ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 21/150

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіЄвсікова
О.О.суддів:Кролевець О.А. Попікової О.В.
(доповідач у справі) за участю
представників: від позивача:не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином)від відповідача:не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином) розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Макіївпромтранс"на ухвалу
господарського суду Донецької області
від 12.05.2014р.та на постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
10.06.2014р.за заявоюТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Макіївпромтранс"прозміну способу та
порядку виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 30.05.2014р. шляхом розстрочення
виконання рішення суду строком на
шість місяціву справі№ 21/150
господарського суду Донецької
областіза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Макіївпромтранс"доДержавного
підприємства
"Макіїввугілля"простягнення коштівУ
відповідності до розпорядження
секретаря першої судової палати Вищого
господарського суду України від
22.08.2014р. № 02-05/363 для розгляду справи №
21/150 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Євсіков О.О.,
судді Кролевець О.А., Попікова О.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Макіївпромтранс"
звернулось до господарського суду
Донецької області з заявою про зміну
способу та порядку виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 30.05.2014р. шляхом розстрочення
виконання рішення суду строком на
шість місяців.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 12.05.2014р. (суддя Макарова
Ю.В.), залишеною без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р.
(головуючий суддя Діброва Г.І., судді
Бойченко К.І., Стойка О.В.), відмовлено у
задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Макіївпромтранс" про зміну способу та
порядку виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 30.05.2014р. шляхом розстрочення
виконання рішення суду строком на
шість місяців.

Ухвала та постанова обґрунтовані
приписами статей 33, 34, 36, 121
Господарського процесуального кодексу
України, з огляду на недоведеність
заявником наявності обставин, які б
слугували підставою для зміни порядку
і способу виконання рішення шляхом
розстрочення виконання рішення суду.

Не погодившись з ухвалою місцевого
суду та постановою апеляційної
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Макіївпромтранс"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить їх скасувати, прийняти
нове рішення, яким задовольнити заяву
про зміну порядку і способу виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 30.01.2012р. у справі 21/150 шляхом
розстрочення виконання строком на
шість місяців рівними частинами.

В обґрунтування своєї правової позиції
скаржник посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема статей 35,
121 Господарського процесуального
кодексу України. При цьому скаржник
наголошує на тому, що підставою для
його звернення з заявою є стабільне
фінансове становище боржника і тяжкий
фінансовий стан стягувача.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи, повноти їх
встановлення в судових рішеннях і
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 30.01.2012р. у справі
№21/150 стягнуто з Державного
підприємства "Макіїввугілля" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Макіївпромтранс
" 7559 737 грн. 46 коп. інфляційних втрат, 3%
річних у розмірі 2 024 131 грн. 73 коп.

14.02.2012р. на виконання зазначеного
рішення господарським судом видано
відповідний наказ.

У березні 2013р. Державне підприємство
"Макіїввугілля" звернулось до
господарського суду Донецької області
із заявою про відстрочення виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 30.01.2012р. у справі № 21/150 до
31.12.2015р.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 09.04.2013р. у справі №21/150,
залишеною без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 13.05.2013р., заяву
державного підприємства
"Макіїввугілля" задоволено та
відстрочено до 31.12.2015р. виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 30.01.2012р.

Постановою Вищого господарського суду
від 13.08.2013р. ухвалу господарського суду
Донецької області від 09.04.2013р. та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 13.05.2013р. у
справі №21/150 залишено без змін.

В подальшому, в квітні 2014р. позивач
звернувся до господарського суду
Донецької області з заявою про зміну
способу та порядку виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 30.01.2012р. у справі №21/150 шляхом
розстрочення виконання рішення суду
строком на шість місяців рівними
частками шляхом сплати з першого по
п'ятий місяць по 1 601 601 грн. 00 коп., а у
шостому місяці 1 598 600 грн. 19 коп. з
моменту постанови відповідної ухвали
суду.

Суди відмовляючи у задоволенні заяви
дійшли висновку, що на момент звернення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Макіївпромтранс" із
згаданою заявою фактичне виконання
рішення господарського суду у даній
справі ще не здійснювалось, оскільки
строк виконання рішення суду ще не
настав. Наведене спростовує доводи
заявника про неможливість виконання
рішення суду встановленим способом.

Апеляційна інстанція, залишаючи без
змін ухвалу господарського суду
Донецької області від 12.05.2014р.,
зауважила, що позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження зміни обставин, які б
слугували підставою для зміни порядку
і способу виконання рішення шляхом
розстрочення виконання рішення суду
відповідно до вимог статті 121
Господарського процесуального кодексу
України.

Касаційна інстанція не вбачає правових
підстав для задоволення заяви позивача
про зміну способу та порядку виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 30.01.2012р. у справі №21/150
шляхом розстрочення виконання рішення
суду строком на шість місяців рівними
частками, яка у розумінні статті 121
Господарського процесуального кодексу
України фактично є заявою про
розстрочення виконання рішення.

За приписами статті 36 Закону України
"Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
розстрочку виконання. Рішення про
розстрочку виконується в частині та у
строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до статті 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання. Про відстрочку або
розстрочку виконання рішення, ухвали,
постанови, зміну способу та порядку їх
виконання виноситься ухвала, яка може
бути оскаржена у встановленому
порядку.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 26.06.2013р. № 5-рп/2013 у справі №
1-7/2013 ухвала про розстрочку виконання
рішення господарського суду не є
підставою для відкриття нового
виконавчого провадження, а підлягає
виконанню у раніше відкритому на
підставі судового наказу виконавчому
провадженні як процесуальний акт
(документ), яким надається розстрочка
виконання судового рішення.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі. При
цьому строки виконання кожної частки
повинні визначатись господарським
судом.

У відповідності до пункту 7.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" підставою для розстрочки
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про розстрочку виконання
рішення виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

У пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003р.
№ 14 "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження"
визначено, що при вирішенні заяв
державного виконавця чи сторони про
розстрочку виконання рішення суду
потрібно мати на увазі, що відповідно
до статті 121 Господарського
процесуального кодексу України їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочка виконання судового
рішення може бути встановлена судом
лише за умов наявності виключних
обставин, які ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ
"Макіївпромтранс" про зміну способу та
порядку виконання рішення,
господарський суд Донецької області, з
яким погодився апеляційний суд,
виходив з відсутності доказів на
підтвердження зміни обставин, які б
слугували підставою для зміни порядку
і способу виконання рішення шляхом
розстрочення виконання рішення суду
відповідно до вимог статті 121
Господарського процесуального кодексу
України.

За приписами частини 2 статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Враховуючи межі перегляд справи в
касаційній інстанції та зважаючи на
встановлені судами попередніх
інстанцій обставини, судова колегія
вважає обґрунтованим та законним
висновок судів стосовно відсутності
підстав для розстрочки виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 30.05.2014р. у даній справі.

При цьому касаційна інстанція зауважує
на тому, що на час звернення заявника із
згаданою заявою, виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 30.01.2012р. у даній справі ухвалою
господарського суду Донецької області
від 09.04.2013р. було відстрочено до 31.12.2015р.
Наведені обставини унеможливлюють
одночасне застосування місцевим судом
розстрочки та відстрочки виконання
рішення.

У свою чергу доводи викладені
заявником у касаційній скарзі щодо не
врахування його майнових інтересів, не
спростовують висновки судів щодо
відсутності правових підстав для
задоволення заяви про розстрочення
виконання рішення суду та фактично
зводяться до переоцінки доказів і
встановлених судом обставин, що в силу
положень статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України не
відноситься до повноважень касаційної
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції не вбачає підстав
для задоволення касаційної скарги та
зміни чи скасування оскаржуваних
судових актів, які прийняті з
дотриманням вимог чинного
законодавства.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Макіївпромтранс" залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької
області від 12.05.2014р. та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р. у
справі № 21/150 залишити без змін.

Головуючий суддя
О.О. Євсіков

Судді:
О.А. Кролевець

О.В. Попікова