ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.Справа № 922/2610/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері, м.
Харків в інтересах держави в особі
Малинівська селищна рада, смт.
Малинівка до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Малинівський
склозавод", смт. Малинівка про
стягнення 584326,51 грн. за участю :

прокурора - Зливка К.О., посвідчення №
013773 від 06.12.2012 року;

представника позивача (Малинівська
селищна рада) - Ященко О.П., за
довіреністю від 02.09.2014 року;

представника позивача (Державна
екологічна інспекція у Х/О) - Сосіна І.О.,
за довіреністю № 01/01-24/05-14 від 08.01.2014
року;

представника відповідача - Аргунов В.В.,
за довіреністю від 08.07.2013 року;

ВСТАНОВИВ:

Харківській міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
господарського суду Харківської
області в інтересах держави в особі
Малинівської селищної ради та
Державної екологічної інспекції у
Харківській області з позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Малинівський
склозавод", смт. Малинівка про
стягнення 584326,51 грн. В своїй позовній
заяві прокурор просить суд стягнути з
відповідача шкоду, завдану засміченням
земельної ділянки на суму 584326,51 грн.
Також, прокурор просить суд винести
ухвалу про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно, що належить
відповідачу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27 червня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 14 липня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 09.07.2014 року від
позивача (Державна екологічна
інспекція у Х/О) надійшли письмові
пояснення по справі (вх. № 23514) разом із
документами.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 10.07.2014 року від
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері надійшло
правове обґрунтування позовних вимог
(вх. № 23547) разом із документами для
долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 10.07.2014 року від
представника відповідача надійшло
клопотання (вх. № 23555) про зупинення
провадження у справі № 922/2610/14 до
закінчення розгляду Харківським
окружним адміністративним судом
справи № 820/10400/14. В судовому засіданні
14.07.2014 року відповідач дане клопотання
не підтримував.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 10.07.2014 року від
представника відповідача надійшов
відзив (вх. № 23554). В своєму відзиві
відповідач зазначає про те, що дії
контролюючого органу щодо
встановлення факту порушення
відповідачем вимог чинного
законодавства в частині обов`язкової
наявності у підприємства спеціального
дозволу на користування надрами, а
також щодо нарахування в зв`язку з
відсутністю спеціального дозволу на
користування надрами матеріального
збитку в розмірі 584326,51 грн. та щодо
вимоги сплати нарахованих збитків є
протиправними, у зв`язку з чим,
відповідач просить суд відмовити в
задоволенні позову. Разом із відзивом,
відповідачем було надано документи для
долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 14.07.2014 року від
позивача (Державна екологічна
інспекція у Х/О) надійшло клопотання
(вх. № 23834) про відкладення розгляду
справи, у зв`язку із знаходженням
представника позивача у відпустці.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.07.2014 року
клопотання позивача (Державна
екологічна інспекція у Х/О) про
відкладення розгляду справи
задоволено судом; розгляд справи
відкладено на 13.08.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.08.2014 року
представник позивача (Державна
екологічна інспекція у Х/О) надав
клопотання (вх. № 28240) про продовження
строку розгляду справи № 922/2610/14 за
межами двомісячного строку,
встановленого ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.08.2014 року
розгляд справи було відкладено на
02.09.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 22.08.2014 року від
позивача (Державна екологічна
інспекція у Х/О) супровідним листом (вх.
№ 29318) надійшли документи для долучення
до матеріалів справи.

Прокурор в судовому засіданні 02.09.2014
року позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник позивача (Малинівська
селищна рада) в судовому засіданні
02.09.2014 року позовні вимоги прокурора
підтримав, просив суд позов
задовольнити..

Представник позивача (КП Державна
екологічна інспекція у Х/О) в судовому
засіданні 02.09.2014 року позовні вимоги
прокурора підтримав, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 02.09.2014 року проти позову
заперечував, просив суд в задоволенні
позову відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

Харківською міжрайонною прокуратурою
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері проведено
перевірку за матеріалами Державної
екологічної інспекції у Харківській
області (позивач) за фактом спричинення
державі збитків внаслідок здійснення
забору підземної води, як корисної
копалини, зі свердловини без
спеціального дозволу на користування
надрами ТОВ «Малинівський склозавод»
(відповідач).

Встановлено, що на підставі
направлення на перевірку від 02.04.2014
№471/01-04/08-09 та наказу від 02.04.2014 №471/01-04
позивачем (Державною екологічною
інспекцією у Харківській області) з 08
по 25 квітня 2014 проведено планову
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами в діяльності
відповідача, за результатами якої
складено акт від 08.04.2014 -25.04.2014 за
№471/01-04/08-09 (а.с. 20).

На підставі вищезазначеної перевірки,
позивачем (Державною екологічною
інспекцією у Харківській області) було
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами (а.с. 20-38).

Як зазначає прокурор, відповідач, який
займається виробництвом ємностей зі
скла, у ході господарської діяльності
здійснює забір підземної прісної води
з 2 артезіанських свердловин на
виробничі та господарчо-побутові
потреби.

Прокурор стверджує, що в порушення
ст.ст. 16,19,21, Кодексу України про надра
відповідач за відсутністю
спеціального дозволу на користування
надрами в період з 08.08.2011 по 20.06.2012
здійснював їх використання, а саме
забір підземної прісної води.

05.10.2011 року позивачем (Державною
екологічною інспекцією у Харківській
області) було направлено на адресу
відповідача претензію № 276 за вих.. №
5206/01-20/10-13 про сплату збитків в сумі 17741,03
грн. (а.с. 46-47).

Як вбачається з матеріалів справи, за
наслідками перевірки позивачем
(Державною екологічною інспекцією у
Харківській області) відповідно до
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 20.07.09
№389 та зареєстрованої Міністерством
юстиції України від 14.08.2009 №767/16783 (із
змінами згідно наказу Міністерства
екології та природних ресурсів України
№220 від 30.06.2012) проведено розрахунок
збитків, заподіяних державі внаслідок
вищевказаних порушень відповідача,
розраховано шкоду, заподіяну державі
внаслідок самовільного використання
водних ресурсів без спеціального
дозволу на користування надрами на
загальну суму 607766, 25 грн.

У зв'язку з чим, 13.05.2014 позивачем
(Державною екологічною інспекцією у
Харківській області) було направлено
на адресу відповідача претензію №94
(а.с. 41) з метою досудового врегулювання
спору.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 13.06.2014 внесено зміни до претензії №94
від 13.05.2014 та перераховано розмір
заподіяних державі збитків внаслідок
самовільного використання водних
ресурсів без спеціального дозволу на
користування надрами, відповідно до
вищезазначеної Методики, який склав
584326,51 грн.

Вищезазначені зміни до претензії було
направлено відповідачу 13.06.2014 року за
вих. № 3563/01-25108-09 (а.с. 42-43).

Як зазначає позивач (Державна
екологічна інспекція у Харківській
області), перерозрахунок шкоди був
здійснений Державною екологічною
інспекцією у Харківській області у
зв'язку з тим, що під час проведення
попередньої перевірки, яка відбувалася
у відповідача в 2011 році, за
результатами якої внесено претензію
№276 від 05.10.2011 за шкоду, заподіяну
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів без
спеціального дозволу на користування
надрами за період з 08.08.2011 по 19.09.2011 на
загальну суму 17741,03 грн. була
добровільно відшкодована відповідачем
в повному обсязі, що підтверджується
платіжним дорученням № 6063 від 19.10.2011
року на суму 17741,03 грн. (а.с. 49).

Таким чином, прокурор вважає, що
самовільне користування надрами
(підземною водою) відповідачем, порушує
інтереси Держави та спричиняє збитки,
що й стало підставою для звернення
прокурора до суду з відповідним
позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Згідно Положення "Про Державну
екологічну інспекцію України",
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 року за № 454/2011 -
державна екологічна інспекція
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра екології та природних
ресурсів України, входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для забезпечення
реалізації державної політики із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Відповідно до статті пункту "б" статті 20
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища" в
редакції Закону, що діяла на час
проведення перевірки та складання акту
№ 366/09-18 від 17-20.04.2012 року, до
компетенції спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади
з питань екології та природних
ресурсів і його органів на місцях
належать: державний контроль за
використанням і охороною земель,
надр, поверхневих і підземних вод,
атмосферного повітря, лісів та іншої
рослинності, тваринного світу,
морського середовища та природних
ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу і виключної
(морської) економічної зони
республіки, дотриманням заходів
біологічної і генетичної безпеки щодо
біологічних об'єктів навколишнього
природного середовища при створенні,
дослідженні та практичному
використанні генетично модифікованих
організмів у відкритій системі, а
також за додержанням норм
екологічної безпеки.

Згідно приписів Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", державний нагляд
(контроль) здійснюється шляхом заходів
державного нагляду (контролю), зокрема,
шляхом проведення планових та
позапланових перевірок, за
результатами яких складається акт (ст.
1, ст. 4, ст. 6 та 7 Закону).

Підставою для нарахування збитків та
звернення з позовом до суду прокурор
визначає акт здійснення державного
нагляду дотримання вимог
природоохоронного законодавства - акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами та відповідні
розрахунки завданої шкоди, виконані у
відповідності до "Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів", затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища від 20.07.2009 року №
389 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції 14.08.2009 р. за № 767/16783.

Статтею 1 Водного кодексу України
передбачено, що використання води -
процес вилучення води для використання
у виробництві з метою отримання
продукції та для господарсько-питних
потреб населення, а також без її
вилучення для потреб гідроенергетики,
рибництва, водного, повітряного
транспорту та інших потреб.

Забір води - це вилучення води з водного
об'єкта для використання за допомогою
технічних пристроїв або без них.

Відповідно до ст. 46 Водного кодексу
України водокористування може бути
двох видів - загальне та спеціальне.

Згідно зі ст. 49 Водного кодексу України
спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу.

Як зазначає позивач, відповідачем
протягом періоду з 08.08.2011 р. по 20.06.2012 р.
здійснювалось спеціальне
водокористування без відповідного на
те дозволу.

Положеннями статей 68, 69 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" встановлена
відповідальність за порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
тому числі зобов'язання підприємств
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушень. Шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, підлягає компенсації в
повному обсязі.

Статтею 111 Водного кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати збитки,
завдані ними внаслідок порушень
водного законодавства, в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правом фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоду завдано не з її вини.

Порядок визначення розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів у разі самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування) регламентується
Методикою №389.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявлена прокурором до стягнення сума
збитків, заподіяних державі внаслідок
самовільного водокористування
відповідачем, розрахована позивачем
(Державною екологічної інспекцією у
Харківській області) за період з 08.08.2011
р. по 20.06.2012 р. відповідно до зазначеної
Методики №389 та складає 584326,51 грн.

Пунктом 1.2 Методики №389, в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, встановлено, що ця
Методика встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, які призвели до забруднення
водних об'єктів, забруднення
поверхневих та підземних вод та
обумовлені, зокрема, самовільним
використанням водних ресурсів.

При цьому пунктом 9.1 розділу IX Методики
№389 передбачений розрахунок розміру
відшкодування збитків, обумовлених
самовільним використанням водних
ресурсів без дозволу на спеціальне
водокористування та порушення умов
водокористування, встановлених у
дозволі на спеціальне
водокористування (крім прісних
підземних вод глибиною більше 20 м), який
здійснюється за формулою:

Зсам = 100 х W х Тар,

де W - об'єм води, що використана
самовільно без дозволу на спеціальне
водокористування або з порушенням умов
водокористування, встановлених у
дозволі на спеціальне
водокористування, куб. м;

Тар - норматив збору за спеціальне
водокористування, грн./куб. м, що діє в
регіоні на момент виявлення порушення.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу змісту пунктів 1.2 та 9.1 Методики
обов'язковими передумовами для
застосування позивачем цієї Методики
при визначенні розміру збитків від
самовільного водокористування
визначено факти забруднення підземних
вод водокористувачем та самовільного
використання ним водних ресурсів без
дозволу на спеціальне
водокористування в їх сукупності.

Прокурор в обґрунтування позовних
вимог, посилається на акт перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства № 890/07-46 від 12.09.-28.09.2011
року та протокол про адміністративне
правопорушення № 001509 від 11.10.2011 року.

Проте, суд критично ставиться до таких
тверджень прокурора, оскільки
прокурором в позовній заяві заявлено
до стягнення збитки за період з 08.08.2011
року по 20.06.2012 року, тобто за період
після складання акту перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства та протоколу про
адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом ані прокурором,
ані Державною екологічною інспекцією у
Харківській області не встановлено
факту забруднення відповідачем
підземних вод внаслідок самовільного
водокористування за період з 08.08.2011
року по 20.06.2012 року, що виключає
можливість розрахунку збитків за
формулою 23, визначеною пунктом 9.1
Методики.

Аналогічна правова позиція викладена і
у Постанові пленуму Вищого
господарського суду України за № 6 від
17 травня 2011 року "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин",
згідно якої підставою для здійснення
розрахунку розміру шкоди є матеріали
справи про адміністративне
правопорушення, які підтверджують факт
вчинення цього правопорушення, а саме:
акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства; протокол про
адміністративне правопорушення;
припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства); акт
обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення
розрахунку розміру шкоди, є зазначені
документи в їх сукупності.

За змістом ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку із знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) та доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 224
Господарського кодексу України під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
підставою для відшкодування збитків є
наявність усіх елементів складу
цивільно-правового правопорушення, а
саме: протиправної поведінки особи,
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та
збитками, вини особи, яка заподіяла
збитки. Відсутність хоча б однієї з
зазначених складових, виключає склад
правопорушення взагалі, а з ним
відповідно і правові підстави
відшкодування збитків.

На підставі аналізу наявних матеріалів
справи у сукупності з вимогами
зазначених норм чинного законодавства,
суд дійшов висновку, що прокурор не
довів спричинення державі збитків
внаслідок винних дій відповідача саме
в розмірі заявлених позовних вимог,
оскільки не надав суду належних
доказів на підтвердження цього факту,
тому відмовляє у задоволенні позову в
повному обсязі за його
необґрунтованістю та безпідставністю.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується п. 1 ч.1 ст. 49 ГПК
України у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати у даній справі
покладаються на прокурора.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" прокурор
звільняється від сплати судового збору
при здійсненні своїх повноважень, у
зв`язку з чим, судовий збір в даному
разі не стягується.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 66, 67 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 04.09.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/2610/14