ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.
Справа № 911/3531/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ

до Державного підприємства «Санаторій
«Південний», АРК, м. Ялта, смт. Форос

про стягнення 95,12 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Павловська Н.В.
(довіреність №1265-06-1 від 31 грудня 2013
року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
позивач) на підставі ст. 12 Закону
України «Про забезпечення прав і
свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» звернувся до господарського
суду Київської області з позовом до
Державного підприємства «Санаторій
«Південний» (далі - відповідач) про
стягнення 95,12 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано
тим, що відповідач несвоєчасно
повернув грошові кошти за умовами
договору щодо закупівлі послуг
лікувальних закладів (86.10.1)
санаторно-курортні послуги) від 13
серпня 2013 року за №31308-2, у зв'язку з чим,
позивачем заявлено до стягнення з
відповідача 36,35 грн. інфляційних втрат
та 58,77 грн. 3% річних.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 19 серпня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 3 вересня 2014 року.

Відповідач у судове засідання 3 вересня
2014 року представника не направив, хоча
про дату та час розгляду справи був
повідомлений належним чином, ухвалою
суду від 19 серпня 2014 року. Відзиву на
позовну заяву до суду не надав.

3 вересня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2013 року між Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (за договором -
замовник) та Державним підприємством
«Санаторій «Південний» (за договором -
виконавець) укладено договір щодо
закупівлі послуг лікувальних закладів
(86.10.1) санаторно-курортні послуги) від 13
серпня 2013 року за №31308-2.

Відповідно до пункту 1.1 договору
виконавець зобов'язується протягом
строку дії договору поставити
замовникові путівки для забезпечення
санаторно-курортним лікуванням
потерпілих, які стали інвалідами
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань (далі - інваліди), у порядку
та на умовах, визначених цим договором,
а замовник зобов'язується сплатити їх
вартість.

Згідно пункту 3.1 договору (в редакції
додаткової угоди №2 від 17 грудня 2013
року) ціна цього договору становить
1442280,00 грн. (у попередній редакції
договору 1454400,00 грн.).

Пунктом 3.2 договору (в редакції
додаткової угоди №2 від 17 грудня 2013
року) передбачено, що вартість однієї
доби перебування для інваліда
становить 505,00 грн., вартість однієї
путівки становить 12120,00 грн., кількість
путівок 119 шт. на загальну суму 1442280,00
грн. (у попередній редакції договору
1454400,00 грн.).

У відповідності до пункту 4.6 договору
кошти, виплачені санаторно-курортному
закладу за невикористані дні у разі
повернення замовником путівок, а також
запізнення та/або дострокового вибуття
інваліда, повертаються на рахунок
виконавчої дирекції фонду.

На виконання умов договору платіжним
дорученням №6123 від 18 вересня 2013 року
позивач перерахував на рахунок
відповідача 1454400,00 грн.

Крім того, накладною №2013-428 від 17 грудня
2013 року позивач повернув відповідачу
одну путівку, вартість якої становила
12120,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач
невчасно повернув позивачу грошові
кошти за повернуту путівку, у зв'язку з
чим, позивач нарахував відповідачу 36,35
грн. інфляційних втрат та 58,77 грн. 3%
річних, стягнення яких є предметом
розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 628 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Нараховані позивачем 3%
річних у сумі 58,77 грн. та інфляційні
втрати у сумі 36,35 грн. є обґрунтованими,
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Санаторій «Південний»
(98690, Автономна республіка Крим, м. Ялта,
смт. Форос, код 19004029) на користь Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (03062, м. Київ, пр.
Перемоги, 92/2, код 00013764) - 36 (тридцять
шість) грн. 35 коп. інфляційних втрат та 58
(п'ятдесят вісім) грн. 77 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Державного
підприємства «Санаторій «Південний»
(98690, Автономна республіка Крим, м. Ялта,
смт. Форос, код 19004029) в дохід Державного
бюджету України на р/р 3001, банк ГУ
ДКСУ у Київській області, МФО 821018, , одержувач платежу ГУ ДКСУ
у Київській області, призначення
платежу: 22030001, символ звітності банку 206
- 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 5 вересня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.