ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 вересня 2014 року Справа № 8/32 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М., Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну скаргу
приватного підприємства "Верес", с.
Городок Рівненської області на
ухвалувід 30.05.2014 Рівненського
апеляційного господарського суду у
справі№ 8/32 господарського суду
Рівненської областіпро
банкрутствотовариства з обмеженою
відповідальністю "УкрТехноФос", м.
Рівнеарбітражний керуючий Драгун І.І.,
м. Рівне (розпорядник майна)ВСТАНОВИВ:

Подана 01.08.2014 приватним підприємством
"Верес" (далі - заявник) касаційна
скарга від 09.07.2014 № 0907 не може бути
розглянута Вищим господарським судом
України, оскільки не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ГПК України касаційна
скарга може бути подана протягом
двадцяти днів з дня набрання судовим
рішенням апеляційного господарського
суду законної сили.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія
суддів встановила, що вона подана на
ухвалу Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.05.2014 у справі
№ 8/32 з пропуском встановленого
процесуального строку для її подання,
про що свідчить відбиток штампу
вхідної кореспонденції Рівненського
апеляційного господарського суду -
01.08.2014.

Касаційна скарга містить клопотання
про відновлення пропущеного
процесуального строку для її подання,
яке мотивоване тим, що заявник отримав
копію оскаржуваної ухвали із
запізненням.

Згідно ст. 53 ГПК України Вищий
господарський суд України може
відновити пропущений строк у разі
наявності поважних причин пропуску
цього строку. При цьому, виходячи зі
змісту згаданої статті, поважними
визнаються лише ті обставини, які є
об'єктивно непереборними і пов'язані з
дійсними істотними труднощами для
вчинення процесуальних дій.

Враховуючи, що ГПК України не пов'язує
право суду відновити пропущений
процесуальний строк лише з певним
колом обставин, що спричинили пропуск
строку, оцінивши доводи та обставини,
що наведені на обґрунтування
клопотання про відновлення строку,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо неповажності причин його
пропуску, виходячи із наступного.

Як вбачається, копія оскаржуваної
ухвали була надіслана учасникам
провадження у справі, в тому числі і
заявнику, 04.06.2014, про що свідчить
відмітка канцелярії суду на зворотному
боці ухвали.

Відповідно до Нормативів і нормативних
строків пересилання поштових
відправлень, затверджених наказом
Міністерства інфраструктури України
від 28.11.2013 N 958, нормативні строки
пересилання письмової кореспонденції
операторами поштового зв'язку у межах
області та між обласними центрами
України становлять: день подання
поштового відправлення до пересилання
в об'єкті поштового зв'язку або
опускання простого листа до поштової
скриньки + три дні.

Враховуючи встановлений норматив,
заявник повинен був отримати лист,
надісланий судом 04.06.2014, не пізніше
08.06.2014, тобто у межах встановленого
процесуального строку.

У даному випадку касаційна скарга
подана заявником більше ніж через два
місяці після прийняття оскаржуваної
ухвали, тобто зі значним пропуском
встановленого процесуального строку.
Проте як доказів несвоєчасного
отримання копії ухвали (зокрема,
відповідної довідки поштового
відділення), так і жодних інших
обставин, які б об'єктивно свідчили про
неможливість своєчасного звернення з
касаційною скаргою, заявником не
зазначено.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів, не
визнавши наведенні в клопотанні
причини пропуску встановленого
законом процесуального строку для
звернення з касаційною скаргою
поважними, відмовляє в задоволенні
заявленого клопотання про відновлення
цього строку. У зв'язку з чим касаційна
скарга підлягає поверненню на підставі
п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Також, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України
касаційна скарга подається у письмовій
формі і повинна містити вимоги особи,
що подала скаргу, із зазначенням суті
порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права. Отже, в
касаційній скарзі має викладатись
зміст такого порушення з законодавчим
обґрунтуванням порушених норм та з
зазначенням конкретних статей та
пунктів.

У порушення вимог ст. 111 ГПК України,
заявник у касаційній скарзі не
зазначає ні суті порушення, ні
порушених чи неправильно застосованих,
на його думку, норм матеріального або
процесуального права при прийнятті
оскаржуваної ухвали.

Цитування в тексті касаційної скарги
змісту постанови Пленуму Вищого
господарського суду України не
визнається касаційною інстанцією як
виконання вимог ст. 111 ГПК України щодо
необхідності зазначити суть порушення
або неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

За таких обставин касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню також на підставі
п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 53, 86, 110, 111, п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити приватному підприємству
"Верес" в задоволенні клопотання про
відновлення пропущеного
процесуального строку для подання
касаційної скарги на ухвалу
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.05.2014 у справі
№ 8/32.

2. Касаційну скаргу приватного
підприємства "Верес" повернути її
заявнику.

3. Повернути приватному підприємству
"Верес" з Державного бюджету України
судовий збір за подання касаційної
скарги в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00
коп., сплачений квитанцією №1596.204.2 від
10.07.2014.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич