ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" вересня 2014 р.Справа № 916/2529/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 73080грн.

Суддя Гут С.Ф.

Представники:

Від позивача: Роман В.С., довіреність
від 12.02.2014р.;

Від відповідача: ОСОБА_4, адвокат.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить
стягнути з відповідача суму
компенсації у розмірі 73080грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на порушення
відповідачем виключних авторських
прав Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
шляхом продажу контрафактної
продукції, а саме розмальовки „Наклей
и раскрась", на якій зображений
персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3", який являється
самостійною складовою частиною
аудіовізуального
твору-мультиплікаціного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_1", права на який належать
ТОВ „Маша і мєдвєдь".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.06.2014р. порушено
провадження у справі №916/2529/14.

21.08.2014р. відповідач надав клопотання
про витребування доказів
(вх.ГСОО№2-3523/14 від 21.08.2014р.), відповідно
до якого у зв'язку з тим, що
достовірність поданих позивачем
письмових доказів викликає сумніви,
просить суд витребувати у позивача
оригінали усіх документів, доданих до
позовної заяви, оригінал ліцензійного
договору №ЛД-1/2010 від 08.06.2010р. та
оригінал договору авторського
замовлення №МиМ-С19/2011 від 21.01.2011р.

Надане клопотання судом задоволено
частково, а саме задоволено в частині
витребування у позивача оригіналів
доданих до позовної заяви документів,
та ліцензійного договору №ЛД-1/2010 від
08.06.2010р., а в частині витребування
оригіналу договору авторського
замовлення №МиМ-С19/2011 від 21.01.2011р.
відмовлено, оскільки даний договір не
стосується предмету позову.

Крім того, позивачем, у судовому
засіданні 26.08.2014р. було надано для
огляду нотаріально засвідчені копії
усіх доданих до позовної заяви
документів, оригінал ліцензійного
договору №ЛД-1/2010 від 08.06.2010р.

21.08.2014р. відповідач надав відзив на
позовну заяву (вх.ГСОО№21977/14 від
21.08.2014р.). відповідно до якого проти
позову заперечує у повному обсязі та
просить суд у позові відмовити
повністю. В обґрунтування наданого
відзиву відповідач посилається на
наступне: по-перше питання про
тотожність нібито контрафактного
примірника твору його оригіналу може
бути вирішено тільки на підставі
висновку судового експерта. Для
роз'яснень питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу. По-друге, позивач не
зазначився, права який саме об'єкт
авторського права він вважає
порушеним, оскільки позивачем було
зазначено посилання, одразу, і на
сценарій аудіовізуального твору, і на
сам аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний фільм, і на твори
образотворчого мистецтва (малюнки)
„ІНФОРМАЦІЯ_3" та „ІНФОРМАЦІЯ_5", так і
на персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3" як образ,
наділений певними рисами власної
особистості. По-третє, з матеріалів
справи не вбачається, хто є суб'єктом
авторського права та, відповідно, має
право на звернення до суду. Крім-того,
подані позивачем документи є
сфальсифікованими, у зв'язку з тим, що
згідно акту здавання-приймання робіт
від 23.09.2008р. ОСОБА_5 передав сценарій
студії „Анимаккорд" 23.09.2008р., в той же
час студія „Анимаккорд" надає
службове завдання на створення
аудіовізуального твору
режисеру-постановнику 12.05.2008р. та додає
до нього текст сценарію ОСОБА_5,
датований також 12.05.2008р., тобто за 4
місяці до створення та передання
такого сценарію студії. Також, позивач
не довів заявок між розрахунковим
документом відповідача та нібито
контрафактним примірником твору та
позивач не навів переконливих доводів
щодо обсягу порушення авторських прав.

22.08.2014р. від позивача до канцелярії
господарського суду Одеської області
надійшли письмові пояснення, з
урахуванням відзиву відповідача
(вх.ГСОО№22082/14 від 22.08.2014р.), в яких щодо
тверджень відповідача про
неможливість визначення тотожності
контрафактного товару до його
оригіналу без висновку судового
експерта, позивач зазначає наступне:
відповідачем не було заявлене
клопотання про проведення судової
експертизи, крім того відповідно до
абзацу 4 п. 1.4 Постанови Пленуму ВГСУ
„Про деякі питання практики
призначення судових експертиз у
справах зі спорів, пов'язаних із
захистом права інтелектуальної
власності" №5 від 23.03.2012р., в якому
зазначено що з врахуванням конкретних
обставин справи та у разі, коли знань
судді достатньо для з'ясувань обставин
справи, пов'язаної із захистом прав
інтелектуальної власності, можливе
вирішення суддею питань, які виникають
у розгляді справи, з позиції споживача
без призначення судової експертизи.
Позивачем надано роздруківку кадру 4
серії мультиплікаційного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_4" під назвою
„ІНФОРМАЦІЯ_6", що доводить абсолютну
ідентичність зображення, що розміщене
на контрафактному товарі з персонажем
„ІНФОРМАЦІЯ_3", як частиною
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_4", у зв'язку з чим, на думку
позивача з позиції споживача, не
виникає труднощів в ідентифікації
персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_3", як частини
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу.

Щодо тверджень про невизначеність
об'єкту авторського права, позивач
зазначає, що об'єктом авторського
права, що захищається ТОВ „Маша і
мєдвєдь" є частина аудіовізуального
твору мультиплікаційного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_4", а саме персонаж
„ІНФОРМАЦІЯ_3". У зв'язку з чим, персонаж
твору, як його частина, що може бути
використана самостійно відповідно до
ст. 9 Закону України „ Про авторське
право та суміжні права" розглядається
як твір і охороняється відповідно до
цього закону.

Щодо тверджень відповідача про те, що
виключні права на малюнок
„ІНФОРМАЦІЯ_3" належать також і ОСОБА_5,
позивач повторно наголошує на тому, що
персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3" є об'єктом
авторського права, як частина
аудіовізуального твору, в свою чергу
коли малюнок персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_3" є
об'єктом образотворчого мистецтва,
який включено до персонажу
„ІНФОРМАЦІЯ_3".

Також позивач зазначає про те, що
відповідно до норм діючого
законодавства особа, яка розповсюджує
об'єкти авторського права і (або)
суміжних прав без дозволу суб'єкта
такого права, несе відповідальність за
порушення виключних прав на цей твір і
в тому випадку, коли контра факту
продукцію нею отримано за договорами з
третіми особами.

Крім того, щодо заперечення
відповідачем факту розповсюдження
контрафактного товару та тверджень
щодо відсутності зв'язку з між
розрахунковим документом та товаром
позивач зазначає, що факт продажу
контрафактного товару підтверджується
відео фіксацією від 26.03.2014р., що була
здійснена представником позивача
Джаноян Ліаною Араївною в магазині
„ІНФОРМАЦІЯ_7" за адресою АДРЕСА_2, що
також підтверджується даними на чеку
від 26.03.2014р.

04.09.2014р. позивач надав клопотання
(вх.ГСОО№22997/14 від 04.09.2014р.) про
залучення до матеріалів справи
Постанови Вищого господарського суду
України від 26.08.2014р. по справі №910/14711/13,
відповідно до якої позов ТОВ „Маша і
медведь" з аналогічних підстав і
предмету задоволено частково.

Надане клопотання судом розглянуто,
задоволено та залучено до матеріалів
справи з доданою постановою.

04.09.2014р. позивачем було надано
клопотання (вх.ГСОО№22999/14 від 04.09.2014р.),
про залучення до матеріалів справи
копії довіреності представника ТОВ
„Маша і мєдвєдь" Джаноян Л.А. від
12.02.2014р., якою особисто було здійснено
відео фіксацію факту продажу товару
26.03.2014р.

Надане клопотання судом розглянуто,
задоволено та залучено до матеріалів
справи з доданою довіреністю.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

Відповідно до умов авторського
замовлення №ОК-2/2008 від 01.04.2008р. та
Службового завдання №1/МиМ-Сі від
12.05.2008р. були створені аудіовізуальний
твір - мультиплікаційний серіал
"ІНФОРМАЦІЯ_2" та одночасно всі його
складові частини та елементи, в тому
числі персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Згідно з п. 1.3. Акту прийому-передачі
робіт від 23 вересня 2008р. до Договору
авторського замовлення №ОК-2/2008 від
01.04.2008 року "Автор-виконавець (ОСОБА_5)
передав виключне право на сценарій
восьми серій дитячого телевізійного
серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_8",
"ІНФОРМАЦІЯ_9", "ІНФОРМАЦІЯ_10",
"ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_12",
"ІНФОРМАЦІЯ_13", "ІНФОРМАЦІЯ_14",
"ІНФОРМАЦІЯ_15") в повному обсязі
Замовнику (ТОВ Студія "АНИМАККОРД" в
особі Генерального директора Ловейко
Дмитра Генадійовича)".

Відповідно до п.3. Акту приймання фільму
від 06 січня 2009 року до Службового
завдання №1/МиМ-С1 від 12.05.2008р. на
створення аудіовізуального твору з
режисером-постановщиком " винагорода
Режисера-постановщика (ОСОБА_8 )за
належне виконання обов'язків по
Службовому завданню, за відчуження в
повному об'ємі виключних прав на Фільм
(серію анімаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2" під робочою назвою
"ІНФОРМАЦІЯ_8") вважається одноразово
покритою заробітною платою, що
виплачувалась за період часу , в якому
службовий твір був створений...".

08.06.2010р. між ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
(ліцензіат) та громадянином ОСОБА_5
(ліцензіар) було укладено ліцензійний
договір № ЛД-1/2010 про надання права
використання творів образотворчого
мистецтва (виключна ліцензія),
відповідно якого ліцензіар має
виключні права на використання
створених одноособовою творчою працею
ліцензіара малюнків "ІНФОРМАЦІЯ_2", які
використовуються при створенні
персонажів аудіовізуального твору -
анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2", ці
малюнки, а також DVD-диск із записом
вказаних малюнків та першої серії
анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2"
використовуються для ідентифікації
предмета Договору і є його невід'ємною
частиною, а ліцензіат зацікавлений у
використанні зображень даних
персонажів (творів) в своїй комерційній
діяльності та бажає придбати на умовах
Договору виключне право на
використання персонажів.

Пунктом 1.1. вказаного договору
встановлено, що ліцензіар надає
ліцензіату на термін дії Договору за
оплачувану ліцензіатом винагороду
право використання творів у
встановлених Договором межах, на
умовах виключної ліцензії, тобто без
збереження за ліцензіаром права видачі
ліцензій на використання творів
способами, передбаченими Договором,
іншим особам.

Згідно до п. 2.1. договору право
використання творів засобами,
передбаченими Договором, надаються
ліцензіаром ліцензіату на території
всіх країн світу, на термін з дати
укладення Договору до 30.06.2025р. включно.

Відповідно до п. 2.2. договору ліцензіар
надає ліцензіату право
використовувати твори як разом, так і
окремо способами, встановленими
договором.

Вказаним договором також передбачено
право ліцензіата видавати субліцензії
без попередньої згоди ліцензіара,
реєструвати твори або їх частини, назви
та персонажів як торговельні марки
(пункти 2.5 - 2.7 договору).

При цьому, договором встановлено, що
якщо треті особи порушують виключне
право ліцензіара, а таке порушення буде
зачіпати права ліцензіата, то названі
особи зобов'язуються разом захищати
свої права. Відмова ліцензіара від
захисту своїх прав, як і його
бездіяльність не є перешкодою для
самостійного вжиття ліцензіатом
доречних заходів захисту його прав в
передбаченому законом порядку (п.2.10.
договору).

В абзаці третьому вступної частини
Ліцензійного договору №ЛД -1/2010 від 08
червня 2010р. вказано, що "Ліцензіар
(ОСОБА_5) володіє винятковим правом
використання створених одноосібною
творчою працею малюнків "ІНФОРМАЦІЯ_3" і
"ІНФОРМАЦІЯ_5", які використовуються при
створенні персонажів аудіовізуального
твору - анімаційного серіалу ТОВ "Маша і
Мєдвєдь".

Також ТОВ Студія "АНІМАККОРД" зазначено
автором в першій серії
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_8",
а саме для сповіщення третіх осіб про
свої права Товариство використало знак
охорони авторського права (латинська
літера "с", обведена колом).

Отже первинним власником
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2", а також його частини -
персонажу "Маша" є ТОВ Студія
"АНІМАККОРД" на підставі виконання
договорів на створення
аудіовізуального твору
автором-виконавцем (сценаристом) та
режисером - постановником.

08.06.2010р. між ТОВ Студія "Анімаккорд" та
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" укладено Договір
№010601-МиМ про відчуження виключного
права на аудіовізуальний твір,
відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ "Маша
і Мєдвєдь" набуло виключних прав на
аудіовізуальний твір - серіал ТОВ "Маша
і Мєдвєдь", основні ідентифікаційні
характеристики якого передбачені
Додатками, які є невід'ємними додатками
до зазначеного вище Договору (п. 1.2.).

При цьому, пунктом 2 Додатку №1 до
Договору №010601-МиМ від 08.06.2010р.
передбачено, що одночасно з передачею
права на аудіовізуальний твір
передаються в повному обсязі виключні
права на всі юридично значущі
охоронювані елементи аудіовізуального
твору (включно, але не обмежуючись,
назвою аудіовізуального твору та його
окремих серій, графічним зображенням,
мальованими зображеннями персонажів
аудіовізуального твору, їх іменами,
текстом), незалежно від того чи
поіменовані вказані елементи
безпосередньо в таких Додатках до
Договорів.

Таким чином ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є
власником виключних прав в повному
обсязі також і на персонажі
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу ТОВ "Маша і
Мєдвєдь", в тому числі персонаж
„ІНФОРМАЦІЯ_3", який в силу статті 9 ЗУ
"Про авторське право і суміжні права"
охороняється як твір відповідно до
цього Закону.

Відповідно до статті 35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Так, належність виключних прав на
аудіовізуальний твір "ІНФОРМАЦІЯ_2" та
його складові частини встановлені
рішеннями суду України, що набрали
законної сили.

Згідно постанови від 15 квітня 2014р. у
справі №910/14711/13, за позовом ТОВ "Маша і
Мєдвєдь", Київський апеляційний
господарський суд встановив обставини
щодо особи позивача: Позивач (ТОВ "Маша
і Мєдвєдь") є власником виключних
майнових авторських прав на
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_2"
та його складові частини і має право
захищати свої права у тому числі шляхом
звернення до господарського суду з
даним правом. Колегія суддів
погодилася з висновком суду першої
інстанції, що відповідач неправомірно
використовував об'єкти авторського
права, виключні майнові авторські
права на які належать ТОВ "Маша і
Мєдвєдь", шляхом продажу товарів із
зображенням персонажів і назви
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2".

Отже, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є належним
позивачем по даній справі, та персонаж
"ІНФОРМАЦІЯ_3" є окремим товаром, що
охороняється та захищається законом.

В обґрунтування позову позивач
зазначає на те, що 26.03.2014р.
представником ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
особисто в магазині „ІНФОРМАЦІЯ_7", що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було
придбано розмальовку „Наклей и
раскрась" з зображенням персрнажу
"ІНФОРМАЦІЯ_3", який є об'єктом
інтелектуальної власності частини
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2", права на який належать
ТОВ "Маша і Мєдвєдь".

Реалізація товару підтверджується
чеком від 26.03.2014р., в якому зазначена:
інформація про суб'єкта господарської
діяльності - ОСОБА_10; інформація про
реалізований товар - раскраска А4 с
наклейками, 1 одиниця; вартість товару -
4грн. за одиницю; дата та час - 26 березня
2014р., 15:16:52.

24.04.2014р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2" було
направлено лист на адресу ФОП ОСОБА_10
щодо припинення порушення авторського
права та мирового врегулювання спору,
який був отриманий Відповідачем 25
квітня 2014р. об 11:50 , відповідно до
квитанції кур'єрських послуг №461986.

28.05.2014р. на адресу позивача надійшов
лист - відповідь від представника ФОП
ОСОБА_2, в якому викладена пропозиція
щодо позасудового врегулювання спору,
шляхом виплати компенсації в розмір
15000грн. Додатково Відповідачем було
надано накладну та рахунок.

Проте, листом від 03.06.2014р. було
повідомлено ФОП ОСОБА_2 про те, що сума у
розмірі 15000грн. не може компенсувати
завдані збитки компанії

Вищевикладене зумовило звернення
позивача до суду з даним позовом про
стягнення з відповідача компенсації у
розмірі 73080грн.

Дослідивши матеріли справи, та
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні докази
у сукупності та надавши їм відповідну
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до статті 418 Цивільного
кодексу України право інтелектуальної
власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
цим Кодексом та іншим законом. Право
інтелектуальної власності становлять
особисті немайнові права
інтелектуальної власності та (або)
майнові права інтелектуальної
власності, зміст яких щодо певних
об'єктів права інтелектуальної
власності визначається цим Кодексом та
іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України
встановлено, що первинним суб'єктом
авторського права є автор твору. За
відсутності доказів іншого автором
твору вважається фізична особа,
зазначена звичайним способом як автор
на оригіналі або примірнику твору
(презумпція авторства). Суб'єктами
авторського права є також інші фізичні
та юридичні особи, які набули прав на
твори відповідно до договору або
закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про
авторське право і суміжні права" до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) належать:
виключне право на використання твору, а
також виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами. Майнові права автора (чи іншої
особи, яка має авторське право) можуть
бути передані (відчужені) іншій особі
згідно з положеннями статті 31 цього
Закону, після чого ця особа стає
суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору
автором (чи іншою особою, яка має
авторське право) дозволяє йому
використовувати твір у будь-якій формі
і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) на дозвіл чи
заборону використання твору іншими
особами дає йому право дозволяти або
забороняти, зокрема, відтворення
творів; здавання в майновий найм і (або)
комерційний прокат після першого
продажу, відчуження іншим способом
оригіналу або примірників
аудіовізуальних творів, комп'ютерних
програм, баз даних, музичних творів у
нотній формі, а також творів,
зафіксованих у фонограмі чи відеограмі
або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" автор (чи інша особа, яка
має авторське право) може передати свої
майнові права, зазначені у статті 15
цього Закону, будь-якій іншій особі
повністю чи частково. Передача
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) оформляється
авторським договором. Майнові права, що
передаються за авторським договором,
мають бути у ньому визначені. Майнові
права, не зазначені в авторському
договорі як відчужувані, вважаються
такими, що не передані.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України
"Про авторське право і суміжні права" за
захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції.

Проаналізувавши умови ліцензійного
договору, суд дійшов висновку про
правомірність звернення Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" до суду з відповідним позовом.

Згідно до п.29 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" з огляду на приписи статті 33
ГПК України щодо обов'язку доказування
і подання доказів господарському суду
у вирішенні питання про те, якій
стороні належить доводити обставини,
що мають значення для справи про захист
авторського права чи суміжних прав,
слід враховувати таке: 1) позивач,
зокрема, повинен довести належність
йому авторського права та/або суміжних
прав чи права на їх захист, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем; 2) відповідач має довести
додержання ним вимог Цивільного
кодексу України і Закону України "Про
авторське право і суміжні права" при
використанні ним твору та/або об'єкту
суміжних прав; в іншому разі фізична
або юридична особа визнається
порушником авторського права та/або
суміжних прав, і для неї настають
наслідки, передбачені цими
законодавчими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України
"Про авторське право і суміжні права"
при порушеннях будь-якою особою
авторського права і (або) суміжних прав
суб'єкти авторського права і (або)
суміжних прав мають право, зокрема,
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок
порушення ним авторського права і (або)
суміжних прав, або виплату компенсацій.

Частиною 2 ст. 52 Закону України "Про
авторські та суміжні права"
встановлено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку про обґрунтованість вимоги
позивача про стягнення з відповідача
компенсації частково.

Так, вирішуючи питання щодо розміру
компенсації, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 52 Закону
України "Про авторські та суміжні
права", при визначенні компенсації, яка
має бути виплачена замість
відшкодування збитків чи стягнення
доходу, суд зобов'язаний визначити
розмір компенсації, враховуючи обсяг
порушення та (або) наміри відповідача.

Пунктом 51.3. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" встановлено, що у визначенні
розміру такої компенсації
господарським судам необхідно
виходити з конкретних обставин справи
і загальних засад цивільного
законодавства, встановлених статтею 3
ЦК України, зокрема, справедливості,
добросовісності та розумності. Розмір
компенсації визначається судом у межах
заявлених вимог у залежності від
характеру порушення, ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації
господарський суд має виходити з того
розміру мінімальної заробітної плати,
який установлено на час прийняття
судом відповідного рішення.

Як вбачається з позовної заяви, в
обґрунтування розміру компенсації у
сумі 73080грн. позивач зазначає, що
відповідач свідомо та умисно виставив
контрафактний товар на продаж, не
звернувшись при цьому до позивача ні за
офіційною інформацією про поставлений
товар, ні за дозволом на його
реалізацію. При цьому, відповідач
зобов'язаний при прийманні товару до
реалізації перевіряти останній на
предмет відповідності вимогам чинного
законодавства України.

Крім того, позивач наголошує на
понесених ним збитках у вигляді
неотримання суми ліцензійного платежу
від виробника контрафактного товару.

Позивач також зазначає, що для захисту
порушення прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь" на
території України був виданий наказ
№02/02, яким визначені ставки
добровільної компенсації за порушення
авторського права. Відповідно до
вказаного наказу у випадку порушення
авторських прав фізичною
особою-підприємцем (юридичною особою),
що здійснює торгівлю в магазинах,
встановлюється компенсація у разі
добровільного врегулювання порушення
у розмірі 30 мінімальних заробітних
плат, а у разі відмови від добровільної
виплати компенсації, в результаті чого
подано позовну заяву про захист
авторських прав, в розмірі 60
мінімальних заробітних плат.

При визначенні розміру компенсації суд
враховує, що доведеним є лише один факт
реалізації контрафактного товару, а
також припинення порушення авторських
прав у добровільному порядку, про що
опосередковано свідчить відсутність
вимог про вилучення контрафактних
товарів з обороту. Суд також бере до
уваги відсутність доведених збитків
позивача.

Крім того, суд враховує, що, виходячи з
засад справедливості, добросовісності,
розумності як складових елементів
загального конституційного принципу
верховенства права, можливість
стягнення з порушника надмірних
грошових сум як компенсації за
порушення авторського права спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу захисту компенсація
перетворюється на джерело отримання
суб'єктом авторського або суміжного
права невиправданих додаткових
прибутків.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає обґрунтованим та достатнім
розмір компенсації у вигляді 30
мінімальних заробітних плат, що
дорівнює 50% від заявленої до стягнення
суми компенсації що складає 36540грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи, проаналізувавши наявні в
матеріалах справи документи, а також не
приймаючи до уваги викладені у
наданому відповідачем відзив на
позовну заяву твердження, оскільки
вони спростовується наявними в
матеріалах справи документами, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
підлягають частковому задоволенню зі
стягненням з відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 суми
компенсації у розмірі 36540грн.

Згідно до статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
приймаючи до уваги, що спір між
сторонами виник внаслідок
неправильних дій відповідача, а також
те, що судові витрати складають
мінімальний розмір судового збору,
слід стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору на суму 1827грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (65000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (129085,
м. Москва, вул. Годовікова, буд. 9, будова
3, ІПН/КПП /771701001 в ІФПС № 17 СВАО р/р
в ПАТ Банк "ОТКРЫТИЕ", м.
Москва БІК 044585297, к/р ) суму
компенсації у розмірі 36540 (тридцять
шість тисяч п'ятсот сорок)грн.00коп.,
витрати по сплаті судового збору на
суму 1827(одну тисячу вісімсот двадцять
сім)грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 09.09.2014р.

Суддя
С.Ф. Гут