РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
Справа № 2/739

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Крейбух О.Г.

судді
Петухов М.Г. ,

судді
Демянчук Ю.Г.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Поцелов А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" на ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 01.07.14 р. про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Житомирської
області від 25.12.2013р. у справі № 2/739

за позовом ОСОБА_2

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове"

про стягнення вартості частки в майні
товариства та частини прибутку, про
спонукання до укладення угоди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 01.07.2014 року у
справі № 2/739 (суддя Сікорська Н.А.) в
задоволенні заяви ТзОВ "Замкове" від
05.06.2014 року про перегляд рішення
господарського суду Житомирської
області від 25.12.2013 року у справі № 2/379 за
нововиявленими обставинами
відмовлено.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013 року у
справі № 2/739 залишено без змін /т.4,
а.с.118-120/.

Не погоджуючись з даною ухвалою,
відповідач ТзОВ "Замкове" звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 01.07.2014 року у даній справі
скасувати та прийняти нове рішення,
яким рішення господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013 року у
справі № 2/739 скасувати.

В обгрунтування апеляційної скарги,
скаржник вказує наступне:

- матеріали справи не містять
розрахунків індексу споживчих цін, а
відтак місцевий господарський суд
дійшов невірного висновку встановивши,
що індекс споживчих цін за період з
квітня 2004 року по вересень 2013 року
становить 245,27 %. При цьому, згідно з
довідкою Головного управління
статистики в Житомирській області від
08.05.2014р. № 10-18/164 індекс споживчих цін з
квітня 2004р. по серпень 2013р. становить
236,0 %;

- посилання на висновки
будівельно-технічної експертизи №
4630/13-42 від 30.08.2013 року щодо технічного
стану приміщення по АДРЕСА_1 в м.Житомир
є безпідставними, поскільки рішенням
Богунського районного суду м.Житомира
від 8.06.1999р. (справа № 2-471) встановлено
"спірний будинок не є житловим і
списаний з балансу житлових органів". А
тому на підставі цього рішення суду
вартість житлового будинку по АДРЕСА_1
не може бути 192000,00 грн., так як це були
залишки будинку;

- ринкова вартість житлового клубної
частини будинку по АДРЕСА_2 становить
87650,0 грн., поскільки згідно з договором
фінансового лізингу від 20.12.2000р. клубна
частина будинку по АДРЕСА_2 була
передана з НВА "Житомирський моноліт"
до ТзОВ "Замкове" вартістю 87650,00 грн. В
подальшому договір фінансового
лізингу від 20.12.2000р. був визнаний як
договір купівлі-продажу, на підставі
чого НВА "Житомирський моноліт"
сплатила за рішенням суду податок на
додану вартість.

Таким чином, на думку скаржника,
правові підстави для відмови в
задоволенні заяви про перегляд рішення
господарського суду Житомирської
області від 25.12.2013 року у справі № 2/379 за
нововиявленими обставинами відсутні;
просить ухвалу господарського суду
Житомирської області від 01.07.2014 року у
даній справі скасувати та прийняти
нове рішення, яким рішення
господарського суду Житомирської
області від 25.12.2013 року у справі № 2/739
скасувати /т.4, а.с.141-143/.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
заперечив проти доводів та вимог
скарги, вказавши, що господарський суд
Житомирської області при винесенні
ухвали правомірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
повністю з'ясував обставини справи та
дослідив докази у справі, постановив
законну та обгрунтовану ухвалу, а тому
просить оскаржувану ухвалу залишити
без змін, а в задоволенні апеляційної
скарги відмовити. Позивач вказує, що
обставини, зазначені ТзОВ "Замкове" в
якості нововиявлених, були відомі
заявнику під час їх виникнення,
поскільки генеральним директором НВА
"Житомирський моноліт" та директором
ТзОВ "Замкове" є одна особа - ОСОБА_4 /т.4,
а.с.154-157/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.08.2014 року у
справі № 2/739 апеляційну скаргу
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуючий суддя
Крейбух О.Г., суддя Петухов М.Г., суддя
Юрчук М.І. та призначено до розгляду на
03.09.2014 року /т.4, а.с.139-140/.

Розпорядженням в.о.голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
02.09.2014 року внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді, у зв'язку із
перебуванням у відпустці судді Юрчука
М.І. та відповідно до затверджених
складів колегій; визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Крейбух О.Г., суддя Петухов М.Г., суддя
Демянчук Ю.Г. /т.4, а.с.152/.

03.09.2014 року в судовому засіданні
відповідач повністю підтримав вимоги і
доводи, викладені в апеляційній скарзі.

03.09.2014 року позивач участі
уповноваженого представника в
судовому засіданні не забезпечив;
подав клопотання про розгляд справи
без участі представника останнього /т.4,
а.с.154-155/.

Поскільки ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду від
22.08.2014 року явка представників сторін в
судове засідання 03.09.2014р. обов'язковою
не визнавалась, колегія суддів визнала
за можливе здійснювати розгляд справи
за відсутності представника позивача.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а оскаржувану
ухвалу залишити без змін, виходячи з
наступного.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013 року у
справі № 2/739, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014 року /т.4,
а.с.25-28/ та постановою Вищого
господарського суду України від 28.04.2014
року /т.4, а.с.76-80/, позов ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" про
стягнення вартості частки в майні
товариства та частини прибутку, про
спонукання до укладення угоди, про
визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників товариства від 27.03.2007
року задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ "Замкове" на користь
ОСОБА_2 268 920,00 грн. вартості частки в
майні товариства, 390 660,00 грн.
інфляційних, 7 360,00 грн. витрат на оплату
експертизи.

Відмовлено в позові в частині вимоги
про визнання недійсним рішення
загальних зборів та в частині вимоги
про спонукання до укладення угоди /т.3,
а.с.241-245/.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013 року у
справі № 2/739 вмотивоване наступним:

- 28.11.1995 року Науково-виробничою
асоціацією "Житомирський моноліт" та
громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
підписано установчий договір про
створення ТзОВ "Замкове". Договором
вирішено створити статутний фонд в
розмірі 600 млн. крб. При цьому, асоціація
вносить 558 млн. крб. у вигляді
нерухомого майна, що становить 93%.
Внесок ОСОБА_4 - 21 млн. крб., що становить
3,5 %, ОСОБА_5 - 15 млн. крб., 2,5%, ОСОБА_6 - 6 млн.
крб., 1%. /т. 3, а.с.165-167/;

- 28.11.1995 року відбулися загальні збори
учасників ТзОВ "Замкове", якими
вирішено створити ТзОВ "Замкове" на тих
же умовах, що вказані в установчому
договорі, затвердити статут
товариства. Статут зареєстровано
виконкомом Житомирської міської ради
17.01.1996 року /т. 3, а.с.168-170/;

- громадянами-учасниками товариства
внесено внесок до статутного фонду
грошовими коштами в загальній сумі 42
млн. крб. (21+15+6=42). Асоціація внесла свій
внесок до статутного фонду товариства
шляхом передачі у власність товариства
нерухомого майна, обумовленого
установчим договором;

- 20.09.1999 року на засіданні Ради
керівників учасників Асоціації
вирішено передати генеральному
директора Асоціації громадянину
ОСОБА_4 у власність частку Асоціації в
статутному фонді ТОВ "Замкове" в
розмірі 5580 грн. (що еквівалентно 558 млн.
крб.) /т. 3, а.с.177/;

- 10.01.2000 року відбулися загальні збори
учасників ТОВ "Замкове", якими в зв'язку
з відступленням своєї частки
Асоціацією та в зв'язку з виходом з
товариства громадянки ОСОБА_6 вирішено
ввести в склад учасників громадянку
ОСОБА_7 та визначити склад учасників
товариства та розмір їх долей в
статутному фонді наступним чином:
ОСОБА_4 - 4200 грн, що становить 70%, ОСОБА_7 -
600 грн., що становить 10%, ОСОБА_5 - 1200 грн.,
що становить 20%, та затвердити
відповідні зміни в статуті. /т. 3, а.с.175/;

- загальними зборами ТзОВ "Замкове" від
23.12.2002 року, серед іншого, розглянуто
заяву ОСОБА_5 та прийнято рішення, яким
виключено із складу учасників ОСОБА_5,
введено в склад учасників ОСОБА_2,
ОСОБА_8, статутний фонд розподілено
наступним чином: ОСОБА_4 - 3600 грн., що
становить 60%, ОСОБА_2 - 1200 грн., 20%, ОСОБА_7 -
600 грн., 10%, ОСОБА_8 - 600 грн., 10% /т. 3, а.с.180/.,
позивач ОСОБА_2 стала учасником ТОВ
"Замкове" з часткою в статутному фонді
20%;

- ОСОБА_2 18.03.2003 року звернулась до ТзОВ
"Замкове" із заявою, в якій просила
вивести її із складу учасників
товариства та виділити належну їй
частину майна повністю у натуральній
формі пропорційно її частки у
статутному фонді /т.3, а.с.195/;

- на загальних зборах учасників
товариства 26.03.2003 року вирішено вивести
ОСОБА_2 зі складу учасників товариства
з виплатою її частки в уставному фонді
та майно, розподілити її долю між
іншими учасниками, затвердити
відповідні зміни в установчому
договорі та статуті. 09.03.2004 року
відповідач на загальних зборах прийняв
рішення, яким вирішив виділити їй
належну частину майна в натуральній
формі шляхом передачі
металоконструкцій в кількості 7 384 кг.
на суму 17 420 грн. /т. 3, а.с.194/;

- оскільки вартість всього майна
(чистих активів) ТзОВ "Замкове" на день
виходу позивача з товариства є не
меншою за 1 344 600 грн., то 20% від цієї суми
буде становити 268 920 грн. Ця сума повинна
була бути виплачена позивачу не
пізніше 18.03.2004 року. Відповідач не
виконав зобов'язання, яке визначено
законом, тому господарський суд стягує
з відповідача на користь позивача
вказану суму в якості вартості частини
майна товариства, пропорційної частці
позивача у статутному фонді;

- з урахуванням част. 2 ст.148 ЦК України
(введена в дію з 01.01.2004 року, тобто діяла
на момент прийняття відповідачем
рішення від 09.03.2004 року) господарський
суд вважає правомірною вимогу позивача
про стягнення вартості частки в майні
товариства в грошовій формі;

- у відповідача виникло зобов'язання
сплатити позивачу вартість її частки в
майні товариства в сумі 268 920 грн. Це
зобов'язання виникло з 19.03.2003 року,
тобто одразу після виходу позивача з
товариства. Кінцевий термін виконання
цього зобов'язання є 18.03.2004 року, тобто
через 12 місяців після виходу позивача з
товариства (ст.54 Закону України "Про
господарські товариства"). Отже
починаючи з 19.03.2004 року зобов'язання
відповідача є простроченим (ст. 612 ЦК
України);

- позивачем правильно визначено індекс
інфляції за вказаний ним період - 245,27%,
та правильно нараховані інфляційні - 390
660 грн. 20=390660).

05.06.2014 року відповідач ТзОВ "Замкове"
звернувся до суду із заявою про
перегляд рішення господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013 року у
справі № 2/379 за нововиявленими
обставинами /т.4, а.с.82-85/.

В обгрунтування заяви, позивач вказує
наступне:

- індекс споживчих цін за період з
квітня 2004 року по серпень 2013 року
становить 236,0 % згідно довідки
головного управління статистики в
Житомирській області щодо індексу
споживчих цін від 08.05.2014 року № 10-18/164 /т.
4, а.с.89, 90/;

- судовою експертизою від 20.09.2013 року
встановлювалась вартість саме
житлового будинку (літера "А" по
АДРЕСА_1), яка становить 192 000,00 грн.
Однак, на момент виходу ОСОБА_2 зі
складу засновників ТзОВ "Замкове",
вказаний будинок не був житловим, а
були наявні лише залишки житлового
будинку, які не мали вартості та не
могли бути предметом судового спору, що
підтверджується рішенням Богунського
районного суду м.Житомира від 08.06.1999
року по справі № 2-471 /т.4, а.с.91,92/, актом
приймання-передачі залишків будинку по
АДРЕСА_1 (нова назва - АДРЕСА_1 від УЖКГ
міськвиконкому до НВА "Житомирський
моноліт" від 25.09.1991 року /т. 4, а.с.94, 95/;
ухвалою Корольовського районного суду
м.Житомира від 22.07.2002 року (справа №
2-2126/2002) про накладення арешту на
будинок АДРЕСА_1 та заборону НВА
"Житомирський моноліт" проводити
ремонтні роботи і відчуження вказаного
будинку /т.4, а.с.93/;

- вартість клубної частини будинку по
АДРЕСА_2 на момент виходу ОСОБА_2 зі
складу засновників ТзОВ "Замкове"
становила 87 650,00 грн., що
підтверджується рішенням
господарського суду Житомирської
області по справі № 7/92 "на" від 09.12.2004
року, постановою Житомирського
апеляційного господарського суду по
справі № 7/92 "НА" від 24.11.2005 року та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28.02.2007 року по справі №
К-589/06 /т.4, а.с. 96-101/. При цьому, судовим
експертом будинок оцінений в сумі 468 900,
00 грн.;

- обставини щодо вартості клубної
частини будинку по вул. Кафедральна, 8
також стали відомі заявнику 03.06.2014 року
після передачі вищевказаних
документів НВА "Житомирський моноліт"
/т. 4, а.с.102/.

При прийнятті рішення, колегія суддів
виходить з такого.

Згідно п.1 част.2 ст.112 ГПК України,
підставою для перегляду судових рішень
господарського суду за нововиявленими
обставинами є, зокрема, істотні для
справи обставини, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання
практики перегляду рішень, ухвал,
постанов за нововиявленими
обставинами" (надалі - Постанова), до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Згідно п.8.6 Постанови, прийняття та
розгляд заяви про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
не означає обов'язкового скасування чи
зміни рішення, що переглядається.
Результат перегляду повинен випливати
з оцінки доказів, зібраних у справі, і
встановлення господарським судом на
основі цієї оцінки наявності або
відсутності нововиявлених обставин,
визначення їх істотності для
правильного вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство.
Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Однією з неодмінних ознак
нововиявлених обставин є істотність
таких обставин для розгляду справи
(тобто, коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Щодо встановленого індексу споживчих
цін.

Відповідач вказує, що згідно довідки
Головного управління статистики в
Житомирській області №10-18/164 від 08.05.2014
року індекс споживчих цін з квітня 2004
року по серпень 2013 року становить 236,0 %,
тоді як, при прийнятті рішення
господарським судом Житомирської
області від 25.12.2013 року, залишеним без
змін постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
04.02.2014 року та постановою Вищого
господарського суду України від 28.04.2014
року, застосовано індекс інфляції у
розмірі 245,27%.

Індекси інфляції визначаються
Державним комітетом статистики
України та публікуються в газеті
"Урядовий кур'єр" щомісяця.

Рекомендації щодо порядка
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ визначено у
листі Верховного Суду України від
03.04.1997р. № 62-97р.

Колегією суддів перевірено розрахунок
індексу споживчих цін за період з
квітня 2004 року по вересень 2013 року,
(період встановлений у рішенні
господарського суду Житомирської
області від 25.12.2013 року), та згідно якого
індекс споживчих цін за період з квітня
2004 року по вересень 2013 року становить
саме 245,27 %, тобто є вірним /т.4, а.с.160/.

Таким чином, індекс інфляції за той чи
інший період не може розцінюватись як
нововиявлена обставина, оскільки
інформація щодо індексів інфляції є
загальнодоступною та опублікованою в
засобах масової інформації, тобто
відомою заявнику.

Щодо обставин нежитлового статусу
будинку по АДРЕСА_1 та вартості
приміщення по АДРЕСА_2.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, в основу судового
рішення в частині визначення суми, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, покладено висновок
судової економічної експертизи №
4431/13-45 від 20.09.2013 року /т.3, а.с.129-137/,
складений на підставі висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №
4630/13-43 від 30.08.2013 року /т.3, а.с.102-118/, яким
визначена дійсна (ринкова) вартість
належного відповідачу нерухомого
майна станом на день виходу позивача з
товариства, та станом на 18.03.2003 року,
зокрема, житлового будинку (літ. "А") по
АДРЕСА_1 в сумі 192 000 грн. та нежитлових
приміщень (літера "Б") загальною площею
481,3 кв.м. по АДРЕСА_2 в сумі 468 900 грн.

Згідно рішення господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013 року у
справі № 2/739, відповідачем 04.12.2013 року
та 25.12.2013 року подано до суду клопотання
про призначення повторної експертизи,
яке відхилено судом як безпідставне,
оскільки висновок додаткової
експертизи містить обґрунтування усіх
порушених відповідачем питань.

При цьому, питання статусу будівлі, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, її стан
та питання вартості переданої
відповідачу клубної частини
приміщення по АДРЕСА_2 не було
предметом дослідження.

Однак, як вбачається із висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №
4630/13-43 від 30.08.2013 року /т.3, а.с.102-118/,
досліджуючи питання, які були
поставлені на вичення судом, експертом
вивчались документи, які
характеризували технічний стан
приміщень станом на дату виходу
позивача зі складу учасників
товариства.

Крім того, про зазначені обставини було
відомо директору ТзОВ "Замкове"
ОСОБА_4, поскільки останній одночасно
являється генеральним директором
науково-виробничої асоціації
"Житомирський моноліт", що
підтверджується актом від 25.09.1991р. /т.4,
а.с.94/, рішенням господарського суду
Житомирської області від 09.12.2004р. у
справі № 7/92"на" /т.4, а.с.96-97/, постановою
Житомирського апеляційного
господарського суду від 24.11.2005р. у
справі № 7/92"на" /т.4, а.с.98-99/, ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 28.02.2007р. № К-589/06 /т.4, а.с.100-101/.

За наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком
господарського суду Житомирської
області, що обставини, про які
наголошує заявник не можуть
спростувати факти, які покладено в
основу рішення, не являються
нововиявленими обставинами, а є новими
доказами, які не були досліджені судом
станом на день прийняття місцевим
господарським судом рішення - 25.12.2013
року та не мали б наслідком прийняття
іншого судового рішення, ніж те, яке
було прийняте - про часткове
задоволення позовних вимог.

Част.1 ст.33 ГПК України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно част.2 ст.34 ГПК України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, у
задоволенні заяви відповідача про
перегляд рішення господарського суду
Житомирської області від 25.12.2013р. у
справі № 2/379 за нововиявленими
обставинами слід відмовити, а ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 01.07.2014 року у справі № 2/739
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-106, 112-114
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 01.07.14 р. у
справі № 2/739 залишити без змін,
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Замкове" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 2/739 повернути господарському
суду Житомирської області.

Головуючий суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Демянчук Ю.Г.