РІШЕННЯ

"18" серпня 2014 р.Справа №
921/556/14-г/17Господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув справу

за позовом: Першого заступника
прокурора Тернопільської області в
інтересах держави в особі
Тернопільської обласної державної
адміністрації, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Тернопільського
державного науково-технічного
підприємства "Промінь", м. Тернопіль

до відповідача: Тернопільської міської
ради, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Комунального
підприємства фірми
"Тернопільбудінвестзамовник"
Тернопільської міської ради, м.
Тернопіль

про визнання незаконним та скасування
рішення Тернопільської міської ради
№6/30/1 від 22.03.2013р.; скасування державної
реєстрації права постійного
користування земельною ділянкою,
проведеної КП фірма
"Тернопільбудінвестзамовник"
Тернопільської міської ради;
повернення земельної ділянки, площею
5,7575 га в державну власність.

Представники сторін:

прокурора: Клюха С.М., начальник
відділу, посвідчення №023692 від 18.12.2013р.

позивача: Войтович Н.З., головний
спеціаліст юридичного відділу апарату
облдержадміністрації, довіреність
№01-3111/16-20 від 04.08.2014р.;

відповідача: Гірняк В.М., заступник
начальника управління правового
забезпечення - начальник відділу
претензійно-правової роботи та
представництва інтересів в судових
інстанціях, довіреність №1240/01 від
16.03.2011р.;

третьої особи на стороні позивача:
Шлапак В.В., уповноважена, довіреність
№б/н від 07.07.2014р.;

третьої особи на стороні відповідача:
не з'явився.

В судовому засіданні представнику
позивача роз'яснено його процесуальні
права та обов'язки, передбачені
статтями 20, 22, 29, 811 Господарського
процесуального кодексу України.

Судом в порядку ст. 811 ГПК України
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснювалася через
відсутність клопотання сторін.

Перший заступник прокурора
Тернопільської області в інтересах
держави в особі Тернопільської
обласної державної адміністрації, м.
Тернопіль звернувся 05.06.2014р. до
господарського суду Тернопільської
області із позовом до Тернопільської
міської ради, м. Тернопіль, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача -
Тернопільського державного
науково-технічного підприємства
«Промінь», м. Тернопіль та за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача - Комунального
підприємства фірми
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради, м.
Тернопіль про визнання незаконним та
скасування рішення тринадцятої сесії
Тернопільської міської ради №6/30/1 від
22.03.2013р. «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 5,7575 га для будівництва
та обслуговування гаражів за адресою
вул. Текстильна КП фірмі
«Тернопільбудінвестза-мовник»
Тернопільської міської ради»;
скасування державної реєстрації права
постійного користування земельною
ділянкою КП фірмі
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради;
повернення земельної ділянки, площею
5,7575 га в державну власність.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує копією рішення
Тернопільської міської ради №6/30/1 від
22.03.2013р.; копією заяви від 30.10.2013р.;
копією листа №UOP-3.012-4450 від 06.11.2012р.;
копією витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку з
додатками; копією проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки;
копією рішення сесії Тернопільської
міської ради №6/26/96 від листопада 2012р.;
копією державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою; копією рішення комісії
комісії з питань природокористування,
приватизації, продажу та оренди землі
№87 від 14.03.2013р.; копією довідки №410/25 від
18.03.2013р.; копією висновку №224/14 від
11.02.2013р.; копією висновку про погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки КП
«Тернопільбудінвестзамовник» під
будівництво та обслуговування гаражів
№03-25/126 від 14.02.2013р.; копією постанови
№05/3-195вих.14 від 20.05.2014р.; копією листа
№03-09/791 від 26.05.2014р.; копією листа №05-11/1676
від 22.05.2014р; копією листа №07-09/749 від
21.05.2014р.; іншими документами.

Представник прокуратури в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та зазначив, що
відповідно до п.2 ст.121 Конституції
України, на органи прокуратури
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно п.3 ч.2 ст.20 Закону України «Про
прокуратуру», при виявленні порушень
закону прокурор в межах своєї
компетенції має право звертатися до
суду в передбачених законом випадках.

З урахуванням вищезазначеного та
зважаючи на той факт, що за твердженням
прокуратури області, прийняте
Тернопільською міською радою рішення у
сфері земельних правовідносин про
надання земельних ділянок у
користування, суперечить вимогам
чинного законодавства, завдає шкоди
інтересам держави в особі
Тернопільської обласної державної
адміністрації, у прокурора є всі наявні
підстави для звернення із позовною
заявою до суду з метою захисту
інтересів держави.

Також, за твердженням прокурора спірна
земельна ділянка належить до державної
форми власності, оскільки відповідно
до державного акту на право постійного
користування землею №001553 серії ІІ-ТР
земельна ділянка відповідно до рішення
Тернопільської міської Ради народних
депутатів від 16.11.2000р. надана у постійне
користування Тернопільському
державному науково-технічному
підприємству "Промінь", тобто
державному комерційному підприємству,
заснованому відповідно до наказу
Державного комітету промислової
політики України №84 від 05.05.2000р.;
контроль і координація діяльності
якого здійснюється Державним
концерном "Укроборонпром".

Згідно статуту Тернопільського
державного науково-технічного
підприємства «Промінь», вказане
підприємство є державним, основним
видом діяльності якого є діяльність в
оборонній сфері.

Зазначена земельна ділянка, площею
5,7575га за адресою: вул. Текстильна, за
твердженням прокуратури області, є
землею оборони, відтак, може перебувати
лише у державній власності.

За таких обставин Тернопільська міська
рада, відповідно до пояснень
представника прокуратури
Тернопільської області, прийняттям
оскаржуваного рішення, вийшла за межі
наданих їй законом повноважень.

Також прокурор вважає, що спірне
рішення Тернопільської міської ради
№6/30/1 прийнято з порушенням ст.142
Земельного кодексу України, оскільки
за правилами п.45 Положення про порядок
надання у користування земель
(земельних ділянок) для потреб Збройних
Сил України та Основних правил
користування наданими землями,
затверджених наказом Міністра оборони
України №483 від 22.12.1997р., Міністерство
оборони України не надавало згоди на
передачу спірної земельної ділянки
органу місцевого самоврядування у
комунальну власність.

Щодо тверджень відповідача з
посиланням на судовий спір у справі
№921/497/13-г/6, предметом розгляду якої
було дослідження питання законності
прийняття рішення Тернопільською
міською радою №6/30/1 від 22.03.2013р., та за
результатом перегляду якої постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.11.2013 року,
рішення місцевого господарського суду
від 19.09.2013 р. скасовано. Прийнято нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, прокурор пояснив, що у даній
справі були інші підстави позову,
зокрема, відсутність реєстрації
Тернопільською міською радою
відповідного права користування
спірною земельною ділянкою, а тому
остання не вправі була приймати
рішення щодо розпорядження земельною
ділянкою.

Тернопільським державним
науково-технічним підприємством
"Промінь" витребувані судом матеріали
не подано. Представник в судовому
засіданні пояснив, що через зміну
представника підприємства подати
витребувані документи не має
можливості, у зв'язку з чим в судовому
засіданні 04.08.2014 року просив суд
відкласти розгляд справи для надання
можливості підготувати додаткові
докази.

Крім того, третьою особою не надано
суду письмового відзиву на позов, з
усних пояснень представників,
підприємство позов прокуратури
підтримує у повному обсязі та просить
суд задоволити позовні вимоги на
підставі викладених у позовній заяві
фактів, а також з урахуванням пояснень
представника прокуратури
Тернопільської області.

Разом з тим, доказів на підтвердження
реєстрації спірної земельної ділянки
та віднесення її до земель державної
власності не надав.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечив з підстав,
викладених у відзиві на позов, та
вважає, що позовні вимоги не можуть
бути задоволені з огляду на таке.

Стаття 142 Конституції України та ст. 60
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначають,
що матеріальною і фінансовою основою
місцевого самоврядування є земля.
Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України, як власнику землі органу
місцевого самоврядування належить
право розпорядження нею, передачі
земель у власність чи користування чи
надання їх в оренду.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад віднесено вирішення,
відповідно до закону, питань
регулювання земельних відносин.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України
передбачено, що до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
здійснюється відповідними сільськими,
селищними, міськими радами, а за межами
населених пунктів - відповідними
органами виконавчої влади.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної і комунальної власності»
передбачено, що у разі, якщо відомості
про земельні ділянки, зазначені у
пунктах 3 і 4 цього розділу не внесені до
Державного земельного реєстру земель,
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою, що є підставою для
державної реєстрації таких земельних
ділянок, а також її затвердження
здійснюються: у межах населених
пунктів - сільськими, селищними,
міськими радами, за межами населених
пунктів - органами виконавчої влади,
які відповідно до закону здійснюють
розпорядження такими земельними
ділянками.

Оскільки згідно витягу з Державного
земельного кадастру у відомостях щодо
земельної ділянки, площею 5,7575га по вул.
Текстильна у м. Тернополі, зазначено, що
дана земельна ділянка є комунальною
власністю, цільове призначення якої -
землі житлової та громадської
забудови, а в силу вимог ст.123
Земельного кодексу України підставою
для відмови у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правовим актам, тому
зважаючи на дотримання встановленого
законодавством порядку отримання
земельної ділянки та зважаючи на
чинність рішення міської ради №6/26/96
від 23.11.2012 року «Про надання дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 5,8
га під будівництво та обслуговування
гаражів за адресою вул. Текстильна КП
фірмі «Тернопільбудінвестзамовник»,
яке було прийняте на підставі
нотаріально засвідченої згоди
землекористувача - Тернопільського
державного науково-технічного
підприємства «Промінь» та згоди
Державного концерну «Укроборонпром»,
відповідач вважає, що рішення є
законним, прийнятим з дотриманням всіх
процедур та вимог земельного
законодавства України, чинного на
момент його прийняття.

Так, правовідносини щодо надання
земельної ділянки, площею 5, 7575га по вул.
Текстильна, КП фірмі
«Тернопільбудінвестзамовник» у
постійне користування виникли у 2012
році, коли норма Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності»,
яка стосується державної реєстрації
права власності на земельні ділянки ще
не набрала чинності.

В свою чергу завершення процесу
надання земельної ділянки відбулося із
прийняттям оскаржуваного прокуратурою
області рішення Тернопільської
міської ради №6/30/1 від 22.03.2013р. «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
5,7575 га для будівництва та
обслуговування гаражів за адресою вул.
Текстильна КП фірмі
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради».

Оскільки вищезазначена норма Закону не
має зворотної дії у часі, то відповідач
вважає, що такі положення закону не
можуть бути застосовані до відносин, що
виникли до введення в дію Закону, так як
згідно ст. 5 Цивільного кодексу України
акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ним чинності.

Також відповідач звертає увагу суду на
ту обставину, що законність прийняття
даного рішення міської ради № 6/30/1 від
22.03.2013 року була предметом розгляду в
господарському суді по справі №
921/497/13-г/6, порушеній за позовом
прокуратури міста Тернополя.
Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 12.11.2013 року в
задоволенні позову відмовлено. При
цьому судом зазначено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 26.04.2013 року САЕ №
950311, право власності на земельну
ділянку кадастровий номер
:04:003:0040, площею 5,7575 га по вул.
Текстильна в м. Тернополі
зареєстровано Реєстраційною службою
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області за
Тернопільською міською радою, відтак,
остання як власник землі вправі була в
силу вимог ст.. 316, 319, 324 ЦК України
розпоряджатися землями комунальної
власності.

З урахуванням вищевказаного, законних
підстав для відмови у затвердженні
проекту землеустрою, в даному випадку,
у Тернопільської міської ради не було,
а тому оскаржуваним рішенням 22.03.2013р.
було затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 5.7575 га по вул. Текстильна КП
фірмі «Тернопільбудінвестзамовник».

Комунальне підприємство фірма
"Тернопільбудінвестзамовник"
Тернопільської міської ради
витребувані судом документи не надало,
його представник в судове засідання
жодного разу не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, клопотань про
розгляд справи без участі їхнього
представника - не заявив. Про час, дату
та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 83).

Враховуючи, що поданих доказів є
достатньо для вирішення спору по суті,
брати участь в судовому засіданні є
правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК
України, беручи до уваги закінчення
строку вирішення спору, передбаченого
ст. 69 ГПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши додатково представлені
докази, заслухавши пояснення та
заперечення сторін, думку прокурора,
господарський суд встановив наступне.

Згідно вимог ст. 121 Конституції України,
Закону України "Про прокуратуру", ст. 29
Господарського процесуального кодексу
України на органи прокуратури
покладається представництво інтересів
громадян та держави в судах у випадках,
визначених Законом. Прокурор має право
звернутися до господарського суду з
позовом в інтересах держави або
громадянина. В силу ст. ст.20, 361 Закону
України "Про прокуратуру" при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокурор має право звертатись до суду з
заявою про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб
при наявності порушень або загрози
порушень економічних, політичних та
інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

В резолютивній частині рішення
Конституційного Суду України N 3-рп/99
від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 зазначено, що
прокурори та їх заступники подають до
суду позови саме в інтересах держави, а
не в інтересах підприємств, установ і
організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності. Під
поняттям "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах"
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Таким чином, враховуючи, що відповідно
до інформації, яка міститься у наданому
витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців № 18731222 станом на 26.05.2014
року та згідно якої Тернопільська
обласна державна адміністрація є
органом державної влади за
організаційно-правовою формою, суд
вважає, що прокурор правомірно
звернувся з даним позовом.

Як стверджує прокурор і це не
заперечено позивачем у справі,
відповідно до проведеної прокуратурою
Тернопільської області, із залученням
спеціалістів Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській області, перевірки, в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів, встановлено, що
на тридцятій сесії Тернопільською
міською радою шостого скликання було
прийнято рішення №6/30/1 від 22.03.2013р. «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
5,7575 га для будівництва та
обслуговування гаражів по вул.
Текстильна КП фірмі
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради», згідно
якого:

- КП фірмі
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради
затверджено проект землеустрою щодо
відведення зазначеної земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування гаражів по вул.
Текстильна в м. Тернополі;

- припинено право користування
Тернопільському державному
науково-технічному підприємству
«Промінь» частини земельної ділянки,
площею 5,7796 га за адресою вул.
Текстильна, з урахуванням письмової
згоди землекористувача;

- надано у постійне користування КП
фірмі «Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради земельну
ділянку площею 5,7575га (кадастровий
номер 040030040) для будівництва та
обслуговування гаражів за адресою вул.
Текстильна; віднесено вищевказану
земельну ділянку до земель громадської
та житлової забудови;

- зобов'язано КП фірму
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради в
двомісячний термін зареєструвати
право постійного користування у
встановленому законом порядку;

- зобов'язано Тернопільське державне
науково-технічне підприємство
«Промінь» внести зміни в державний акт
на право постійного користування
землею, зареєстрований 05.12.2000р. за №556;

- доручено міському голові створити
комісію із залученням представників
фракцій міської ради та депутатів від
виборчих округів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для
вивчення питання дотримання прав та
інтересів громадян - користувачів
існуючих гаражів на земельній ділянці,
площею 5,7575 га за адресою вул.
Текстильна;

- зобов'язано КП фірму
«Тернопільбудінвестзамовник» укласти
договір на обслуговування гаражів та
прилеглої території з користуванням
зазначених об'єктів.

Згідно тверджень прокуратури, дане
рішення Тернопільської міської ради не
відповідає вимогам закону, оскільки
спірна земельна ділянка відноситься до
земель оборони, відтак, є державною
власністю, а рішення в частині
вилучення земельної ділянки та зміни
її цільового призначення - прийняте з
перевищенням Радою повноважень.

Правовою підставою позову зазначено
приписи статей 12, 17, 77, 83, 84, 1441, 142
Земельного кодексу України, ст.14 Закону
України «Про Збройні Сили України».

Питання передачі земель місцевим
органам влади проводиться відповідно
до Положення про порядок надання в
користування у користування земель
(земельних ділянок) для потреб Збройних
Сил України та основних правил
користування наданими землями,
затвердженого Наказом Міністра
оборони України №483 від 22.12.1997р.

На підставі вищевказаного Положення,
представник прокуратури області
зазначає, що процедура вилучення та
передачі у постійне користування
вказаної земельної ділянки не
дотримана та не проведена у
встановленому порядку.

З урахуванням зазначеного у позові, а
також наведених у судовому засіданні
фактів, представник прокуратури
області наголошує на протиправності
оскаржуваного рішення Тернопільської
міської ради , просить визнати його
незаконним та скасувати, поряд із тим
просить скасувати державну реєстрацію
права постійного користування
земельною ділянкою за адресою вул.
Текстильна, що у м. Тернополі, та
повернути зазначену земельну ділянку у
державну власність.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що 05.12.2000 року
Тернопільському державному
науково-технічному підприємству
"Промінь" (третій особі у справі), на
підставі рішення Тернопільської ради
від 16.11.2000 року, видано Державний акт
ІІ-ТР №001553 на право постійного
користування земельною ділянкою,
площею 24,13096 га по вул. Текстильній у м.
Тернополі для будівництва
підприємства.

Відповідно до інформації з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку кадастровий номер :04:003:0040
(витяг НВ-013 від 15.02.2013 року -
арк.с.26) дана земля належить до
комунальної власності.

Відповідно до п. 1 Статуту
Тернопільського державного
науково-технічного підприємства
"Промінь", затвердженого в новій
редакції наказом Державного концерну
"Укроборонпром" № 44 від 15.02.2012 року та
зареєстрованого державним
реєстратором 20.03.2012 року Підприємство є
державним комерційним підприємством,
заснованим відповідно до наказу
Державного комітету промислової
політики України № 84 від 05.05.2000р. "Про
реорганізацію підприємств завод
"Сатурн" і КБ "Промінь", м. Тернопіль"
шляхом злиття цих підприємств і
утворення на їх майні Тернопільського
державного науково-технічного
підприємства "Промінь", котре є
правонаступником реорганізованих
підприємств.

Згідно п. 2 Статуту, регулювання,
контроль та координація діяльності
Підприємства здійснюються Державним
концерном "Укроборонпром" як
уповноваженим суб'єктом
господарювання з управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі.

У відповідності до п. 15 Статуту майно
підприємства є державною власністю та
закріплене за ним на праві
господарського відання.

В силу приписів ст.141 Земельного
кодексу України підставою припинення
права користування земельною ділянкою
є, зокрема добровільна відмова від
такого права.

Згідно із ст.142 Земельного кодексу
України припинення права власності на
земельну ділянку або права постійного
користування у разі добровільної
відмови власника землі або
землекористувача здійснюється за його
заявою до відповідного органу.

30.10.2012 року Тернопільське державне
науково-технічне підприємство
«Промінь» (третя особа на стороні
позивача) як власник земельної ділянки
надало письмову заяву, котру
посвідчено в нотаріальному порядку,
про відмову від права постійного
користування земельною ділянкою,
площею 5,7796 га, яка знаходиться за
адресою вул. Текстильна, що у м.
Тернополі.

06.11.2012 року зазначена відмова була
погоджена Державним концерном
«Укроборонпром», тобто органом
управління .

Рішенням двадцять шостої сесії
Тернопільської міської ради шостого
скликання № 6/26/96 від 23.11.2012р. «Про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, площею до 5.8га під будівництво
та обслуговування гаражів за адресою:
вул. Текстильна КП фірмі
«Тернопільбудінвесзамовник»
Тернопільської міської ради» (далі по
тексту - Рішення від 23.11.2012року) КП фірмі
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради надано
дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, площею до 5,8га під будівництво
та обслуговування гаражів за адресою:
вул. Текстильна у м. Тернополі.

21.01.2013 року КП фірма
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради
звернулося до Тернопільської міської
ради із проханням затвердити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки до 5,8га для будівництва та
обслуговування індивідуальних гаражів
за адресою: вул. Текстильна, що у
м.Тернопіль.

14.03.2013 року постійною комісією з питань
природокористування, приватизації,
продажу та оренди землі погоджено
проект спірного рішення.

22.03.2013року на тридцятій сесії
Тернопільською міською радою шостого
скликання прийнято рішення №6/30/1, що є
предметом даних позовних вимог.

З наданого прокуратурою
Тернопільської області на вимогу суду
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку за
№НВ-014 від 23.06.2014 року вбачається
здійснення права власності на земельну
ділянку (кадастровий номер
:04:003:0040), площею 5,7575га, що
знаходиться за адресою вул. Текстильна
у м. Тернополі за Тернопільською
міською радою.

Наведені обставини додатково
встановлені господарським судом при
вирішенні справи № 921/ 497/13-г/6, де
зазначено, що згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
26.04.2013 року серія САЕ №950311 за
Тернопільською міською радою як
власником зареєстрована земельна
ділянка (форма власності - комунальна),
кадастровий номер :04:003:0040, площею
5,7575 га.

Дані факти є преюдиційними та не
підлягають доведенню знову відповідно
до приписів ст. 35 ГПК України.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, господарський
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
з наведених прокурором підстав, не
підлягають до задоволення, з огляду на
наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3
ст.24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (далі - Закон),
органи державної влади та місцевого
самоврядування та їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Як визначено ст.ст. 10, 25, 26 вказаного
Закону, сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

За приписами п. 34 ст.26 Закону, вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин
відноситься до виключної компетенції
сільської, селищної, міської ради.

Статтею 59 Закону передбачено форму
актів, які приймаються радою, порядок
прийняття нею актів, а також
встановлено презумпцію правомірності
актів органів та посадових осіб
місцевого самоврядування через
вказівку, що такі акти з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України можуть бути визнані
незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

В силу вимог ч. 1, 2 сатті 78 Земельного
кодексу України право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України,
Земельного кодексу України, а також
інших законів, які видаються
відповідно до них.

Пунктом «б» ст. 80 Земельного кодексу
України передбачено, що суб'єктами
права власності на землю є
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, - на
землі комунальної власності.

Порядок надання земельної ділянки у
користування врегульовано ст. 123
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення від 23.11.2012р.),
відповідно до якої надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймаються на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у разі: зміни
цільового призначення земельних
ділянок відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Надання у користування земельної
ділянки, межі якої встановлені в натурі
(на місцевості), без зміни її цільового
призначення здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена у одержанні в
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається за дозволом
на його розробку до відповідної
сільської, селищної, міської, районної,
обласної ради, Кабінету Міністрів
України, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевої державної
адміністрації. Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування у місячний строк
розглядає клопотання та надає дозвіл
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки або
надає вмотивовану відмову у наданні
такого дозволу.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності», відповідно до
п.3 Прикінцевих та перехідних положень
якого, з дня набрання чинності цим
Законом землями комунальної власності
відповідних територіальних громад
вважаються земельні ділянки, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності відповідної територіальної
громади, які перебувають у постійному
користуванні органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств, установ, організацій, всі
інші землі, розташовані в межах
відповідних населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної власності
та державної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 83 Земельного
кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У свою чергу, у комунальній
власності перебувають усі землі в
межах населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної та
державної власності; земельні ділянки,
на яких розташовані будівлі, споруди,
інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно - земельні ділянки, а
також об'єкти розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких є неможливе
без знецінення та зміни призначення.

Згідно із п.6 ст.3 цього Закону (в
редакції, чинній на момент прийняття
рішення від 22.03.2014 року) будь-які
правочини щодо нерухомого майна
(відчуження, управління, іпотека тощо)
вчиняються, якщо право власності чи
інше речове право на таке майно
зареєстровано згідно із вимогами цього
Закону, крім випадків, передбачених ч.4
цієї статті.

П.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме право власності на нерухоме майно.

З аналізу вищенаведених норм закону
випливає, що надання дозволу на
складання проекту землеустрою хоч і є
окремою процедурою ради, проте
перебуває у нерозривному зв'язку із
процедурою затвердження цього проекту
та надання земельної ділянки, зокрема,
у користування, оскільки відсутність
дозволу на складання проекту
землеустрою, у передбачених чинним
законодавством випадках, виключає
можливість реалізації права на землю
як зі сторони власника земельної
ділянки, так і зі сторони користувача.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по вул. Текстильна, що у м.
Тернополі, останнє не свідчить про
порушення норм законодавства, а вказує
на факт реалізації Тернопільською
міською радою свого права на
розпорядження землями комунальної
власності, що цілком відповідає
вимогам закону, зокрема ст.ст.316, 319, 324
Цивільного кодексу України.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Утім, прокурором не надано доказів на
підтвердження здійснення факту
державної реєстрації земельної
ділянки, площею 5,7575 га за державою в
особі Тернопільської
облдержадміністрації, а тому посилання
на приналежність земельної ділянки до
державної власності лише з тих
міркувань, що земля надана в постійне
користування Заводу "Промінь", котре є
державним підприємством, не є належним
доказом та ґрунтується на припущеннях.

Щодо тверджень прокуратури з приводу
віднесення спірної земельної ділянки
до земель оборони, виходячи з положень
Статуту Тернопільського державного
науково-технічного підприємства
"Промінь", то суд вважає їх
необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про
збройні сили України" земля, води, інші
природні ресурси, а також майно,
закріплені за військовими частинами,
військовими навчальними закладами,
установами та організаціями Збройних
Сил України, є державною власністю,
належать їм на праві оперативного
управління.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
використання земель оборони" та ст.77
Земельного кодексу України землями
оборони визнаються землі, надані для
розміщення і постійної діяльності
військових частин, установ,
військово-навчальних закладів,
підприємств та організацій Збройних
Сил України, інших військових
формувань, утворених відповідно до
законів України.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що згідно з Державним
актом на право постійного користування
землею серії ІІ-ТР №001553 від 16.11.2000 року
спірна земельна ділянка, що є складовою
земельної ділянки, площею 24,13096 га по
вул. Текстильній у м. Тернополі надана у
постійне користування Тернопільському
державному науково-технічному
підприємству "Промінь" для будівництва
підприємства.

Відповідно до ч.5 ст.20 Земельного
кодексу України (в редакції, що діяла у
спірний період) ділянки, що належать до
земель оборони, використовуються
виключно згідно із Законом України "Про
використання земель оборони".

Проте, як вбачається з Статуту
Тернопільського державного
науково-технічного підприємства
"Промінь" останнє не відноситься до
підприємств Збройних Сил України ,
перелік яких наведено у ст. 1 Закону
України "Про використання земель
оборони", відтак, виходячи з сфери
діяльності Підприємства "Промінь" та
враховуючи мету надання земельної
ділянки в постійне користування,
беручи до уваги відсутність на спірній
земельній ділянці будівель військових
частин, а також те, що органом
управління підприємства є не
Міністерство оборони України, а
концерн "Укроборонпром", Державний акт
на право постійного користування
землею видано Тернопільською міською
радою відповідно до рішення 15 сесії
третього скликання Тернопільської
міської ради народних депутатів від
16.11.2000 р. і таке рішення є чинним,
твердження прокурора щодо віднесення
спірної земельної ділянки до земель
оборони, та , відповідно, до земель
державної власності, є безпідставним
та необґрунтованим.

З огляду на дані обставини, помилковим
є твердження прокурора щодо
необхідності надання згоди на
вилучення земельної ділянки Міністром
оборони України, з посиланням на п.45
Положення про порядок надання в
користування земель (земельних
ділянок) для потреб Збройних Сил
України та основних правил
користування наданими землями,
затвердженого наказом Міністра
оборони України від 22.12.1997 №483.

Отже, дослідивши наявні у справі
докази, та з урахуванням викладеного
суд вважає, що при прийнятті
оскаржуваного рішення, міською радою
було дотримано порядку та процедур,
визначених земельним законодавством
України щодо вилучення у власника та
надання в подальшому земельної ділянки
комунальної власності в користування
КП фірма "Тернопільбудінвестзамовник"
Тернопільської міської ради, а тому не
вбачає правових підстав для визнання
рішення незаконним.

Беручи до уваги відмову в позові в цій
частині, суд відмовляє в позові
прокуратури Тернопільської області в
частині вимог про скасування державної
реєстрації права постійного
користування земельною ділянкою
площею 5,7575 га для будівництва та
обслуговування гаражів по вул.
Текстильна в м. Тернополі за
Комунальним підприємством фірмою
«Тернопільбудінвестзамовник»
Тернопільської міської ради, яка
проведена Державною реєстраційною
службою Тернопільського міського
управління юстиції 30.04.2013 року (номер
запису про речове право - 856682) та
повернення земельної ділянки у
державну власність.

При цьому суд враховує, що аналогічні
позовні вимоги розглядалися
господарським судом Тернопільської
області у справі № 921/497/13-г/6, яке
набрало законної сили у встановленому
законом порядку (Постанова Львівського
апеляційного господарського суду від
12.11.2013 року).

За даних обставин, суд відмовляє в
задоволенні позову, а судові витрати, в
силу ст.49 ГПК України, покладає на
позивача.

У судовому засіданні 18.08.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частину
рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК
України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 11,
16, 21 ЦК України, Земельним кодексом
України, Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст.ст. 42-47, 22,
27, 29, 32, 33-35, 43, 44, 49, 811, 82-85, 116-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог -
відмовити.

2. Стягнути з Тернопільської обласної
державної адміністрації, м. Тернопіль,
вул..Грушевського, 8, ідентифікаційний
код 00022622 в дохід Державного бюджету
України 2436(дві тисячі чотириста
тридцять шість) грн. 00коп. судового
збору, котрі перерахувати на р/р
3002 у ГУДКСУ у Тернопільській
області, МФО 838012, одержувач УДКСУ
м.Тернопіль, код ЄДРПОУ одержувача
37977726, код ЄДРПОУ суду 03500022, код
класифікації доходу 22030001.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони та прокурор
мають право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено "29"
серпня 2014 року.

Суддя
Н.О. Андрусик