ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р.
Справа № 911/1791/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Грищенко О. М.
(довіреність б/н від 25.03.2013 р.);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: ОСОБА_1 (паспорт
серії НОМЕР_1, виданий Савранським РВ
УМВС України в Одеській області від
28.09.2001 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс", м. Київ

до:

1) Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПК
Трейдсервісгруп", с. Мархалівка,
Васильківський район;

2) Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю „Маяк",
с. Шершенці, Кодимський район, Одеська
область;

за участю третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою
відповідальністю „Тридента агро", м.
Київ;

2) Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, смт Саврань, Савранський район,
Одеська область;

про стягнення 9 704, 75 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ТОВ „ПК Трейдсервісгруп",
СТОВ „Маяк" про солідарне стягнення 3
305, 44 грн пені та стягнення з СТОВ „Маяк"
716, 45 грн інфляційних збитків, 5 682, 86 грн
30 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
невиконанням відповідачем-2 свого
обов'язку щодо своєчасної оплати у
повному обсязі за товар згідно
договору № _003 ВЕ_ купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 20.03.2009 р., укладеного між ТОВ
„Тридента агро" та СТОВ „Маяк", та
угоди № К-18-ТА про заміну кредитора у
зобов'язанні від 26.01.2011 р., укладеної між
ТОВ „Тридента Агро" та ФОП ОСОБА_1, та
угоди № 28/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні 02.07.2012 р., укладеної між ФОП
ОСОБА_1 та ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс", та
невиконанням відповідачем-1 свого
обов'язку щодо своєчасної оплати у
повному обсязі за товар згідно
договору поруки № 11-03-2013-36 від 11.03.2013 р.,
укладеного між ТОВ „Компанія
„Ніко-Тайс" та ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп".

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.05.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/1791/14 за
позовом ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" до
ТОВ „ПК Трейдсервісгруп", СТОВ „Маяк"
про стягнення 9 704, 75 грн і призначено її
розгляд у судовому засіданні за участю
представників учасників процесу на
28.05.2014 р. Також, даною ухвалою суду
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, - ФОП ОСОБА_1, ТОВ
„Тридента агро".

28.05.2014 р. до канцелярії суду від
позивача надійшов супровідний лист №
27-6/05 від 27.05.2014 р. із доданими до нього
документами, що долучені судом до
матеріалів справи.

28.05.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 25.06.2014 р.

25.06.2014 р. у судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення щодо своїх позовних вимог,
позовні вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Третя особа-2 у судовому засіданні
надав усні пояснення по суті спору,
позовні вимоги позивача підтримав,
вважає їх обґрунтованими і
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Представники відповідачів та третіх
осіб у судове засідання не з'явились,
хоча про судове засідання були
повідомлені належним чином, про
причини своєї неявки у судове
засідання суд не повідомили, документи,
витребувані судом, не надали.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за відсутності відзиву
на позовну заяву за наявними у ній
матеріалами.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2009 р. між ТОВ „Тридента агро"
та СТОВ „Маяк" був укладений договір
купівлі продажу № 003 ВЕ засобів захисту
рослин на умовах відстрочення платежу.

Відповідно до п. 2.1. договору,
асортимент товару, його кількість,
термін оплати та поставки, місце
передачі товару, ціна визначаються в
додатках та/або накладних документах
відпуску товару, що є невід'ємною
частиною договору.

Згідно з п. 2.2. договору всі рахунки та
накладні документи, що виписані в
період дії даного договору є його
невід'ємною частиною.

Пунктом 3.1. договору визначено, що товар
може передаватися покупцю (
відповідачеві) партіями.

Згідно з п. 4.6. договору, право власності
на товар, а також ризик випадкового
знищення або пошкодження товару
переходить до покупця після передачі
товару та підписання відповідних
документів ( накладних), що свідчить про
прийом покупцем товару.

По видатковим накладним:

№ РН - ПМ00020 від 03.04.2009 р. та довіреності
до неї серії ЯПГ № 959541 від 03.04.2009 р. СТОВ
„Маяк" отримано від ТОВ „Тридента
агро" товару на загальну суму 25 781, 92 грн;

№ РН - ПМ00032 від 10.04.2009 р. та довіреності
до неї серії ЯПГ № 959543 від 10.04.2009 р. СТОВ
„Маяк" отримано від ТОВ „Тридента
агро" товару на загальну суму 132 662, 88
грн;

№ РН - ПМ00058 від 15.04.2009 р. та довіреності
до неї № 5 від 15.04.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 8 856 грн;

№ РН - ПМ00075 від 21.04.2009 р. та довіреності
до неї № 5 від 15.04.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 3 345, 60 грн;

№ РН - ПМ00090 від 23.04.2009 р. та довіреності
до неї № 5 від 15.04.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 50 037, 88 грн;

№ РН - ПМ00105 від 30.04.2009 р. та довіреності
до неї № 6 від 25.04.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 14 580 грн;

№ РН - ПМ00157 від 27.05.2009 р. та довіреності
до неї № 22 від 27.05.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 4 350, 72 грн;

№ РН - ПМ00174 від 05.06.2009 р. та довіреності
до неї № 22 від 27.05.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 6 234, 24 грн;

№ РН - ПМ00184 від 16.06.2009 р. та довіреності
до неї № 21 від 16.06.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 5 760 грн;

№ РН - ПМ00190 від 30.06.2009 р. та довіреності
до неї № 26 від 30.06.2009 р. СТОВ „Маяк"
отримано від ТОВ „Тридента агро"
товару на загальну суму 2 970, 24 грн.

Всього СТОВ „Маяк" отримано товару на
загальну суму 262 068 грн 84 коп.

Пунктом 5.1. договору визначено, що
покупець здійснює оплату партії товару
за ціною, вказаною у п. 2.1. договору.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що
оплата товару проводиться наступним
чином: 20 % від вартості товару
оплачується покупцем протягом трьох
робочих днів з моменту підписання
даного договору; 80 % вартості товару
оплачується покупцем в строк до 15
жовтня 2009 р.

СТОВ „Маяк" частково в сумі 129 000 грн
сплатив за отриманий товар і таким
чином залишок боргу складав 133 068 грн 84
коп.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 17.03.2010 р. у справі
№ 26/9-10-19 за позовом ТОВ „Тридента
агро" до СТОВ „Маяк" про стягнення 169 304,
85 грн позов задоволено повністю і
присуджено до стягнення з СТОВ „Маяк"
на користь ТОВ „Тридента агро" суму
основного боргу в розмірі 133 068, 84 грн,
пені в розмірі 5 530, 55 грн, 30 % річних в
розмірі 8 083, 76 грн, штраф в розмірі 19 960, 32
грн, інфляційні в сумі 2 661, 38 грн,
витрати на оплату послуг адвоката в
сумі 10 000, 00 грн, державного мита в сумі 1
693, 05 грн та витрат на інформаційно
технічне забезпечення судового
процесу в сумі 236, 00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вищевказані обставини були
встановлені рішенням господарського
суду Одеської області від 17.03.2010 р. у
справі № 26/9-10-19 за позовом ТОВ
„Тридента агро" до СТОВ „Маяк" про
стягнення 169 304, 85 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України.

29.03.2010 р. на виконання рішення
господарського суду Одеської області
по справі № 26/9-10-19 від 17.03.2010 р.
було видано відповідний наказ суду.

Відповідно до Постанови ВДВС
Кодимського РУЮ Одеської області від
26.04.2010 р. закінчено виконавче
провадження згідно наказу
господарського суду Одеської області
по справі № 26/9-10-19 від 29.03.2010 р. у зв'язку
із повним погашенням боржником боргу
згідно наказу на підставі платіжного
доручення № 79 від 15.04.2010 р.

Таким чином, зобов'язання у повному
обсязі належним чином та у повному
обсязі СТОВ „Маяк" перед ТОВ „ТРИДЕНТА
АГРО" згідно договору № 003 ВЕ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 20.03.2009 р. було
виконано лише 15.04.2010 р.

26.01.2011 р. між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" та ФОП
ОСОБА_1 було укладено угоду № К-18-ТА про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої,
первісний кредитор (ТОВ „ТРИДЕНТА
АГРО") відступає новому кредитору (ФОП
ОСОБА_1.) право вимоги виконання
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю „МАЯК" (), зобов'язання щодо сплати
розміру курсової різниці, набутих
первісним кредитором на підставі
договору № 003ВЕ купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу від 20
березня 2009 року у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
СТОВ „МАЯК" грошового зобов'язання
згідно договору № 003ВЕ купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 20 березня 2009 року.

На виконання умов даної угоди (п. 4.1.),
ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" було передано ФОП
ОСОБА_1 перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
СТОВ „МАЯК" обумовленого зобов'язання.

У відповідності до пункту 4.3. угоди, ТОВ
„ТРИДЕНТА АГРО" повідомленням від про
зміну кредитора у зобов'язанні,
належним чином повідомило СТОВ „МАЯК"
про зазначені вище обставини.

02.07.2012 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ
„Компанія „НІКО-ТАЙС" було укладено
угоду № 28/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України).
Розділом 1 даної угоди, встановлено, що
первісний кредитор (ФОП ОСОБА_1.)
відступає новому кредитору (ТОВ
„Компанія „НІКО-ТАЙС") право вимоги
виконання Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю „МАЯК" (), зобов'язання щодо сплати розміру
курсової різниці, набутих первісним
кредитором на підставі договору № 003ВЕ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 20 березня 2009
року та згідно Угоди № К-18-ТА про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 26 січня 2011 року, у зв'язку
із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням СТОВ „МАЯК"
грошового зобов'язання згідно договору
№ 003ВЕ купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 20 березня 2009
року.

На виконання умов даної угоди (п. 4.1.),
ФОП ОСОБА_1 було передано ТОВ „Компанія
„НІКО-ТАЙС" перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
СТОВ „МАЯК" обумовленого зобов'язання.

У відповідності до пункту 4.3. угоди, ФОП
ОСОБА_1 повідомленням від про зміну
кредитора у зобов'язанні, належним
чином повідомило СТОВ „МАЯК" про
зазначені вище обставини.

За угодою № 28/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 02 липня 2012 року, ТОВ „Компанія
„НІКО-ТАЙС" одержує право замість ФОП
ОСОБА_1 вимагати від СТОВ „МАЯК" сплати
грошової суми в розмірі, визначеному в
п. 2.1 цієї угоди.

3 метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою № 28/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 02 липня 2012 року, 21 серпня 2012
року між ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС"
(Кредитор) та ТОВ „ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
(Поручитель) було укладено договір
поруки № 21-08-2012-6, за умовами якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю „МАЯК" () щодо виконання грошового
зобов'язання щодо сплати розміру
курсової різниці у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та угоди, передбаченою
ст. 2 цього договору (надалі іменується
„основний договір"), -пункт 1.1. договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, під
основним договором в цьому договорі
розуміють угоду № 28/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 02 липня 2012 року, укладену
згідно договору № 003ВЕ купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 20 березня 2009 року.

У розділах 3 та 4 договору поруки
поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності поручителя та
розмір поруки:

• пункт 3.1. - відповідальність
поручителя перед кредитором
обмежується частковою сплатою розміру
курсової різниці у сумі 1 000 (одна
тисяча) гривень 00 копійок.

• пункт 4.1. - у разі порушення
(невиконання чи неналежного виконання)
боржником обов'язку за основною угодою,
кредитор вправі звернутися із вимогою
про виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС" додатково
звернувся до ТОВ „ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
із вимогою вих. № 17-6/09 від 17 вересня 2012
року, котра була одержана ТОВ „ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП" 21 вересня 2012 року.

Рішенням господарського суду
Київської області від 14.01.2013 р. у справі
№ 13/138-12 за позовом ТОВ
„Компанія „Ніко-Тайс" до ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп", СТОВ „Маяк" про
стягнення 6 189, 08 грн позов задоволено
повністю і присуджено до солідарного
стягнення з СТОВ „Маяк", ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп" на користь ТОВ
„Компанія „Ніко-Тайс" розмірі
курсової різниці у сумі 1 000, 00 грн
згідно договору поруки № 21-08-2012-6 від 21
серпня 2012 року, на підставі угоди №28/07-12
про заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р.
та договору № 003ВЕ купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 20 березня 2009 р., а також 1 609, 50 грн
судового збору, а також присуджено до
стягнення з СТОВ „Маяк" на користь ТОВ
„Компанія „Ніко-Тайс" 5 189, 08 грн
курсової різниці згідно угоди № 28/07-12
про заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р.
та договору № 003 ВЕ купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 20 березня 2009 р.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вищевказані обставини були
встановлені рішенням господарського
суду Київської області від 14.01.2013 р. у
справі № 13/138-12 за позовом ТОВ
„Компанія „Ніко-Тайс" до ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп", СТОВ „Маяк" про
стягнення 6 189, 08 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що станом на 25.02.2013 р.
відповідач-2 рішення господарського
суду Київської області від 14.01.2013 р. у
справі № 13/138-12 за позовом ТОВ
„Компанія „Ніко-Тайс" до ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп", СТОВ „Маяк" про
стягнення 6 189, 08 грн виконав у повному
обсязі, що підтверджується випискою з
банківського рахунку позивача за 25.02.2013
р., наявною у матеріалах справи.

11.03.2013 р. між позивачем та відповідачем-1
було укладено договір поруки № 11-03-2013-36,
згідно умов п. 1.1. якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання обов'язку СТОВ „Маяк" щодо
виконання грошового зобов'язання щодо
сплати розміру пені у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та угоди,
передбаченими ст. 2 цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки під
основним договором в цьому договорі
розуміють угоду № 28/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 02.07.2012 р., укладену згідно
договору № 003ВЕ купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу від
20.03.2009 р.

Пунктом 3.1. договору поруки
передбачено, що відповідальність
поручителя перед кредитором
обмежується сплатою суми пені у
розмірі 3 305, 44 грн.

Пунктом 6.1. договору поруки визначено
строк його дії, згідно якого цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та його
скріплення печатками сторін і діє до
моменту припинення поруки.

18.03.2013 р. новий кредитор - позивач
звернувся до боржника - відповідача-1 із
вимогою № 15-36/03 від 15.03.2013 р., у якій
вимагав у триденний строк із моменту
отримання даної вимоги виконати взяті
на себе зобов'язання за договором
поруки № 11-03-2013-36 від 11.03.2013 р.

У березні 2013 р. відповідач-1 звернувся
до позивача із відповіддю № 36 від 18.03.2013
р. на вимогу, у якій повідомив, що
виконати взяті на себе зобов'язання за
договором поруки № 11-03-2013-36 від 11.03.2013 р.
не в змозі у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із купівлею-продажем товару,
заміною сторони у зобов'язанні,
забезпеченням виконання зобов'язання
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
іншими нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 цього ж Кодексу
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 цього ж Кодексу встановлено,
що первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, враховуючи вищевикладене та на
підставі вищевказаних норм, суд дійшов
висновку, що у відповідності до угоди №
К-18-ТА про заміну кредитора у
зобов'язанні від 26.01.2011 р., укладеної між
ТОВ „Тридента Агро" та ФОП ОСОБА_1, та
угоди № 28/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні 02.07.2012 р.,
укладеної між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ
„Компанія „Ніко-Тайс", до останнього
перейшло право вимоги виконання
відповідачем-2 обов'язку по оплаті, у
тому числі, пені, інфляційних збитків
та 30 % річних від суми основної
заборгованості (дооцінки вартості
товару) за договором № _003 ВЕ_
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 20.03.2009 р.,
укладеним між ТОВ „Тридента агро" та
СТОВ „Маяк".

Як було зазначено вище, позивач у своїй
позовній заяві просить суд стягнути у
солідарному порядку з відповідачів на
свою користь пеню, передбачену
договором № _003 ВЕ_ купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 20.03.2009 р., за періоди прострочення
відповідачем-2 виконання обов'язку по
оплаті товару (дооцінки вартості
товару) з 24.09.2009 р. по 24.02.2013 р. всього на
загальну суму 3 305, 44 грн у відповідності
до виконаного ним розрахунку.

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 543 цього ж кодексу у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно ч. 1, 2 ст. 553 цього ж кодексу за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 цього ж кодексу у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу
закріплено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що лише станом на 25.02.2013 р.
відповідач-2 рішення господарського
суду Київської області від 14.01.2013 р. у
справі № 13/138-12 за позовом
ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" до ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп", СТОВ „Маяк" про
стягнення 6 189, 08 грн виконав у повному
обсязі, що підтверджується випискою з
банківського рахунку позивача за 25.02.2013
р., наявною у матеріалах справи.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 8.2. договору купівлі-продажу
передбачено, що за прострочення
виконання зобов'язання покупець
зобов'язаний сплатити на користь
продавця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
неоплаченого товару за кожен день
прострочення.

Пунктом 8.3. договору купівлі-продажу
передбачено, що сторони, відповідно до
ст. 259 ЦК України, домовились про те, що
строк позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій становить п'ять років
з моменту підписання даного договору

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6
ст. 232 ГК України, домовились про те, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань за
даним договором, здійснюється протягом
п'яти років.

Розрахунок пені від суми основної
заборгованості, виконаний позивачем, є
обґрунтованим та вірним.

Отже, вимоги позивача про стягнення із
відповідачів у солідарному порядку
пені від суми основної заборгованості
у розмірі 3 305, 44 грн. за договором № _003
ВЕ_ купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 20.03.2009 р. та за
договором поруки № 11-03-2013-36 від 11.03.2013 р.
є законними і обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача-2 інфляційні збитки та 30 %
річних від суми основної
заборгованості за періоди
прострочення відповідачем-2 виконання
обов'язку по оплаті товару (дооцінки
вартості товару) з жовтня 2009 р. по
січень 2013 р. всього на загальну суму 716,
45 грн та з 24.09.2009 р. по 24.02.2013 р. всього на
загальну суму 5 682, 86 грн відповідно у
відповідності до виконаного ним
розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 8.6. договору купівлі-продажу
передбачено, що сторони, згідно п. 2 ст.
625 ЦК України дійшли згоди, що покупець
у випадку прострочення оплати товару
за користування коштами сплачує на
користь останнього 30 % річних.

Розрахунок інфляційних збитків від
суми основної заборгованості (дооцінки
вартості товару), виконаний позивачем,
є обґрунтованим та вірним, а тому суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача в частині стягнення із
відповідача-2 інфляційних збитків від
суми основної заборгованості (дооцінки
вартості товару) за договором у
вищевказані періоди у розмірі 716, 45 грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної
заборгованості (дооцінки вартості
товару), виконаний позивачем, є
обґрунтованим та вірним, а тому суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача в частині стягнення із
відповідача-2 30 % річних від суми
основної заборгованості (дооцінки
вартості товару) за договором у
вищевказані періоди у розмірі 5 682, 86
грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить суд покласти
на відповідачів понесені ним витрати
на послуги адвоката у розмірі 1 000, 00 грн.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України „Про адвокатуру та
адвокатську діяльність"), а не будь-якої
особи, яка надавала правову допомогу
стороні у справі.

Понесені позивачем витрати на послуги
адвоката у розмірі 1 000, 00 грн
підтверджуються договором № 25-36/03 про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 25.03.2013 р., укладеним між
ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" та адвокатом
ОСОБА_1, актом б/н від 25.03.2013 р.
прийому-передачі документів, актом від
12.05.2014 р. здачі-приймання виконаних
робіт щодо надання адвокатських послуг
(правової допомоги), свідоцтвом про
право на заняття адвокатською
діяльністю № 3888 від 29.10.2009 р., платіжним
дорученням № 246 від 29.03.2013 р. на суму 1 000,
00 грн, наявними у матеріалах справи.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства
з обмеженою відповідальністю „ПК
Трейдсервісгруп" (ідентифікаційний код
38267861), Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю „Маяк"
(ідентифікаційний код 03769600) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс" (ідентифікаційний код 38039872)
3 305 (три тисячі триста п'ять) грн 44 (сорок
чотири) коп. пені та судові витрати 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн
00 (нуль) коп. судового збору, 1 000 (одна
тисяча) грн 00 (нуль) коп. витрат на
послуги адвоката.

3. Стягнути з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Маяк"
(ідентифікаційний код 03769600) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс" (ідентифікаційний код 38039872)
716 (сімсот шістнадцять) грн 45 (сорок
п'ять) коп. інфляційних збитків, 5 682
(п'ять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн
86 (вісімдесят шість) коп. 30 % річних.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

01 липня 2014 р.