м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14367/14 07.08.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта»третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_1простягнення 10 915,07 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача не з'явилисьвід
відповідача не з'явились від третьої
особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Провідна» (надалі -
ПАТ «СК «Провідна») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (надалі -
ВАТ НАСК «Оранта») про стягнення 10 915,07
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ
«СК «Провідна» на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу №06/0661220/1050/12 від
14.12.2012 внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди
(надалі - ДТП) виплачено страхове
відшкодування власнику автомобіля Subaru,
державний номер НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень ст. 27
Закону України «Про страхування» та ст.
993 Цивільного кодексу України отримано
право вимоги до особи, відповідальної
за завдану шкоду. Відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля ВАЗ 2107, державний номер
НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована
ВАТ «НАСК «Оранта» на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/2453709, а тому позивач вказує,
що обов'язок з відшкодування збитків
покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.07.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі №
910/14367/14, залучено до участі у справі
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ОСОБА_1 та
призначено розгляд справи на 07.08.2014.

01.08.2014 від позивача надійшла заява, в
якій позивач позов підтримує та
просить суд розглядати справу без
участі його представника.

05.08.2014 від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву, в якому відповідач
проти задоволення позову заперечує,
вказуючи на те, що позивач як особа, яка
має право на виплату страхового
відшкодування, не звертався до
відповідача протягом року, що за
твердженням позивача, з огляду на
положення п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування.

В судове засідання, призначене на
07.08.2014, представники сторін та третьої
особи не з'явились.

З огляду на те, що сторони були належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, враховуючи подане
позивачем клопотання про розгляд
справи без участі його представника, а
також зважаючи, що в матеріалах справи
наявний відзив відповідача на позовну
заяву, суд вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представників
сторін.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2012 між ПАТ «СК «Провідна»
(страховик) та Публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (страхувальник)
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№06/0661220/1050/12 (надалі - «Договір»),
об'єктом страхування за яким є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням майном, а саме:
автомобілем Subaru, державний номер
НОМЕР_1, на випадок настання страхових
випадків, зокрема, пошкодження чи
знищення транспортного засобу або його
частин внаслідок ДТП. Вигодонабувачем
за Договором є страхувальник.

16.04.2013 о 14 год. 30 хв. у м. Львів по вул.
Личаківська-Різьбярська сталася ДТП, а
саме: ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ
2107, державний номер НОМЕР_2, не
дотримався безпечного бокового
інтервалу, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем Subaru, державний
номер НОМЕР_1, внаслідок чого було
спричинено механічні пошкодження обом
автомобілям.

ДТП сталася в результаті порушення
ОСОБА_1 п. 2.10, 13.1 Правил дорожнього руху
України, що підтверджується постановою
Франківського районного суду м. Львова
від 12.07.2013 у справі № 465/5050/13-п,
відповідно до якої ОСОБА_1 визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до звіту № PROVID-0С від
29.04.2013 про оцінку вартості (розміру)
збитків, заподіяних пошкодженням
транспортного засобу, складеного ТОВ
«Україно-німецьке підприємство Декра
Експерт», вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу -
автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_1,
з урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу, в результаті його пошкодження
при спірному ДТП складає 11425,07 грн.

На підставі заяви страхувальника №
/1 від 17.04.2013, страхового акта №
/1 позивач, виконуючи свої
зобов'язання за Договором, здійснив
відшкодування завданої шкоди
внаслідок спірної ДТП шляхом виплати
коштів у розмірі 23317,68 грн на поточний
рахунок виконавця робіт ПП «Автоцентр
«Ера», що підтверджується платіжним
дорученням № 031279 від 20.06.2013.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» перейшло в
межах суми у розмірі 23317,68 грн право
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Із постанови Франківського районного
суду м. Львова від 12.07.2013 у справі
№465/5050/13-п вбачається, що транспортний
засіб - автомобіль ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що
потягнуло нанесення шкоди автомобілю
Subaru, державний номер НОМЕР_1, знаходився
під керуванням ОСОБА_1

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188
Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля ВАЗ 2107, державний номер
НОМЕР_2, застрахована ВАТ «НАСК
«Оранта» на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/2453709.

Вказаним договором (поліс № АС/2453709)
передбачено, що франшиза становить
510,00 грн, а ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50
000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Наявним в матеріалах справи звітом №
PROVID-0С від 29.04.2013 підтверджується,
що вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля Subaru,
державний номер НОМЕР_1, внаслідок
пошкодження транспортного засобу в
результаті ДТП, становить 11425,07 грн, а
позивачем набуто право вимоги у
розмірі 23317,68 грн.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону
страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 12.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

З огляду на викладене, страхове
відшкодування за полісом №АС/2453709
підлягає зменшенню на 510,00 грн.

Листом № 03-17/4300 від 23.04.2014, до якого були
додані документи, передбачені ст. 35
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», позивач
звернувся до відповідача з заявою
відшкодувати шкоду, заподіяну в
результаті ДТП у розмірі 23317,68грн.

Вказаний лист (вимогу) було отримано
відповідачем 25.04.2014, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення від
23.04.2014 №933.

Враховуючи визначені полісом № АС/2453709
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, розмір шкоди, право на вимогу
якої перейшло до позивача, відповідач
був зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 10915,07 грн (11425,07 грн -
510,00 грн франшизи за полісом) у строк до
моменту звернення ПАТ «СК «Провідна»
до суду, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими.

З приводу заперечень відповідача,
викладених у відзиві на позовну заяву,
щодо відмови у виплаті страхового
відшкодування відповідачем у зв'язку з
неподанням позивачем або потерпілою
особою заяви про виплату страхового
відшкодування протягом року з моменту
настання страхового випадку, суд
зазначає наступне.

Згідно з пунктом 35.1. статті 35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Статтею 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено підстави для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати),
зокрема, такою підставою є неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року, якщо шкода
заподіяна майну потерпілого, з
моменту скоєння дорожньо-транспортної
пригоди.

Однак суд зазначає, що за своєю
правовою природою договір страхування
цивільно-правової відповідальності є
договором на користь третьої особи
(вигодонабувача) - особи, якій було
завдано шкоди внаслідок ДТП з вини
страхувальника за цим договором.
Потерпіла особа є кредитором у
деліктних правовідносинах, які виникли
внаслідок завдання їй позадоговірної
шкоди, та, водночас, є вигодонабувачем
за договором страхування
цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, право вимоги до страховика
за договором страхування
цивільно-правової відповідальності
щодо здійснення страхового
відшкодування виникає у особи, якій
завдано шкоди, з моменту ДТП. Умови та
порядок виконання обов'язку страховика
щодо здійснення страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
визначено договором та законом,
відповідно до яких передбачено правові
наслідки неподання потерпілою особою
(іншою особою, яка має право на страхову
виплату) заяви про виплату страхового
відшкодування протягом року з моменту
ДТП, а саме, право страховика відмовити
у виплаті страхового відшкодування. По
суті, законом встановлюється обов'язок
третьої особи щодо подання вказаної
заяви, у зв'язку з невиконанням якого
третя особа позбавляється права на
отримання страхового відшкодування.
Водночас, зобов'язання, яке виникає з
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
може породжувати обов'язків для
третьої особи (вигодонабувача) -
потерпілої особи, з огляду на норму
частини 1 статті 511 Цивільного кодексу
України. Обов'язок страховика
здійснити виплату страхового
відшкодування є безумовним у випадку
завдання шкоди третій особі внаслідок
настання страхового випадку з вини
застрахованої особи та не може
залежати від подання потерпілою особою
заяви про виплату страхового
відшкодування протягом певного строку.
Так само, право вимоги щодо виплати
страхового відшкодування, яке має
потерпіла особа, є безумовним майновим
правом, яке виникає з моменту скоєння
ДТП.

З огляду на положення норм частини 1
статті 1166 Цивільного кодексу України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.
Так як цивільно-правова
відповідальність особи, яка завдала
шкоду, застрахована, то відбувається
переведення боргу та до страховика за
цим договором переходить обов'язок
щодо відшкодування такої шкоди в межах
страхової суми та з урахуванням
франшизи. Отже, при укладенні договору
обов'язкового страхування
страхувальник розраховує саме на те, що
шкода, завдана ним, буде відшкодована
страховиком, і договором не ставиться
виконання обов'язку страховика в
залежність від строку подання заяви
потерпілою особою на виплату
страхового відшкодування та як
наслідку виникнення обов'язку
страхувальника відшкодувати завдану
ним шкоду самостійно. При цьому, особа,
якій завдано шкоди, не може бути
позбавлена гарантованого їй законом
(частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу
України) права на відшкодування шкоди.

Таким чином, потерпіла особа, так само
як і позивач (страховик за договором
майнового страхування), який здійснив
страхову виплату за договором
добровільного страхування майна на
користь потерпілої особи, та до якого
перейшло право вимоги потерпілої особи
до відповідача за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
зобов'язані звертатися до особи, у якої
застраховано цивільно-правову
відповідальність заподіювача шкоди, з
вимогою про виплату страхового
відшкодування. Таке право страховика,
враховуючи висновок, наведений у
рішенні Конституційного Суду України
від 09.07.2002 №15-рп/2002, може бути
реалізоване шляхом подання
відповідного позову до суду в межах
строків позовної давності.

За таких обставин, посилання
відповідача на приписи підпункту 37.1.4.
пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно з яким неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди є
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування за цим
Законом, суд вважає безпідставним,
оскільки право особи на звернення до
суду за захистом порушеного права або
охоронюваного законом інтересу не може
бути обмежене законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Встановлення обов'язку щодо подання
заяви на виплату страхового
відшкодування для третьої особи
(потерпілої або страховика, до якого
перейшло право вимоги у зв'язку із
здійсненням страхової виплати за
договором добровільного страхування
майна) та встановлення підстави для
відмови у виплаті страхового
відшкодування, у зв'язку з пропуском
строку для її подання суперечить
нормам частини 1 статті 511 Цивільного
кодексу України, загальним принципам
обов'язковості відшкодування шкоди і
функціональному призначенню інституту
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог та стягнення з ВАТ «НАСК
«Оранта» на користь ПАТ «СК «Провідна»
суми страхового відшкодування у
розмірі 10915,07 грн.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (02081, м.Київ,
вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» (03049,
м.Київ, проспект Повітрофлотський,
будинок 25, ідентифікаційний код 23510137)
суму страхового відшкодування у
розмірі 10915 (десять тисяч дев'ятсот
п'ятнадцять) грн 07 коп. та судовий збір у
розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 22.08.2014.

Суддя
Ю.М.
Смирнова