ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2014 р.
Справа № 914/2397/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агенція
спеціалізованих послуг», м.Київ

до відповідача: Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця», м.Львів, в особі
відокремленого підрозділу
«Пасажирська служба» ДТГО «Львівська
залізниця», м.Львів

про стягнення 39 796,64 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники сторін:

від позивача - не з»явився

від відповідача - не з»явився

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю «Агенція
спеціалізованих послуг», м.Київ, до
Державного територіально-галузевого
об»єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Пасажирська служба» ДТГО «Львівська
залізниця», м.Львів, про стягнення 298
606,42 грн. заборгованості, у тому числі :
249 967,20 грн. основного боргу, 17 685,10
грн. пені, 3 % річних в сумі 3 206,16 грн., 27
747,96 грн. інфляційних втрат

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 11.07.2014 року
порушено провадження у справі і
прийнято позовну заяву до розгляду;
судове засідання призначено на 23.07.2014
року. Вимоги до сторін по підготовці
справи до розгляду у судовому
засіданні висвітлені в ухвалі про
порушення провадження у справі.

З підстав, зазначених в ухвалі суду від
23.07.2014 року, розгляд справи відкладався
на 05.09.2014 року.

20.08.2014 року до суду поступила Заява
позивача вих.№128 від 13.08.2014 року про
уточнення (зменшення) позовних вимог
(заява зареєстрована за вх.№4068/14). У
заяві позивач повідомляє, що станом на
05.08.2014 року відповідачем погашена сума
основного боргу. Однак, у зв»язку з
порушенням строків платежу за
Договором відповідачу нараховано
пеню, 3% річних та інфляційні втрати,
відтак просить суд стягнути на користь
позивача з відповідача 8 842,52 грн.
пені, 27 747,96 інфляційних втрат , 3 %
річних в сумі 3 206,16 грн та судові
витрати (оплата судового збору)
понесені позивачем при зверненні до
суду. (Розрахунки пені, 3% річних та
інфляційних втрат долучені до Заяви
про уточнення (зменшення) позовних
вимог.).

29.08.2014 року до суду поступив відзив
відповідача на позовну заяву (№Л-7/1867
від 23.07.2014 р.), який зареєстрований в
суді за вх..№36674/14. У відзиві відповідач
не погоджується із сумами нарахованої
позивачем пені (1649,57 грн., 7588,42 грн.,8448,12
грн, - разом - 17 685,10 грн), оскільки
зазначені суми розраховані позивачем
із застосуванням подвійної облікової
ставки НБУ, що є порушенням умов
договору від 13.11.2013 р. №Л/Л-133808/НЮ, а
саме п.6.2, згідно якого у разі
прострочення оплати послуг, замовник
сплачує виконавцю пеню у розмірі
однієї облікової ставки НБУ від
вартості невчасно сплачених послуг за
кожен день прострочення. Відповідач
долучає до відзиву контроозрахунок
пені, згідно якого загальна сума пені
складає 8842,53 грн. (824,27 грн.,3794,20 грн., 4224,06
грн.). Також до відзиву долучено
відповідачем копії наступних
документів : витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АГ №905
904 з відомостями, які містить ЄДР по
Державному територіально-галузевому
об»єднанню «Львівська залізниця»,
Положення про відокремлений підрозділ
«Пасажирська служба» ДТГО «Львівська
залізниця», довіреності на
представника Яворського Б.О. за №НЮ-89
від 01.01.2013 року.

04.09.2014 року до суду поступило від
відповідача клопотання за №Л-7/2182 від
19.08.2014 року про припинення провадження
у справі та зменшення розміру пені.
Оскільки 04.08.2014 року відповідачем
перераховано позивачу суму основного
боргу - 249 967 грн. ( платіжні доручення
від 04.08.2014 року №1834 та №1835), а відтак
відсутній предмет спору в частині
стягнення суми основного боргу , то
відповідач просить припинити
провадження по вимозі про стягнення
суми основного боргу згідно ст..80
господарського процесуального кодексу
України. Крім того, посилаючись на те,
що станом на час подання зазначеного
клопотання до суді зобов»язання
відповідача перед позивачем щодо
сплати суми основного боргу - 249 967
грн, добровільно виконано, відповідач
вважає, що таку обставину слідж
врахувати під час стягнення пені.
Відтак, з посиланням на ст..ст.22,83
Господарського процесуального кодексу
України у клопотанні відповідач
просить :

- провадження у справі щодо стягнення
суми основного боргу -249 967 грн.
припинити, про що винести відповідну
ухвалу.

- приймаючи рішення по справі зменшити
розмір пені.

До клопотання №Л-7/2182 від 19.08.2014 року
відповідачем долучено платіжні
доручення від 04.08.2014 року №1834 та №1835.

В суджове засідання 05.09.2014 року сторони
явку повноважних представників не
забезпечили.

За умовами ст.33 Господарського
процесуального кодексу України на
сторони покладається обов'язок
доводити їх вимоги чи заперечення.
Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України,
сторони мають рівні процесуальні
можливості у захисті їхніх
процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів, заявленні
клопотань та здійсненні інших
процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК
України відповідач має право після
одержання ухвали надіслати
господарському суду відзив на позовну
заяву і всі документи, що підтверджують
заперечення проти позову.Відповідач
своїм правом скористався.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України
господарським судом створено сторонам
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.69 ГПК України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви.

Строки розгляду даної справи
закінчуються 07.09.2014 року і в порядку ч.3
ст.69 ГПК сторони із заявами до суду не
звертались.

Із врахуванням наведеного, матеріалів
у справі, господарським судом
дотримано встановлених ст.129
Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК
України засад здійснення судочинства
та забезпечено сторонам можливість
реалізації передбачених ст.22 ГПК
України прав сторони в процесі, а тому
в межах процесуального Закону
(ст.ст.43,69,75 ГПК України) суд вбачає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами із врахуванням вимог
позивача у Заяві вих.№128 від 13.08. 2014
року про уточнення (зменшення) позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності у відповідності
до ст.43 ГПК України, суд встановив
наступне.

13 листопада 2013 року був укладений
Договір №ЛЛ-133808/НЮ на закупівлю послуг
з внутрішнього прибирання та
дезінфекції пасажирських вагонів
відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Львів» мідж
«замовником» - Державним
територіально-галузевим об»єднанням
«Львівська залізниця» в особі
начальника відокремленого підрозділу
«Пасажирська служба Яворського Б.О.,
який діє на підставі довіреності від
01.01.2013 №НЮ-89, з однієї сторони, і
«виконавця» - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агенція
спеціалізованих послуг» в особі
директора Власова С.В., що діє на
підставі Статуту, з іншої сторони. (
надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору , в порядку
та на умовах, визначених цим Договором,
виконавець зобов»язується за
завданням замовника протягом
визначеного в Договолрі строку
надавати за плату наступні послуги (
надалі - послуги): послуги із
внутрішнього прибирання та
дезінфекції пасажирських вагонів, а
замовник зобов»язується оплачувати
надані послуги , у разі їх прийняття
замовником у порядку визначеному цим
Договором.

Відповідно до п.1.2, детальна інформація
щодо послуг, які надаються за цим
Доголвором, міститься у специфікації (
Додаток №1 до Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору, здавання
послуг виконавцем та приймання їх
результатів (за відсутності недоліків)
замовником оформляється Актом
приймання-передачі наданих послуг,
який підписується повноважними
представниками Сторін протягом 3 (двох)
робочих днів після фактичного надання
послуг. Від замовника Акт
приймання-передачі наданих послуг
підписує начальник (виконуючий
обов»язки) відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Львів», а від
виконавця - уповноважена особа.

Підписання Акта приймання-передачі
наданих послуг представником (п.3.1
Договору) замовника є підтвердженням
відсутності претензій з його боку до
наданих послуг (п.3.3 Договору).

Відповідно до п.4.1, загальна сума
договору складає не більше 580 320 грн.( в
тому числі ПДВ-96 720 грн.) та
визначається на підставі Специфікації
на послуги із внутрішнього прибирання
та дезінфекції пасажирських вагонів
відокремленого підрозділу
«Пасажирнське вагонне депо Львів» та
протоколу погодження договірної ціни (
Додаток №1, №2).

Остаточна сума договору є сума
вартості послуг наданих виконавцем та
прийнятих замовником відповідно до
Актів приймання-передачі наданих
послуг

Розрахунки за надані послуги
здійснюються у безготівковій формі
(п.5.1. Договору).

Замовник, відповідно до п.5.2 Договору,
здійснює оплату за отримані послуги
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виконавця
протягом 15 банківських днів з дня
отримання послуг.

Відповідно до п.5.3 Договору, днем
отримання послуг вважається день
підписання акта приймання-передачі
наданих послуг.

За невиконання чи неналежне виконання
зобов»язань за даним договором винна
сторона несе відповідальність згідно з
чинним законодавством України і цим
Договором ( п.6.1).

У разі прострочення оплати послуг ,
замовник сплачує виконавцю пеню у
розмірі однієї облікової ставки НБУ
від вартості невчасно оплачених послуг
за кожен день прострочення ( п.6.2
Договору).

Термін дії договору - з моменту його
підписання сторонами і до 31.12.2013 року (
п.1ё2.1 Договору).

Замовником і Виконавцем підписано
додатки до Договору :

1.Додаток №1 - Специфікацію на послуги
із внутрішнього прибирання та
дезінфекції пасажирських вагонів
відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Львів» ДТГО
«Львівська залізниця», як5а містить
детальну інформацію щодо пролуг, які
надаються за Договором ( п.1.2; 4.1
Договору);

2.Додаток №2 - Протокол погодження
договірної ціни (п.4.1 Договору).

Сторонами підписано 30 грудня 2013 року
Додаткову Угоду №1 «на закупівлю
послуг з внутрішнього прибирання та
дезінфекції пасажирських вагонів
відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Львів»
№Л/Л-133808/НЮ від 13.11.2013 року пунктом 1
якої внесено зміни до Договору,
виклавши пункт 12.1 Договору у такій
редакції : «Даний Договір набирає
чинності з моменту підписання його
Сторонами і діє по 28.02.2014р.».

Додаткова Угода набирає чинності з
моменту підписання її Сторонами, є
невід»ємною частиною Договору (п.2
Додаткової Угоди). Відповідно до п.4
Додаткової Угоди, всі інші умови
вищезазначеного Договору, не змінені
цією Угодою, залишаються чинними у
попередній редакції, і сторони
підтверджують їх обов»язковість щодо
себе.

Матеріалами у справі підтверджується,
що виконавцем (позивачем) виконано і
передано замовнику (відповідачу) по
Актах приймання-передачі послуги. Акти
підписані уповноваженим представником
замовника без зауважень та претензій
щодо виконаних робіт, зокрема щодо їх
якості. Так, зокрема:

-по Акту здачі-приймання робіт (надання
послуг) №6 від 31 грудня 2013 року
виконавцем виконано роботи (надано
послуги) за Договором №Л/Л-133808/НЮ від
13.11.2013 року вартістю 127 893,60 грн. ( у т.ч.
ПДВ - 21 315,60 грн.);

-по Акту здачі-приймання робіт (надання
послуг) №4 від 31 січня 2014 року
виконавцем виконано роботи (надано
послуги) за Договором №Л/Л-133808/НЮ від
13.11.2013 року вартістю 176 104,80 грн.(у т.ч.
ПДВ - 29 350,80 грн.);

-по Акту здачі-приймання робіт (надання
послуг) №7 від 28 лютого 2014 року
виконавцем виконано роботи (надано
послуги) за Договором №Л/Л-133808/НЮ від
13.11.2013 року вартістю 168 962,40 грн.(у т.ч.
ПДВ - 28 160,40 грн.).

Як стверджує позивач, не заперечує
відповідач та підтверджується
документами у справі, у порядку та
строки, передбачені п.п.5.1;5.2 Договору
№Л/Л-133808/НЮ від 13.11.2013 року відповідач
не провів розрахунку із позивачем за
надані послуги, внаслідок чого виник
борг в сумі 249 967,20 грн.

Відповідності до ст.509 ЦК України (ст.173
ГК України) зобов»язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов»язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов»язку.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦК України
цивільні права або обов»язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов»язки, зокрема з договорів
та інших правочинів.

Статтею 174 ГК України визначено, що
господарські зобов»язання виникають,
зокрема, безпосередньо з
господарського договору, інших угод,
передбачених законом, а також з угод не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать, а також внаслідок
подій, з якими закон пов»язує настання
правових наслідків у сфері
господарювання.

Згідно з ст.175 ГК України майнові
зобов»язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.193 ГК України суб»єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов»язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов»язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Порушення зобов»язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно з ст.525 ЦК України , одностороння
відмова від зобов»язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Відповідно до
ст.526 ЦК України зобов»язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо термін виконання боржником
зобов»язання не встановлений або
визначений моментом пред»явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов»язок у
семиденний строк від дня пред»явлення
вимоги, якщо обов»язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб»єктів, зобов»язані
поновити їх, не чекаючи пред»явлення
їм претензії чи звернення до суду.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач вживав заходів для
врегулювання з спору з відповідачем у
досудовому порядку, що підтверджується
досудовою претензією вих..№65 від
20.05.2014р., яка залишена відповідачем без
задоволення та розгляду.

Суму боргу 249 967,20 грн. відповідач
погастив перед позивачем після
порушення провадження у сданій справі,
що підтвердив доданим до справи
платіжними дорученнями №1835 від 04
серпня 2014 року, по якому позивачу
перераховано 99967,20 грн.. за послуги з
внутрішнього прибирання та
дезінфекції пасажирських вагонів
згідно Договору №Л/Л-133808/НЮ від 13.11.2013,
та платіжним дорученням №1834 від 04
серпня 2014 року, згідно якого позивачу
перераховано за надані по Договору
послуги 150000,00 грн.

У Заяві про уточнення (зменшення
позовних вимог вих..№128 від 13.08.2014 року,
яка розглядається судом і яка у
порівнянні іх зістом позовної заяви, є
заявою про зменшення розміру позовних
вимог, позивач просить стягнути на
його користь з відповідача 8 842,52 грн.
пені, 27 747,96 грн. інфляційних втрат та
3% річних в сумі 3 206,16 грн.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов»язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов»язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов»язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом ( ч.1 ст.612 ЦК України).

Як зазначено в ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов»язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові .

Перевіривши розрахунки Позивача по
нарахованих інфляційних втратах та 3 %
річних, суд дійшов висновку, що такі
розрахунки за визначений Позивачем
період проведені вірно, відтак вимоги
Позивача про стягнення 27 749,96 грн.
інфляційних втрат та 3% річних в сумі 3
206,16 грн. підлягають до задоволення.
Відповідач зауважень щодо проведених
розрахунків позивачем не висловив.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п.6.2 Договору, у разі
прострочення оплати послуг , замовник
сплачує виконавцю пеню у розмірі
однієї облікової ставки НБУ від
вартості невчасно оплачених послуг за
кожен день прострочення.

Факт прострочення виконання
відповідачем обов'язку з оплати
наданиї послуг підтверджується
матеріалами справи, як і діями
відповідача по погашенню основного
боргу в сумі 249967,20 грн. в процесі
розгляду справи. Більше того,
відповідач визнає вимогу про стягнення
пені в сумі 8 842,53 грн. у відзиві на
підставі проведених ним контр
розрахунків. У Заяві позивача, яка
розглядається, позивач просить
стягнути з відповідача саме 8 842,52 грн.
пені.

Перевіривши розрахунки пені,
враховуючи наведене вище, суд дійшов
висновку про задоволення вимоги
позивача про стягнення пені в сумі 8
842,52 грн.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об"єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, вимоги позивача, згідно Заяви
вих.№128 від 13.08.2014 року (вх.№4069/14 від
20.08.14р.) про зменшення позовних вимог
підлягають до задоволення повністю:
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає :8 842,52 грн. пені, 27
747,96 грн. інфляційних втрат та 3% річних
в сумі 3 206,16 грн.(всього - 39 796,64 грн.).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», установлено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі з 1 січня - 1218 грн.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2
частини 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір», ставка судового збору за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
становить 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

За подання на розгляд до
господарського суду позовної заяви
позивач, виходячи із ціни позову -298
606,42 грн., по платіжному дорученню №481
від 03 липня 2014 року сплатив 5 972,13 грн.
судового збору.Кошти зараховані в
доход держбюджету України, що
підтверджується відповідним записом
на звороті платіжного доручення.

Оскільки спір виник з вини
відповідача,основний борг ним погашено
після порушення провадження у даній
справі, то судові витрати в розмірі 5
795,28 грн (2% від суми 289 763,84 грн. (249967,20
грн. + 39796,64 грн.) покладаються на
відповідача і підлягають стягненню з
нього на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір», сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі зменшення позовних
вимог.

Оскільки в ході розгляду справи
Позивачем було зменшено позовні
вимоги, судовий збір в розмірі 176,85 грн.
підлягає поверненню позивачу з
держбюджету відповідно до ст.7
зазначеного Закону, ухвалою, після
набрання рішенням у справі законної
сили.

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення пені (клопотання
вх.№37811/14 від 04.09.2014р.), суд дійшов
висновку, що зазначене клопотання не
підлягає до задоволення у зв»язку із
необґрунтованістю .

Розглядаючи питання про зменшення пені
суд оцінює інтереси кожної із сторін, а
не лише інтереси боржника.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Водночас згідно з ч.1
ст.233 ГК України при цьому повинно бути
взято до уваги : ступінь виконання
зобов»язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов»язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки ( штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов»язання ( п.3 ч.1 ст.83 ГПК
України), господарський суд повинен
об»єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов»язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов»язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов»язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони ( у
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов»язання,
негайного добровільного усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшення розміру неустойки є правом
господарського суду, а обставини
застосування даної норми є оціночним
та водночас потребують відповідного
доведення заінтересованою стороною з
урахуванням приписів статей 32-34ГПК
України.

Належних та допустимих доказів в
підтвердження наявності обставин, які
заслуговують об»єктивної оцінки суду
на предмет винятковості такого
випадку, позивач суду не надав. Крім
того, у клопотанні відповідач навіть
не зазначає про наявність таких
виняткових обставин.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.1,2,32,33,34,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України ,
суд,-

В И Р І Ш И
В :

1. Позовні вимоги, зменшені Заявою
вих..№128 від 13.08.2014 р. (вх.№4068/14 від
20.08.14р.) , задоволити повністю.

2.Стягнути з Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» (; місцезнаходження : 79007, м.Львів,
вул.Гоголя, будинок 1) в особі
відокремленого підрозділу
«Пасажирська служба» (;
місцезнаходження 79007, м.Львів,
вул..Гоголя, буд.1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агенція
спеціалізованих послуг» (; місцезнаходження :04086,
м.Київ, вул..О.Теліги,39-а) 8 842,52 грн.
пені, 27 747,96 грн. інфляційних втрат, 3 %
річних в сумі 3 206,16 грн., 5 795,28 грн.
судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст..116 ГПК
України.

4.В порядку, встановленому ст.7 Закону
України «Про судовий збір», повернути
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Агенція
спеціалізованих послуг» (; місцезнаходження :04086,
м.Київ, вул..О.Теліги,39-а) судовий збір в
розмірі 176,85 грн., у зв»язку із поданням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог.

Повний текст рішення складено 10.
09.2014 року.

Суддя
Кітаєва С.Б.