ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
Справа № 915/1109/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6

до національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова 54025, м. Миколаїв,
пр. Героїв Сталінграду, 9

про стягнення пені, втрат від інфляції
та 3 % річних в сумі 18 298,85 грн.

Суддя А.П.
Алексєєв

Представники сторін:

від позивача - Ященко Р.Ю., дов. № 14-135 від
13.05.2014 року.

від відповідача - Підпала І.В., дов. №
69-01/381 від 28.01.2014 року.

СУТЬ СПОРУ: 14.07.2014 року позивач
звернувся до господарського суду з
позовною заявою №14/12-566 від 10.07.2014 року
до Національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова про стягнення заборгованості
за договором купівлі-продажу
природного газу №13/2449-ТЕ-22 у розмірі 18298
грн. 85 коп., з яких 14821 грн. 37 коп. - пеня; 217
грн. 62 коп. - сума, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення; 3259 грн. 86 коп. - 3%
річних. Також позивач просить стягнути
з відповідача судовий збір у розмірі 1827
грн.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначає, що відповідач
всупереч умовам договору та чинному
законодавству не розрахувався за
спожитий природний газ своєчасно, що
стало підставою для нарахування пені, 3%
річних, суми, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення.

Ухвалою суду від 15.07.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 30.07.2014 року о 10
год.00 хв. (а.с.1).

Ухвалами від 30.07.2014 року, 19.08.2014
року розгляд справи неодноразово
відкладався. Суд зобов'язував сторони
надати письмові пояснення та докази по
справі (а.с.90-91, 101-102), зокрема, щодо
виконання сторонами обов'язку
передбаченого п. 3.4 договору щодо
направлення актів приймання-передачі
газу.

Позивач позов підтримав повністю,
дотримувався позиції, викладеної в
позовній заяві.

Відповідач надав відзив, яким
заперечує позовні вимоги,
обґрунтовуючи тим, що вимоги позивача є
безпідставними з огляду на те, що
відповідач не отримував від позивача
актів приймання-передачі газу для
здійснення остаточних розрахунків, а
тому просив відмовити у задоволенні
позову.

Згідно ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 08.09.2014 року були
оголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Обставини справи.

29.12.2012 року між публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
та Національним університетом
кораблебудування імені адмірала
Макарова було укладено договір
купівлі-продажу природного газу №13-2449-
ТЕ-22 (а.с.8-13).

Згідно договору продавець
(позивач у справі) зобов'язувався
передати у власність покупцю
(відповідач у справі) у 2013 році
природний газ ввезений на митну
територію України за кодом згідно УКТ
ЗЕД , який підлягає використанню
покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням, релігійними організаціями
та національними творчими спілками і
їх регіональними осередками. Покупець,
в свою чергу, зобов'язався приймати та
оплачувати газ на умовах цього
договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено,
що продавець передає покупцеві з 01.01.2013
року по 31.12.2013 року газ в обсязі до 300
тис. куб. м., у тому числі по місяцях
кварталів. Згідно з п. 3.4
договору, не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за місяцем продажу газу,
покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Відповідно до приписів п. 6.1
договору, оплата за газ здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу.

Згідно з п. 7.1 договору, за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених законодавством України, а
також цим договором.

Відповідно до приписів п. 7.2
договору у разі невиконання покупцем
(відповідач по справі) умов пункту 6.1
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору встановлено,
що строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності ), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань встановлюється
тривалістю у 5 років.

Пунктом 11.1 договору зазначено, що
він набуває чинності з дати підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печатками
сторін, діє в частині реалізації газу
до 31.12.2013 року, в частині проведення
розрахунків - до їх повного здійснення.
Зазначений договір підписаний
представниками сторін та скріплений
відтисками їх печатками.

На виконання умов договору
позивачем протягом січня-грудня 2013
року була проведена поставка газу
відповідачеві на загальну суму 321167,71
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу:

- за січень від 31.01.2013 року на суму
73307,35 грн. (а.с. 14 );

- за лютий від 28.02.2013 року на суму
58599,79 грн. (а.с. 15);

- за березень від 31.03.2013 року на
суму 51575,93 грн. (а.с. 16);

- за квітень від 30.04.2013 року на суму
31162,90 грн. (а.с. 17);

- за листопад від 30.11.2013 року на
суму 43524,34 грн. (а.с.18);

- за грудень від 31.12.2013 року на суму
62997,40 грн. (а.с.19).

Отже, позивачем доведено
належними доказами поставлення
продукції на загальну суму 321167,71 коп.

Відповідно до умов договору (п. 6.1)
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання по
оплаті отриманого природного газу
своєчасно не виконав, оплату здійснив з
порушенням строку, визначеного пунктом
6.1 договору, що призвело до
застосування позивачем господарських
санкцій до відповідача у вигляді
нарахування пені у сумі 14821,37 грн., 3%
річний у сумі 3259,86 грн. за несвоєчасну
оплату грошових коштів, суми, на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів за весь час прострочення у
сумі 217,62 грн. Загальна сума до
стягнення складає 18298 грн. 85 коп.

З огляду на положення договору
відповідач зобов'язаний був оплачувати
поставку газу до 14-го числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Згідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 1.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013 року (з подальшими змінами та
доповненнями) встановлено, якщо у
договорі виконання грошового
зобов'язання визначається до настання
певного терміну, наприклад, до 14 лютого
2014 року (частина друга статті 252 ЦК
України), то останнім днем виконання
такого зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну (в даному
прикладі - 13 лютого 2014 року).

Отже, дата нарахування пені, 3%
річних, суми на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів
починається з 14 числа місяця
наступного за звітним.

Станом на день подання позовної
заяви - 14.07.2014 року кошти відповідачем
добровільно не сплачені.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд дійшов до такого
висновку.

Відповідно до ч. 1 абзацу 3 ст. 174 ГК
України вбачається, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Частиною 7 ст. 179 ГК України
зазначено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до приписів до ч. 1 ст.
193 ГК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. Кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки, відшкодування збитків.

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України вказано,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором припиняється через шість
місяців від дня коли зобов'язання мало
бути виконаним.

Згідно із вимогами ст. 617 ЦК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 218 ГК України, особа, яка
порушила зобов'язання, звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Як вище зазначалося, відповідач
проти задоволення позову заперечує. Із
змісту наданого відзиву вбачається, що
відповідач не мав можливості
перераховувати кошти за спожитий газ
позивачу без відповідного акту
приймання-передачі газу, який згідно до
п. 3.4. договору позивач зобов'язаний
надати відповідачеві. За ствердженням
відповідача без акту
приймання-передачі газу орган
держказначейства не приймає рахунки
для оплати. Таким чином, відповідач
зазначив, що виконанню його обов'язку
по остаточному розрахунку за газ
передує виконання позивачем свого
обов'язку по направленню йому акту
приймання-передачі газу відповідно до
п. 3.4. договору.

Проте, відповідач не прийняв до
уваги те, що відповідно до п. 3.4.
договору акт приймання-передачі газу
спочатку надсилається саме
відповідачем позивачу, а згодом вже
позивач повертає відповідачу
підписаний акт або надає у письмовій
формі мотивовану відмову від
підписання акту.

Як зазначалося у вступній частині
рішення судом були витребувані у
сторін докази своєчасного виконання
обов'язку за п. 3.4 договору щодо
направлення актів приймання-передачі
газу (ухвала від 30.07.2014 року). Ані
позивачем, а ні відповідачем таких
доказів надано не було. При цьому,
представником позивача було зауважено,
що вбачається із заперечень на відзив
від 08.09.2014 року, що акти були підписані
вчасно, виходячи з дат, які вони
містять.

Протягом судового розгляду
справи відповідач не довів судові
відсутність своєї вини у порушенні
взятого зобов'язання щодо здійснення
своєчасного та повного розрахунку за
отриманий газ.

Відповідач періоди нарахування
пені, 3% річних, суму, на яку збільшився
борг внаслідок інфляційних процесів не
заперечив та не спростував.

Позивач просить стягнути з
відповідача пеню за періоди
нарахування:

- з 14.02.2013 року по 13.08.2013 року у сумі
5320 грн. 31 коп. - за невиконання умов
договору щодо оплати газу за січень.
Оплата здійснена 23.08.2013 року.

- з 14.03.2013 року по 13.09.2013 року у сумі
4225 грн. 61 коп. - за невиконання умов
договору щодо оплати газу за лютий.
Оплата здійснена 01.10.2013 року.

- з 14.04.2013 року по 01.10.2013 року у сумі
3392 грн. 71 коп. - за невиконання умов
договору щодо оплати газу за березень.
Оплата здійснена 01.10.2013 року.

- з 14.05.2013 року по 01.10.2013 року у сумі
1665 грн. 72 коп. - за невиконання умов
договору щодо оплати газу за квітень.
Оплата здійснена 01.10.2013 року.

- з 14.12.2013 року по 27.12.2013 року у сумі
217 грн. 03 коп. - за невиконання умов
договору щодо оплати газу за листопад.
Оплата здійснена 27.12.2013 року.

Загальна сума пені складає 14 821
грн. 37 коп. (а.с.20-22)

Отже, позовна вимога щодо
стягнення пені за вищевказаний період
підлягає задоволенню в розмірі, в якому
просить позивач, а саме у сумі 14821 грн. 37
коп.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
та боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач просить стягнути з
відповідача суму, на яку збільшився
борг внаслідок інфляційних процесів за
грудень 2013 року у сумі 217 грн. 62 коп.
(а.с.21), платіж за листопад 2013 року.

Господарський суд, не погодившись
з періодом нарахування суми, на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів зробив власний розрахунок.

Отже, розрахунок суми, на яку
збільшився борг в наслідок інфляційних
процесів необхідно здійснювати з
грудня 2013 року по червень 2014 року,
тобто, до місяця подання позову - липня
2014 року. Так, втрати за цей період на
платіж за листопад 2013 року в розмірі
43524,34 складає 5277 грн. 24 коп.

Проте, суд не в змозі виходити за
межі позовних вимог.

Отже, позовна вимога щодо
стягнення суми, на яку збільшився борг
в наслідок інфляційних процесів за
вищевказаний період підлягає
задоволенню в розмірі, в якому просить
позивач, а саме у сумі 217 грн. 62 коп.

Позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних (а.с.20-22) за періоди
нарахування:

- з 14.02.2013 року по 23.08.2013 року у сумі
1150 грн. 82 коп.

- з 14.03.2013 року по 01.10.2013 року у сумі
972 грн. 92 коп.

- з 14.04.2013 року по 01.10.2013 року у сумі
724 грн. 89 коп.

- з 14.05.2013 року по 01.10.2013 року у сумі
361 грн.15 коп.

- з 14.12.2013 року по 27.12.2013 року у сумі
50 грн. 08 коп.

Загальна сума 3% річних за
вищезазначений період складає 3259 грн. 86
коп.

Отже, позовна вимога щодо
стягнення 3 % річних за вищевказаний
період підлягає задоволенню в розмірі,
в якому просить позивач, а саме у сумі
3259 грн. 86 коп.

Таким чином, загальна сума, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, становить 18298 грн. 85
коп.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК
України судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82,
82-1, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
- задовольнити повністю.

2.Стягнути з Національного
університету кораблебудування імені
адмірала Макарова (54025, м. Миколаїв, пр.
Героїв Сталінграду, 9, )
на користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького,6, )
заборгованість в розмірі 18298
(вісімнадцять тисяч двісті дев'яносто
вісім) грн. 85 коп., з яких 14821
(чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять
одна ) грн. 37 коп. - пеня; 217 (двісті
сімнадцять) грн. 62 коп. - сума, на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів за весь час прострочення; 3259
(три тисячі двісті п'ятдесят дев'ять )
грн. 86 коп. - 3 % річних та 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. -
судовий збір.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Порядок та строк апеляційного
оскарження визначений ст. 91,93 ГПК
України.

Повне рішення складено та
підписано 12 вересня 2014 року.

Суддя

А.П.Алексєєв