ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"03" вересня 2014 р.
Справа № 911/2502/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційне
підприємство «Логіка», м. Суми

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Макарівська
птахофабрика», Київська обл.,
Макарівський р-н, смт Макарів

про стягнення 64938,91 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача - Пейков В.П, довіреність б/№
від 08.07.2014,

Відповідача - не з'явивcя.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської
області з позовною заявою б/№ від 19.06.2014
(за вх. суду №2638/14 від 23.06.2014) звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційне
підприємство «Логіка» (далі - Позивач)
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Макарівська
птахофабрика» (далі - Відповідач) про
стягнення 64938,91 грн, з яких 59724,00 грн
основного боргу, 1687,31 грн пені, 3527,60 грн
інфляційних втрат.

Позивач в обґрунтування заявлених
позовних вимог посилається на
порушення Відповідачем строків оплати
поставленого товару за Договором
поставки №12 від 19.12.2013 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 26.06.2014 порушено провадження
у справі №911/2502/14 та призначено її
розгляд на 09.07.2014 о 10:40 год.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 09.07.2014 у зв'язку з неявкою
Відповідача та за його клопотанням б/№
від 08.07.2014 (за вх. суду №13258 від 08.07.2014)
розгляд справи відкладено на 22.07.2014.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 22.07.2014 на підставі ст.69 ГПК
України строк вирішення спору у справі
№911/2502/14 за клопотанням Відповідача
№90/14 від 21.07.2014 (вх. суду №14591/14 від
22.07.2014) продовжено по 09.09.2014, розгляд
справи відкладено на 03.09.2014.

Враховуючи, що Відповідач був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, що зокрема
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень
№191 від 04.07.2014 (за вх. суду №13065/14
від 08.07.2014) та №560 від 16.07.2014 (за вх.
суду №14579/14 від 24.07.2014), явка Відповідача
обов'язковою не визнавалась і його
відсутність не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами на підставі ст.75 ГПК
України.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому
засіданні 03.09.2014 оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та врахувавши
пояснення представників сторін, суд

встановив:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційне
підприємство «Логіка» (Позивачем) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Макарівська
птахофабрика» (Відповідачем) укладено
Договір поставки №12 від 19.12.2013 (далі -
Договір).

Згідно з п.1.1. Договору в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
коробки для пакування яєць та
горбкувату прокладку (далі - товар).

Відповідно до п.3.1 Договору поставка
здійснюється на умовах «DAP» правил
Інкотермс-2010, а саме Постачальник
зобов'язаний замовити і оплатити
поставку товару до Покупця згідно умов
Договору.

Як зазначається в п.3.4. Договору відпуск
товару здійснюється за видатковими
накладними.

Пунктами 4.2., 4.3. Договору встановлено,
що розрахунки за поставлений згідно
Договору товар здійснюється шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Постачальника впродовж 14
календарних днів після розвантаження
товару. Оплата вважається здійсненою в
момент виходу грошових коштів з
поточного рахунку Покупця.

На виконання умов Договору Позивач
передав, а Відповідач прийняв товар на
загальну суму 104544,00 грн, що
підтверджується підписаними сторонами
та скріпленими їх печатками накладними
№3 від 09.01.2014, №21 від 07.02.2014, №37 від
13.03.2014, №45 від 07.04.2014, №47 від 17.04.2014 та
товарно-транспортними накладними №8392
від 09.01.2014, №8405 від 07.02.2014, №8416 від 16.03.2014,
№8424 від 01.04.2014, №8426 від 17.04.2014, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з банківських виписок з
рахунку Позивача, відкритого в
акціонерному товаристві «Піреус Банк
МКБ», за загальний період з 21.01.2014 по
17.04.2014, доданих до матеріалів позовної
заяви, Відповідач в порушення своїх
договірних зобов'язань оплату
поставленого товару здійснив частково
в загальній сумі 44820,00 грн, у зв'язку з
чим Позивач звернувся до суду з вимогою
про стягнення 59724,00 грн заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистими, сімейними,
домашніми або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму,
як це передбачено ч.1 ст.712 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.712 ЦК України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 ЦК України передбачено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
як це передбачено ч.1 ст.530 ЦК України.

Враховуючи, що Відповідач в
обумовлений Договором строк оплату
поставленого товару не здійснив,
станом на день подачі позову основна
заборгованість складала заявлений
розмір, суд вважає, що Позивач
правомірно звернувся до суду з вимогою
про стягнення з Відповідача 59724,00 грн
основного боргу.

Однак, як встановлено судом, під час
здійснення провадження у справі
Відповідачем добровільно сплачено на
користь Позивача вартість отриманих
товарів у розмірі 10000,00 грн, що
підтверджується банківською випискою
з рахунку Позивача, відкритого в
акціонерному товаристві «Піреус Банк
МКБ», за 05.08.2014, доданою до матеріалів
справи.

Пунктом 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі
№911/2502/14 в частині стягнення 10000,00 грн
основної заборгованості підлягає
припиненню, а вимога Позивача про
стягнення з Відповідача 59724,00 грн
основного боргу підлягає частковому
задоволенню в сумі 49724,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем своїх грошових
зобов'язань за Договором Позивач
заявляє до стягнення з Відповідача 1687,31
грн пені та 3527,60 грн інфляційних втрат.

Як зазначено в ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

В ч.2 ст.217 ГК України зазначається, що у
сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Відповідно до ст.230 ГК України
визначено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства, як це передбачено ч.2
ст.551 ЦК України.

Пунктом 6.4. Договору встановлено, що у
випадку прострочення оплати або
неповної оплати товару в строки,
зазначені у Договорі, Покупець
зобов'язується на вимогу Постачальника
сплатити останньому пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на період прострочення платежу
від вартості неоплаченого або частково
неоплаченого товару за кожен день
прострочення оплати, але не більше 5%
від суми простроченого грошового
зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 ГК України передбачено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Розрахунок пені виконаний Позивачем за
загальний період прострочки з 15.04.2014 по
16.06.2014 на суми заборгованості за
отриманий товар по кожній спірній
поставці окремо:

поставка від 01.04.2014 - на суму
заборгованості 17280,00 грн за період з
15.04.2014 по 18.04.2014, на суму заборгованості
14580,00 грн за період з 19.04.2014 по 16.06.2014;

поставка від 07.04.2014 - на суму
заборгованості 23544,00 грн за період з
22.04.2014 по 16.06.2014;

поставка від 17.04.2014 - на суму
заборгованості 21600,00 грн за період з
02.05.2014 по 16.06.2014.

Судом встановлено, що Позивачем
невірно визначено період нарахування
пені на суми простроченого платежу за
поставку від 01.04.2014, оскільки останнім
днем виконання Відповідачем обов'язку
по оплаті, відповідно до п.4.2. Договору,
є 15.04.2014, а отже, прострочка виникла з
16.04.2014. Також, Позивачем не враховано, що
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені (п.1.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).

Враховуючи кінцевий термін виконання
Відповідачем обов'язку по оплаті
товару за Договором, періоди та суми
прострочки по кожній спірній поставці,
часткові проплати Відповідача,
заявлений Позивачем період
нарахування пені, вимоги ч.6 ст.232 ГК
України щодо обмеженого строку
нарахування штрафних санкцій, суд
здійснив власний розрахунок, що
наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
простроченняпоставка від
01.04.201417280.0016.04.2014 - 16.04.201419.5000 %0.052
%*9.0014580.0017.04.2014 - 16.06.2014619.5000 %0.052
%*462.96поставка від 07.04.201423544.0022.04.2014 -
16.06.2014569.5000 %0.052 %*686.32поставка від
17.04.201421600.0002.05.2014 - 16.06.2014469.5000 %0.052
%*517.22Оскільки, вірна сума пені, за
розрахунком суду, складає 1675,50 грн,
вимога Позивача про стягнення з
Відповідача 1687,31 грн пені підлягає
частковому задоволенню в сумі 1675,50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Інфляційні втрати нараховані
Позивачем за загальний період
прострочки з квітня 2014 року по травень
2014 року за отриманий товар по кожній
спірній поставці на суми
заборгованості, що існувала в
заявлений період, з урахуванням
часткової проплати Відповідача.

Враховуючи кінцевий термін виконання
Відповідачем обов'язку по оплаті
товару за Договором, періоди та суми
прострочки по кожній спірній поставці,
часткові проплати Відповідача,
заявлений Позивачем період
нарахування інфляційних втрат, суд
здійснив власний розрахунок, що
наведений нижче:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуІСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїіпоставка від 01.04.201416.04.2014 -
16.04.201417280.01.0000.0017280.0017.04.2014 -
31.05.201414580.01.038554.0415134.04поставка від
07.04.201422.04.2014 -
31.05.201423544.01.038894.6724438.67поставка від
17.04.201402.05.2014 -
31.05.201421600.01.038820.8022420.80Оскільки, вірна
сума інфляційних втрат, за розрахунком
суду, складає 2269,51 грн, вимога Позивача
про стягнення з Відповідача 3527,60 грн
інфляційних втрат, підлягає частковому
задоволенню в сумі 2269,51 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
Позивача про стягнення з Відповідача
49724,00 грн основного боргу, 1675,50 грн пені
та 2269,51 грн інфляційних втрат є
правомірними, обґрунтованими,
документально підтвердженими,
Відповідачем не запереченими та
належним чином не спростованими, а
отже, такими, що підлягають
задоволенню. В частині позовних вимог
про стягнення 10000,00 грн основного боргу
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Відповідно до ст.49 ГПК України
відшкодування понесених Позивачем
витрат по сплаті судового збору
покладається судом на Відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог з урахуванням вимог,
провадження у справі щодо яких судом
припинено, оскільки спір у даній
частині виник внаслідок неправильних
дій Відповідача, який сплатив частину
основного боргу після подання позову
до суду.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Макарівська
птахофабрика» (08000, Київська обл.,
Макарівський р-н, смт Макарів, вул.
Першотравнева, буд. 68, корп. Ф, код 33272065)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційне
підприємство «Логіка» (40021, м. Суми,
Зарічний р-н, вул. Кірова, буд. 144/3, офіс 2,
код 06777682) 49724,00 грн (сорок дев'ять тисяч
сімсот двадцять чотири гривні)
основного боргу, 1675,50 грн (одну тисячу
шістсот сімдесят п'ять гривень
п'ятдесят копійок) пені, 2269,51 грн (дві
тисячі двісті шістдесят дев'ять
гривень п'ятдесят одну копійку)
інфляційних втрат та 1791,27 грн (одну
тисячу сімсот дев'яносто одну гривню
двадцять сім копійок) витрат по сплаті
судового збору.

3. Провадження у справі №911/2502/14 в
частині вимог про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Макарівська
птахофабрика» 10000,00 грн (десяти тисяч
гривень) основного боргу припинити.

4. В інших вимогах у позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено "12" вересня 2014
року

Суддя
О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.