ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.
Справа № 911/2756/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лопатіна А.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
м.Київ

до Києво-Святошинського
виробничого управління
житлово-комунального господарства,
м.Боярка Києво-Святошинського району

про стягнення 15725,59 грн.

за участю представників: згідно
протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі позивач)
заявлено позов до Києво-Святошинського
виробничого управління
житлово-комунального господарства про
стягнення 15725,59 грн., з яких: 12714,69 грн.
пені та 3010,90 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином
виконувалися зобов'язання за договором
купівлі-продажу природного газу від
29.12.2012р. № 13/0230-БО-41 у частині здійснення
оплати вартості поставленого
позивачем природного газу.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.07.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 30.07.2014 р.

30.07.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву у якому просить
зменшити заявлену до стягнення суму
штрафних санкцій.

У судовому засіданні 30.07.2014 р. судом
оголошено перерву до 02.09.2014 р. про що
представниками сторін підписано
відповідне повідомлення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін, суд

встановив:

29 грудня 2012 року між Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» (продавець, позивач) та
Києво-Святошинським виробничим
управлінням житлово-комунального
господарства (покупець, відповідач у
справі) було укладено договір
№13/0230-БО-41 купівлі-продажу природного
газу (далі договір), відповідно до умов
якого продавець зобов'язався
передавати у власність покупцю у 2013
році природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» за кодом згідно УКТ ЗЕД ,
та/або природний газ, видобутий на
території Укрїани підприємствами, які
не підпадають під дію ст. 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу», а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити цей
природний газ на умовах цього договору
(п.п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 5.5. договору у редакції
додаткової угоди №1 від 18.07.2013 р. ціна
договору (сума договору) складається із
сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з п. 5.2 договору у редакції
додаткової угоди №1 від 18.07.2013 р. до
сплати за 1000 куб. м. природного газу -
3823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн.,
всього з ПДВ - 4588,54 грн.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
продавець передає покупцеві з 01 січня
2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом
до 83,5 тис. куб. м.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформляються актами
приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4. договору не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газорозподільного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використання газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газорозподільному підприємству по
одному примірнику оригінала акта,
підписаного уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати у письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу (абз. 2 п. 6.1. договору).

Пунктом 11.1. договору передбачено, що
останній набирає чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, діє в
частині поставки газу до 31.12.2012 р., а в
частині проведення розрахунків - до їх
повного здійснення.

Зазначений договір підписаний
представниками сторін та скріплений
відтисками печаток юридичних осіб.

На виконання умов вказаного договору
позивачем була проведена поставка газу
відповідачеві, що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу за січень від 31.01.2013 р. на суму 81030,30
грн., за лютий від 28.02.2013 р. на суму 58341,63
грн., за березень від 31.03.2013 р. на суму
54024,86 грн., за квітень від 30.04.2013 р. на
суму 17178,51 грн. (копії актів у матеріалах
справи).

Відповідно до умов договору (п.п. 6.1),
відповідач повинен був остаточно
розраховуватись за фактично спожиті
обсяги газу на підставі вказаних актів
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу включно.

Судом встановлено, що відповідач
сплатив повністю суму основного боргу
за вказаними актами прийому-передачі -
09.10.2013 р.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо своєчасної сплати
коштів за поставлений позивачем у
січні-квітні 2013 року природний газ на
підставі договору від 29.12.2012 р. №
13/0230-БО-41.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до частини першої ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Приписами частини другої статті 692
Цивільного кодексу України
передбачено: покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою
відповідачем основного боргу, позивач
просить стягнути з відповідача:

- 3832,79 грн. пені та 997,70 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 14.02.2013 р. по
09.10.2013 р., за несвоєчасну сплату
вартості природного газу поставленого
у січні 2013 року;

- 4206,99 грн. пені та 1006,99 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 14.03.2013 р. по
09.10.2013 р., за несвоєчасну сплату
вартості природного газу поставленого
у лютому 2013 року;

- 3707,73 грн. пені та 794,83 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 14.04.2013 р. по
09.10.2013 р., за несвоєчасну сплату
вартості природного газу поставленого
у березні 2013 року;

- 967,17 грн. пені та 210,38 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 14.05.2013 р. по
09.10.2013 р., за несвоєчасну сплату
вартості природного газу поставленого
у квітні 2013року;

Відповідно до частини другої ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, за
вказані вище періоди від несвоєчасно
сплачених сум основного боргу, суд
вимогу позивача щодо стягнення з
відповідача 3%річних у розмірі 3010,90 грн.
задовольняє повністю, оскільки
позивачем відповідний розрахунок
виконано арифметично вірно.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі
невиконання покупцем п.п. 6.1. договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Відповідно до частини шостої ст. 232
Господарського процесуального кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, за
вказані вище періоди від несвоєчасно
сплачених сум основного боргу, судом
встановлено, що відповідний розрахунок
виконано позивачем арифметично вірно..

Згідно з частиною першою ст. 233 ГК
України у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Схоже правило міститься в частині 3
статті 551 ЦК України, відповідно до якої
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Право господарського
суду зменшити у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, закріплено в
пункті 3 частини першої статті 83 ГПК
України.

Взявши до уваги ступінь виконання
грошового зобов'язання боржником,
майновий стан сторін, які беруть учать
у справі, врахувавши той факт, що
поставлений позивачем газ
використовувався лише для опалення
приміщень Києво-Святошинського
районного суду Київської області
(споживач за договором Територіальне
управління Державної судової
адміністрації у Київській області) та
Києво-Святошинської районної ради
Київської області, та заборгованість
перед позивачем у відповідача виникла
через несвоєчасну сплату вказаними
державними органами вартості наданих
відповідачем послуг по опаленню, та той
факт, що отримавши від
Києво-Святошинської районної ради
Київської області у жовтні 2013 року
кошти за надані відповідачем послуги
по опаленню, останнім зразу ж зазначені
кошти були спрямовані на погашення
кредиторської заборгованості перед
позивачем, врахувавши суспільну
значимість діяльності
Києво-Святошинського ВУЖКГ, суд
вирішив зменшити суму пені, заявленої
до стягнення позивачем до 6357,50 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 6357,50 грн. пені та
3010,90 грн. 3% річних, загалом 9368,40 грн.

Судові витрати, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судом покладаються на
відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Києво-Святошинського
виробничого управління
житлово-комунального господарства (08150,
Київська область, Києво-Святошинський
район, м.Боярка, вул. Матросова, буд. 11;
код ЄДРПО України 03346584) на користь
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул.
Богдана Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПО
України 20077720) - 6357 (шість тисяч триста
п'ятдесят сім) гривень 50 коп. пені, 3010
(три тисячі десять) гривень 90 коп. 3%
річних та 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) гривень 00 коп. судового
збору.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено 05.09.2014
року.

Суддя
А.В. Лопатін