ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р.
Справа № 911/2621/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України";

до Комунального підприємства
"Баришівкатепломережа";

про стягнення 16 956,32 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Жигадло І.Б. (довіреність
№ 42/10 від 30.12.2013р.);

від відповідача: Зайченко С.С.
(довіреність № 11 від 13.01.2014 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" до
Комунального підприємства
"Баришівкатепломережа" про стягнення
16956,32 грн. з яких: 7632,20 грн.
інфляційних та 9324,12 грн. 3 % річних, які
виникли у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2402 ТЕ-17 від 20.12.2010 року, яке
встановлено рішенням Господарського
суду Київської області від 29.10.2012 року у
справі № 21/102-12.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 02.07.2014 року порушено
провадження у справі № 911/2621/14 та
призначено справу до розгляду на 21.07.2014
року.

В судове засідання, яке відбулось 21.07.2014
року представник відповідача не
з'явився, вимоги ухвали Господарського
суду Київської області від 02.07.2014 року
не виконав, у зв'язку з чим розгляд
справи відкладався до 12.08.2014 року.

В судовому засіданні 12.08.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач заперечень по суті позовних
вимог та письмового відзиву на позов не
надав. Посилався на скрутне
матеріальне становище та повідомив про
зупинення виконання судового рішення
на заборгованість за яким, здійснені
нарахування в позові.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази,
господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 року між ДК "Газ України" (позивач,
Постачальник) та КП
"Баришівкатепломережа"(відповідач,
Покупець) було укладено Договір про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2402 ТЕ-17 (далі-Договір),
відповідно до якого Постачальник
зобов'язався поставити Покупцеві
імпортований природний газ, а Покупець
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у п.
1.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Додатку № 1 від 20.12.2010
року до Договору, приймання-передача
газу, поставленого постачальником
покупцеві у відповідному місяці
поставки, оформлюється Актом
приймання-передачі газу, в якому
зазначаються фактичні обсяги
спожитого газу, його ціна та вартість.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі Акта приймання-передачі газу
до 20 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу (п. 4.1 Договору).

Рішенням Господарського суду
Київської області від 29.10.2012 року (суддя
Ярема В.А.), яке набрало законної сили
09.11.2012 року, у справі № 21/102-12 за позовом
Дочірної компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України до Комунального
підприємства "Баришівкатепломережа"
про стягнення 794 253,80 грн., з яких: 695
825,55 грн. заборгованості, 52 381,75 грн.
пені, 31 643,71 грн. 3% річних та 14 402,79 грн.
інфляційних втрат, встановлено, що на
виконання умов Договору позивач
поставив, а відповідач прийняв у період
з січня по квітень 2011 року природний
газ на загальну суму 963225,55 грн., що
підтверджується Актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2011р. на суму 318 104,17 грн., від 28.02.2011р.
на суму 326 308,93 грн., від
31.03.2011р. на суму 245 986,90 грн., від 30.04.2011р.
на суму 72 825,55 грн.

Однак, відповідач своєчасно та в
повному обсязі отриманий природний газ
не оплатив, розрахувався лише частково
на суму 267400,00 грн., у зв'язку з чим, за ним
виникла заборгованість в сумі 695825,55
грн., яка було стягнута за рішенням суду
від 29.10.2012 року у справі
№ 21/102-12.

Також, у зв'язку з простроченням
відповідачем строків оплати
природного газу, судом у справі № 21/102-02
було задоволено позовні вимоги про
стягнення з відповідача 31643,71 грн. 3%
річних та 14402,79 грн. інфляційних втрат в
порядку ст. 625 Цивільного кодексу
України та 52381,75 грн. пені на підставі п.
7.2 Договору.

Таким чином, за рішенням суду від 29.10.2012
року у справі № 21/102-12 було стягнуто з
відповідача на користь позивача 695825,55
грн. боргу, 31643,71 грн. 3% річних (за період
з 21.02.2011 року по 16.08.2012 року), 52243,95 грн.
пені (за період з 16.02.2012 року по
16.08.2012 року), 14402,79 грн. інфляційних втрат
(за період з березня 2011 року по березень
2012 року), 15882,32 грн. судового
збору.

Таким чином, після набрання зазначеним
рішенням законної сили, відповідач був
зобов'язаний виконати встановлене в
судовому рішенні грошове зобов'язання.

Однак, відповідачем встановлена
судовим рішення у справі № 21/102-12
заборгованість була сплачена не в
повному обсязі, у зв'язку з чим, позивач
звернувся до суду з вимогою про
стягнення з відповідача на підставі ст.
625 Цивільного кодексу України 3% річних
та інфляційних на несплачену частину
встановленої судовим рішенням
заборгованості з моменту набрання
рішенням суду законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами. Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання, в
тому числі й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 Цивільного кодексу України).

Прийняття господарським судом рішення
про задоволення вимог кредитора, якщо
таке рішення не виконано в
установленому законом порядку, не
припиняє зобов'язальних відносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
Цивільного кодексу України сум.

У разі коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не нараховуються,
інфляційні ж нарахування та
нарахування трьох процентів річних на
цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
названого Кодексу з дня, наступного за
днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням. (п. 7.1 ч. 3,
4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» № 14
від 17.12.2013р.).

Таким чином, нарахування 3% річних та
інфляційних на суму основного боргу
правомірне за період фактичного
прострочення зобов'язання, а на суми
нарахованої пені - з дня набрання
відповідним судовим рішенням законної
сили.

У зв'язку з тим, що рішення суду від
29.10.2012 року у справі № 21/102-12, яке набрало
законної сили 09.11.2012 року і виконане
відповідачем частково на суму 695 825,55
грн., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
позивач має право на вимогу до боржника
про сплату суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
фактичні періоди прострочення, а також
трьох процентів річних від фактично
простроченої суми.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

Таким чином, позивач правомірно
просить стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 6809,41 грн. за період з
17.08.2012 року по 21.12.2012 року (нараховані на
суму основного боргу згідно рішення №
21/10-12 і не охоплені періодом
прострочення, який досліджувався у
відповідній справі), 3% річних в сумі
2514,71 грн. за період з 10.11.2012 року по
20.06.2014 року (нараховані на суму пені
згідно рішення № 21/10-12, після набрання
ним законної сили), інфляційні
нарахування в сумі 7632,20 грн. за період з
вересня 2012 року по травень 2014 року
(нараховані на суму основного боргу
згідно рішення № 21/10-12 та пені з дати
набрання рішенням законної сили).

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

З огляду на викладене, а також
перевіривши розрахунок наданий
позивачем, суд дійшов висновку, що він є
арифметично вірним, а відтак вимога про
стягнення з відповідача 7632,20 грн.
інфляційних та 9324,12 грн. 3% річних
підлягає задоволенню.

Щодо наданої відповідачем постанови
ВДВС Баришівського РУЮ про зупинення
виконавчого провадження від 08.07.2013 року
у зв'язку з внесенням боржника до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості,
суд зазначає, що перебування боржника в
реєстрі стосується виключно зупинення
примусового виконання виконавчого
документу і не вводить мораторію та не
відміняє встановлену в судовому
рішенні заборгованість, прострочення
по якій триває.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства
«Баришівкатепломережа» (07500, Київська
обл., Баришівський р-н, смт. Баришівка,
вул. Комсомольська, 18 А,
ідентифікаційний код 24885150) на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України"(04116, м. Київ, вул.
Шолуденка, 1, ідентифікаційний код 31301827)
7632 грн. (сім тисяч шістсот триста дві
гривні) 20 коп. інфляційних, 9342 грн.
(дев'ять тисяч триста сорок дві) 12 коп. 3%
річних та 1 827 грн. (одну тисячу вісімсот
двадцять сім гривень) 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 29.08.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.