м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/9645/14 27.08.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРАНУМ ДИТРИБ'ЮШИН»
до Малого приватного підприємства
про стягнення 29 298,61 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Луценко С.О.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ГРАНУМ ДИТРИБ'ЮШИН»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Малого
приватного підприємства «Гетьман» про
стягнення 29 298,61 грн. за договором
поставки № 16/12 від 25.01.2012р., з яких: 8 767,06
грн. - заборгованість з поставлений
товар, 18 778,14 грн. - штрафу, 1 753,41 грн.
-неустойки. Позовні вимоги
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем своїх грошових
зобов'язань перед позивачем.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.05.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/9645/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 02.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
27.06.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва відповідач направив клопотання
про відкладення розгляду даної справи
у зв'язку з перебуванням представника
Розгляд даної справи відкладався в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 21.07.2014 р. дану
справу передано для розгляду судді
Коткову О.В. у зв'язку з відпусткою
судді Пригунової А.Б.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 р. дану справу
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 27.08.2014 р.
26.08.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва відповідач направив клопотання
про відкладення розгляду даної справи
у зв'язку з перебуванням представника у
Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
27.08.2014 р. справу № 910/9645/14 передано для
подальшого розгляду судді Пригуновій
А.Б. у зв'язку з виходом з відпустки.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача на виклик суду
Розглянувши у даному судовому
засіданні подане відповідачем
клопотання про відкладення розгляду
справи, суд не вбачає підстав для його
задоволення, оскільки в силу норм ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України наведені відповідачем
обставини не є підставою для
відкладення розгляду спору, а також
відповідно до ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України
юридична особа не обмежена колом осіб,
які можуть представляти її інтереси, в
тому числі і у суді. Крім того, судом
прийнято до уваги, що провадження у
справі порушено у травні 2014 р., розгляд
справи неодноразово відкладався.
Приймаючи до уваги, що учасники
провадження у справі були належним
чином повідомлені про дату та час
судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представника відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 27.08.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гранум Груп» та
Малим приватним підприємством
«Гетьман» укладено договір поставки №
6/12, за умовами якого позивач
зобов'язався поставити, а відповідач -
прийняти та оплатити товар, асортимент,
кількість та ціна якого у кожній партії
визначається в специфікаціях.

Відповідно до п.п.4.1.-4.2. договору усі
розрахунки за цим договором
здійснюються винятково в національній
валюті України. Покупець зобов'язаний
оплатити вартість товару протягом 21
(двадцять один) календарних днів від
дати поставки згідно накладної.

Згідно п.4.4. загальна вартість цього
договору визначається вартістю товару,
поставленого протягом дії договору.

Відповідно до п.п.5.1.-5.3. договору
сторони несуть повну майнову
відповідальність за прямі дійсні
збитки, що сталися внаслідок
невиконання або часткового виконання
сторонами своїх зобов'язань за даним
договором. Збитки підлягають
відшкодуванню незалежно від стягнення
штрафу, неустойки та пені.

У випадку затримки оплати за товар
згідно п.п. 4.2., 4.5. цього договору,
покупець зобов'язаний виплатити
постачальнику штраф у розмірі 1 % від
неоплаченої суми за кожний день
прострочки платежу, починаючи з дати,
коли покупець був зобов'язаний
оплатити партію товару.

У випадку несплати товару згідно з п.4.2.
договору, покупець, крім штрафу,
зобов'язаний ще виплатити
постачальнику неустойку в розмірі 20 %
від загальної ціни неоплаченого
товару.

Договір, відповідно до п.п.7.1.-7.2., діє з
моменту підписання його обома
сторонами до 31.12.2012 р. Термін дії цього
договору автоматично продовжується на
той самий строк у випадку, коли жодна із
сторін не повідомить іншу про відмову
від подальшої участі в цьому договорі,
але не пізніше, ніж за один місяць до
закінчення терміну дії.

18.07.2012 р. між Малим приватним
підприємством «Гетьман», Товариством з
обмеженою відповідальністю «Гранум
Груп» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ГРАНУМ ДИТРИБ'ЮШИН»
було укладено додаткову угоду про
внесення змін і доповнень до договору
поставки №6/12 від 25.01.2012 р., згідно якої
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гранум Груп»
уступає, а Товариство з обмеженою
відповідальністю «ГРАНУМ ДИТРИБ'ЮШИН»,
набуває усіх прав та обов'язків
постачальника за договором поставки
№6/12 від 25.01.2012 р.

Як зазначає позивач та не заперечує
відповідач, на виконання умов договору
№ 6/12 від 25.01.2012 р. позивачем поставлено,
а відповідачем прийнято товар на
загальну суму 25 320, 06 грн.

Також позивач зазначає, що
відповідачем перераховано на користь
позивача 16 787,24 грн. у якості оплати
товару за договором № 6/12 від 25.01.2012 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що відповідачем порушено
зобов'язання за договором № 6/12 від
25.01.2012 р. в частині розрахунків за
поставлений товар, у зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість у розмірі
8 767, 06 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Таким чином, виходячи з умов договору №
6/12 від 25.01.2012 р., строк виконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
товару є таким, що настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач правом надання відзиву на
позов не скористався, доказів
належного виконання грошових
зобов'язань не надав, обґрунтованих
причин неможливості їх виконання не
навів.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРАНУМ ДИТРИБ'ЮШИН»
про стягнення заборгованості у сумі 8
767,06 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 1 753, 41 грн. - неустойки та 18
778, 14 грн. - штрафу.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п.5.3. договору у випадку
несплати товару згідно з п.4.2. договору,
покупець, крім штрафу, зобов'язаний
виплатити постачальнику неустойку в
розмірі 20 % від загальної ціни
неоплаченого товару

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

За таких обставин, оскільки
відповідачем допущено прострочення
зобов'язань за договором №6/12 від 25.01.2012
р. та не надано суду доказів вжиття
заходів для уникнення порушення умов
договору, суд вважає обґрунтованими
вимоги позивача про притягнення
відповідача до відповідальності за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем заявленої до стягнення суми
штрафу у розмірі 1 753, 41 грн., судом
встановлено, що вказаний розрахунок
здійснено арифметично вірно та не
перевищує розрахунок суду.

Що ж до вимог позивача про стягнення
штрафу у розмірі 18 778,14 грн. за
прострочення виконання відповідачем
зобов'язань за договором №6/12 від 25.01.2012
р., суд відзначає, що пунктом 5. 2.
вказаного договору передбачено
зобов'язання відповідача виплатити
позивачу штраф у розмірі 1 % від
неоплаченої суми за кожен день
прострочки платежу.

При цьому, виходячи із нормативного
визначення штрафу, що містить стаття 549
Цивільного кодексу України та
встановлює, що штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, суд дійшов висновку, що
заявлена позивачем до стягнення сума
за своєю правовою природою не є
штрафом.

В той же час, статтею 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто, фактично позивач заявляє вимогу
про стягнення штрафу, при цьому,
нараховуює пеню за прострочення
виконання відповідачем зобов'язання.

Між тим, заяв про зміну предмету або
підстав позову в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, а також клопотань про вихід за
межі позовних вимог в порядку ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України від позивача не надходило, в
той час як суд не наділений
повноваженнями самостійно визначати
предмет та підстави позову.

З огляду на вищенаведене, суд визнає
вимогу позивача про стягнення штрафу у
розмірі 18 778, 14 грн. такою, що не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства України, а відтак - не
підлягає задоволенню судом.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача,
що він не позбавлений можливості
пред'явити вимогу про стягнення з
відповідача пені шляхом подання іншого
позову.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
заявлених позивачем вимог та наявних у
справі доказів, враховуючи встановлені
судом обставини, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРАНУМ ДИТРИБ'ЮШИН»
задовольнити частково.

2.Стягнути з Малого приватного
підприємства «Гетьман» (03164, м. Київ,
вул. Клавдіївська, буд. 34, кв. 48 ), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРАНУМ ДИТРИБ'ЮШИН»
(07400, Київська обл., м. Бровари, вул.
Димитрова, буд. 119, ) суму
заборгованості - 8 767,06 (вісім тисяч
сімсот шістдесят сім грн. 06 коп.) грн., 1
753, 41 (одна тисяча сімсот п'ятдесят три
грн. 41 коп.) грн. - штрафу та 656, 03 (
шістсот п'ятдесят шість грн. 03 коп.) грн.
- судового збору.

3.Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

4.В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 01.09.2014
р.

Суддя
Пригунова А.Б.