.
(п'ятдесят два мільйона сто п'ятдесят
вісім тисяч триста дев'ять грн. 44 коп.)
набрало законної сили, то судом не
перевіряється правильність розрахунку
заборгованості у розмірі 52 158 309,44 грн.
на яку позивачем було нараховані 3%
річних.

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
в повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом,
зокрема виконанням, проведеним
належним чином (стаття 509 цього
Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України , сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів
належного виконання зобов'язання з
повернення суми основного боргу .

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Відповідно до п.1.10. Постанови Пленуму
ВГСУ № 14 від 17 грудня 2013 року « Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань», за
загальним правилом, закріпленим у
частині першій статті 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивістю. Тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посиланням на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів (стаття
607 ЦК України) або на відсутність вини
(статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК
України).

За таких обставин, доводи відповідача,
викладені в його апеляційній скарзі
щодо причин несвоєчасних розрахунків
за газ, якими, зокрема, є відсутність
належного фінансування, що саме і
свідчить про відсутність коштів, у
підприємства та відсутність
користування підприємством коштами
позивача, як підстави для звільнення за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання відхиляються колегіє
суддів.

Розрахунок трьох відсотків річних на
період прострочення з 01.10.2011р. по 07.12.12р.
на суму боргу 52 190 499,44 у розмірі 1 853 075
грн. 87 коп. є вірним, що дає підстави
вважати позовні вимоги позивача
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Таким чином місцевий господарський суд
всебічно, повно та об'єктивно з'ясував
всі обставини справи, правильно
застосував норми процесуального та
матеріального права, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст.103 ГПК України
є підставою для залишення рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скарги - без задоволення.

Відповідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі №904/1488/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено
29.08.2014р.

Головуючий суддя М.О.Дармін
Суддя О.В. Чус Суддя

О. В. Березкіна