ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" серпня 2014 р.
Справа № 918/875/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань
Лиманському А.Ю.,

розглянувши матеріали справи за
позовом Заступника прокурора м. Рівне
в інтересах держави в особі Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Рівненського міського центру
зайнятості

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Трейд"

про стягнення в сумі 21 252,76 грн.

за участі представників:

від позивача: Рожко О.Б., довіреність
№07-16/141 від 13.01.2014 року;

від відповідача: Філатова А.В.
довіреність №1 від 02.07.2014 року;

від органу прокуратури: Грицак Ю.М.,
посвідчення №024979 від 20.03.2014 року.

Статті 20, 22, 91 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Заступник прокурора м.
Рівне звернувся до господарського суду
Рівненської області в інтересах
держави в особі Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі Фонд) в особі
Рівненського міського центру
зайнятості (далі Центр зайнятості) з
позовною заявою про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Трейд" (далі
Товариство) збитків у розмірі 21 252,76 грн.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 13 червня 2014
року позовну заяву прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі розгляд якої призначено на 04
липня 2014 року.

02 липня 2014 року відповідачем через
відділ канцелярії суду подано відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
останній просив відмовити у
задоволенні позову за безпідставністю
позовних вимог з огляду на відсутність
факту привласнення ТОВ "Прайм-Трейд"
коштів фонду, оскільки кошти були
виплачені працівнику за виконану
роботу.

У судовому засіданні 04 липня 2014 року
оголошувалась перерва до 29 липня 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 08.08.2014 року
строк розгляду спору в порядку ч.3 ст.69
ГПК України продовжено на 15 днів.

Представники позивача та прокуратури в
судовому засіданні 27.08.2014 року
підтримали позовні вимоги з підстав
зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог з
підстав зазначених у відзиві.

В результаті розгляду матеріалів
справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в обґрунтування позовних
вимог зазначив, що прокуратурою м.
Рівне для розгляду до Рівненського
міського суду з обвинувальним
висновком направлялась кримінальна
справа про обвинувачення ОСОБА_5 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
366, ч.2 ст. 191 Кримінального кодексу
України.

Так встановлено, що ОСОБА_5, згідно
наказу №7 від 28.07.2009 року, являючись
головним бухгалтером Товариства, маючи
організаційно-розпорядчі повноваження
вчинила умисний злочин при наступних
обставинах.

Відповідно до п.п.З, 7 Порядку надання
роботодавцю дотації на створення
додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних,
зареєстрованого 26.01.2001 в Міністерстві
юстиції України за №75/5266 (далі Порядок),
Рівненський міський центр зайнятості,
як орган Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
покривав витрати роботодавця ОСОБА_6 на
виплату заробітної плати особам,
прийнятим на додаткові робочі місця.

Згідно п.10 Порядку, розгляд питання про
можливість надання роботодавцю
дотацій здійснюється комісією на
підставі інформації підприємства,
установи, організації про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
за формою 3-ПН "Звіт про наявність
вакансій".

Таким чином, ОСОБА_5, перебуваючи за
місцем здійснення службових
обов'язків, діючи умисно, в інтересах
третіх осіб, достовірно знаючи про
відсутність вакансії на постійне
робоче місце бухгалтера у Товаристві, з
метою отримання дотацій та заволодіння
бюджетними коштами, підробила
первинний документ, а саме: звіт форми
№3-ПН "Про наявність вакансій" станом на
10.05.2011 (далі Звіт), в який внесла
завідомо неправдиві відомості про
вакансію бухгалтера на підприємстві,
хоча у зв'язку з перебуванням в
декретній відпустці попереднього
бухгалтера ОСОБА_7 дане робоче місце не
є постійним та, в порушення п.п. 10
Порядку, достовірно знаючи про
підроблений Звіт, направила його до
Рівненського міського центру
зайнятості для розгляду його на
відповідній комісії з питань
можливості надання дотацій ТОВ
"Прайм-Трейд".

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5,
державі в особі - Рівненського міського
центру зайнятості, як орган Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України,
заподіяно матеріальних збитків на суму
21 252, 76 грн., при цьому вина ОСОБА_5
підтверджується постановою
Рівненського міського суду у
кримінальній справі №1715/13153/12 від 26.09.2012
року, проте останню звільнено від
примінальної відповідальності
внаслідок зміни обстановки.

Враховуючи те, що внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_5, як службової
особи Товариства, державі в особі Фонду
в особі Центру зайнятості заподіяна
істотна матеріальна шкода, у зв'язку з
чим прокуратура звернулась до суду з
даним позовом посилаючись на ст. 1172 ЦК
України, ст. 36-1 ЗУ "Про прокуратуру".

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

У разі порушення законних прав та
інтересів осіб, суд зобов'язаний їх
захистити у спосіб, передбачений,
зокрема, статтею 16 ЦК України,
частиною 2 статті 20 ГК України.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст. 16 ЦК
України.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду передбачені
статтею 1166 ЦК України, частинами першою
і другою якої визначено, що майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Вказана норма передбачає наявність
наступних елементів: 1) неправомірність
рішень, дій чи бездіяльності
заподіювача шкоди; 2) наявність шкоди
немайновим правам або наявність шкоди
майну фізичної або юридичної особи; 3)
причинно-наслідковий зв'язок між
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю заподіювача та шкодою,
яка настала.

Рекомендаціями Президії Вищого
господарського суду України від
29.12.2007 р. N 04-5/239 «Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від
01.04.94 N 02-5/215 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди»передбачено, що
вирішуючи спори про стягнення
заподіяних збитків, господарський суд
перш за все повинен з'ясувати правові
підстави покладення на винну особу
зазначеної майнової відповідальності.
При цьому господарському суду слід
відрізняти обов'язок боржника
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання, що випливає з
договору (статті 623 ЦК України), від
позадоговірної шкоди, тобто від
зобов'язання, що виникає внаслідок
завдання шкоди (глава 82 ЦК України).
Водночас необхідно враховувати, що
можуть мати місце випадки, коли сторони
перебувають у договірних відносинах,
але заподіяння шкоди однією із сторін
іншій стороні не пов'язане з виконанням
зобов'язання, що випливає з цього
договору. За таких обставин, незалежно
від наявності договору, при вирішенні
спору слід керуватися нормами
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України щодо
відшкодування позадоговірної шкоди.

Отже, при прийнятті рішення
господарським судам слід відрізняти
обов'язок боржника відшкодувати
збитки, завдані невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання, що
випливає з договору (статті 623 ЦК
України), від позадоговірної шкоди,
тобто від зобов'язання, що виникає
внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК
України).

Неправомірність дій працівників
відповідача під час виконання ними
службових обов'язків підтверджується
постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 26.09.2012 р. у
справі № 1715/13153/12 року за
обвинуваченням ОСОБА_5 (далі Постанова).

Зазначеною Постановою Рівненського
міського суду Рівненської області
ОСОБА_5 звільнено від кримінальної
відповідальності внаслідок зміни
обстановки, а провадження у
кримінальній справі закрито.

Як зазначалось вище, Постановою
встановлено, що ОСОБА_5, згідно наказу
№7 від 28.07.2009 року, працюючи головним
бухгалтером ТОВ "Прайм-Трейд",
являючись службовою особою, діючи
умисно в інтересах третіх осіб, вчинила
злочини передбачені ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191
КК України як, - складання і видача
завідомо неправдивих документів та
заволодіння чужим майном шляхом
зловживання службовою особою своїм
службовим становищем, внаслідок чого
Центру зайнятості як органу Фонду
заподіяно матеріальних збитків на суму
21 252,76 грн., у виді виплаченої заробітної
плати працівнику, який працював не на
постійному робочому місці.

Таким чином, Постановою встановлено,
неправомірність дій працівника
відповідача (заподіювача шкоди),
наявність шкоди (матеральних збитків),
заподіяної Центру зайнятості як органу
Фонду та причинно-наслідковий зв'язок
між неправомірними діями заподіювача
та шкодою, яка настала.

Представники відповідача не надав суду
належних доказів, щодо спростування
неправомірності дій працівника
Товариства. Також слід зазначити, що
обґрунтованих заперечень щодо
нарахованої позивачем суми збитків
відповідач суду не подав.

Згідно з частиною 1 ст.1172 Цивільного
кодексу України, юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану
їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових (службових)
обов'язків.

Наявні у матеріалах справи докази
свідчать про правомірність та
обґрунтованість позовних вимог
прокурора в частині стягнення з
відповідача 21 252,76 грн., у зв'язку з чим
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки прокурор звільнений від
сплати судового збору за подання
позовної заяви, судовий збір підлягає
стягненню з відповідача в доход
державного бюджету України в сумі 1 827,00
грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд Рівненської області,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Трейд" (33013,
вулиця Крейдяна, будинок 19-Б, місто
Рівне, ) на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Рівненського міського центру
зайнятості (33028, вулиця Кавказька,
будинок 4, місто Рівне, код 21084805) збитки
у розмірі 21 252 (двадцять одну тисячу
двісті п'ятдесят дві) грн. 76 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Трейд" (33013,
вулиця Крейдяна, будинок 19-Б, місто
Рівне, ) в доход
державного бюджету України 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "01" вересня 2014
року.

Суддя
Пашкевич І.О.