ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2014 р.Справа № 922/2713/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання
Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, м. Харків до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, с. Липці про
стягнення заборгованості в розмірі 16
016,00 грн. за участю представників
сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_2, особисто,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.
Харків (позивач) звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.
Липці про стягнення заборгованості в
розмірі 16 016,00 грн. В обґрунтування
позовних вимог, позивач посилається на
неналежне виконання покладених на
відповідача обов`язків за Договором
купівлі - продажу № П220612 від 22.06.2012 року,
в частині повної та своєчасної оплати
за отриманий товар, з урахуванням чого
та враховуючи приписи ст. ст. 526, 530, 692, 712
Цивільного Кодексу України, ст. 173
Господарського кодексу України,
просить суд стягнути з відповідача
суму основного боргу в розмірі 16 016,00
грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.07.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 28.07.2014
року о 10:45 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28.07.2014 року
розгляд справи було відкладено на
11.08.2014 року о 11:15 годині.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.08.2014 року
розгляд справи було відкладено на
01.09.2014 року о 10:45 годині.

Представник позивача в призначене
судове засідання не з'явився, проте, до
господарського суду Харківської
області 29.08.2014 року позивач надав
клопотання (вх.№ 29817), відповідно до
якого просить суд розглядати справу за
відсутності представника позивача.

Представник відповідача в призначене
судове засідання з'явився, проти позову
заперечував у повному обсязі.

Суд, розглянувши клопотання позивача
про розгляд справи за відсутності
останнього, визнав його таким, що не
суперечить інтересам сторін та вимогам
діючого законодавства, тому
задовольнив його.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, а також з
огляду на те, сторони були попередженні
про розгляд справи за наявними
матеріалами у разі їх нез'явлення в
засідання суду, суд згідно за статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, суд встановив
наступне.

22.06.2012 року між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (позивач) та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(відповідач) було укладено договір
купівлі-продажу № П220612. (Договір)

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу
України встановлює, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Відповідно до п.1.1. та п.1.2. Договору,
продавець зобов'язується в строки дії
даного Договору передавати Покупцю
шини для автомобілів (далі - Товар) по
цінах, в асортименті, в кількості, які
узгоджуються Сторонами в накладних, а
Покупець зобов'язаний прийняти товар
та сплатити його на умовах визначених
цим Договором. Загальний обсяг Товару,
що продається, визначається протягом
усього терміну дії цього Договору з
урахуванням кількості та асортименту
Товару поставленого по всіх наданих
накладних згідно умов діючого
Договору.

Відповідно до ч.1 ст. 662 Цивільного
кодексу України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач належним чином виконував умови
договору, а саме поставив відповідачу
товар на загальну суму 16 016,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 46 від 22.06.2012 року на суму 16 016,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач
отримав вищенаведений товар, що
підтверджується підписом відповідача
на вказаній видатковій накладній.

Відповідно до п.2.1. - 2.2. Договору,
вартість Товару його кількість та
асортимент визначаються у видаткових
накладних, що є невід'ємною частиною
даного Договору. Загальна вартість
Договору складається із сум
поставленого Продавцем згідно
накладних Товару, протягом усього
терміну дії даного Договору.

Відповідно до п.3.4. Договору, покупець
зобов'язаний провести повний
розрахунок за отриманий по накладних
Товар у строк зазначений в п.7.1.
Договору.

Пунктом 7.1. Договору, оплата за Товар
Покупцем здійснюється шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Продавця на підставі
рахунка-фактури, виставленого
Продавцем, або готівкою, на умовах
відстрочки платежу до 09 липня 2012р. з
моменту отримання Товару: у розмірі
16016,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 23
червня 2014 року позивачем було
направлено відповідачу претензію (вих.
№ 4 від 23.06.2014 р.) про сплату 16016,00 грн.
заборгованості за поставлений товар.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач отримав товар на загальну
суму 16016,00 грн., однак доказів сплати
поставленого товару не надав.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду жодного
доказу, який би спростовував наявність
заборгованості перед позивачем, свого
контррозрахунку позовних вимог, хоча
мав можливість скористуватись своїми
процесуальними правами та надати
документи в обґрунтування своєї
позиції по справі, суд дійшов висновку
про те, що позовна вимога позивача в
частині стягнення заборгованості в
сумі 16016,00 грн. (сума основного боргу)
правомірна та обґрунтована, така, що не
спростована відповідачем, тому
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України
та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції". Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. У разі
зменшення судом розміру неустойки
судовий збір покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки. Таким чином,
судові витрати покладаються на
відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 11, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
Ідентифікаційний код НОМЕР_2, р/р
НОМЕР_3 в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» м. Київ,
МФО 322001) суму основного боргу в розмірі
16016,00 грн., судовий збір в розмірі 1827,00
грн.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.09.2014 р.

Суддя А.М. Буракова

922/2713/14