ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа № 911/2512/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Київгідромонтаж»,
Київська область, м. Вишгород

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гідромонтаж»,
Київська область, м. Вишгород

про стягнення 589608,23 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Кудін Г.О. (довіреність
№125 від 17 червня 2014 року);

від відповідача: Шаповал О.О. (керівник);

Цуркан М.М. (довіреність б/н від 26 серпня
2014 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Київгідромонтаж» (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гідромонтаж» (далі -
відповідач) про стягнення 589608,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач не
виконував належним чином взяті на себе
зобов'язання за договором субпідряду
на капітальний ремонт №09/49/03-кр від 7
липня 2009 року, а саме, відповідач
допускав прострочення виконання
взятих на себе зобов'язань щодо
виконання робіт, в результаті чого
позивачем, у відповідності до умов
договору, нараховано пеню у розмірі
386719,49 грн. та штраф у розмірі 202888,74 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 24 червня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 8 липня 2014 року.

У судовому засіданні 8 липня 2014 року на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено перерву до 26 серпня 2014 року.

Представники відповідача в усних та
письмових поясненнях, проти позову
заперечували частково, а саме, позовні
вимоги в частині стягнення пені у
розмірі 386719,49 грн. визнали, стосовно
позовних вимог в частині стягнення
штрафу у розмірі 202888,74 грн.
заперечували.

26 серпня 2014 року відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
генпідрядник) та відповідачем (за
договором - субпідрядник) 7 липня 2009
року укладено договір субпідряду на
капітальний ремонт за №09/49/03-кр.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
генпідрядник доручає, а субпідрядник
приймає на себе зобов'язання
відповідно до технічної документації
та умов даного договору, який укладений
на підставі договору №09/49 від 6 липня 2009
року між Підрядником ВАТ
«Укрстальконструкція» та
генпідрядником.

Згідно пункту 1.2 договору субпідрядник
виконує роботи з капітального ремонту
обладнання власними та залученими
силами і матеріально-технічними
засобами.

Пунктом 2.4 додаткової угоди №2 до
договору субпідряду передбачено, що
роботи, що підлягають виконанню
субпідрядником на філії «Каховська
ГЕС» ПАТ «Укргідроенерго» протягом
2012-2013 років, в повному об'ємі мають бути
завершені та здані генпідряднику до 28
червня 2013 року. Склад, обсяги та
вартість робіт по кожному етапу
виконання робіт - календарному місяцю,
затверджені сторонами у календарному
графіку (додаток №1). Роботи за кожним
етапом (календарним місяцем) мають бути
виконанні не пізніше останнього числа
відповідного календарного місяця.

Пунктом 1.2 додаткової угоди №3 до
договору субпідряду передбачено, що
роботи, що підлягають виконанню
субпідрядником на філії «Каховська
ГЕС» ПАТ «Укргідроенерго» протягом 2013
року, в повному об'ємі мають бути
завершені та здані генпідряднику до 26
листопада 2013 року. Основні етапи, склад,
об'єми та вартість щомісячного
виконання субпідрядником робіт
викладені у календарному графіку
(додаток №1), який являється невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до пункту 3.2 договору датою
закінчення виконання етапу та/або
робіт в цілому за договором вважається
дата фактичного підписання
генпідрядником складених
субпідрядником та наданих останнім на
підпис генпідряднику акту КБ-2в та
довідки КБ-3.

Додатковою угодою №2 від 12 листопада 2012
року сторони погодили доповнити
договір пунктом 4.5 наступного змісту: «
4.5. сторони щомісяця на підставі акту
КБ-2 за звітний період складають акт
залишкової вартості робіт, виконання
яких прострочено, по кожному етапу
виконання робіт. Якщо протягом етапу
роботи не виконувались та акт КБ-2в за
цей етап не складався, то акт
залишкової вартості робіт, виконання
яких прострочено, складається не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
звітним, на підставі попереднього акту
КБ-2в та календарного графіку.».

Оскільки, виконання робіт відповідачем
прострочувалось, залишкові вартості
робіт, виконання яких було прострочено,
визначались сторонами у актах
залишкової вартості робіт, виконання
яких прострочено від 30 листопада 2012
року, від 31 грудня 2012 року, від 31 січня
2013 року, від 28 лютого 2013 року, від 31
березня 2013 року, від 30 квітня 2013 року,
від 31 травня 2013 року, від 30 червня 2013
року, від 31 липня 2013 року, від 31 серпня
2013 року, від 30 вересня 2013 року, від 31
жовтня 2013 року, від 30 листопада 2013 року,
від 31 грудня 2013 року, від 31 січня 2014
року, від 28 лютого 2014 року та від
31березня 2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Судом оглянуто оригінали
документів, залучених до матеріалів
справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Пунктом 12.1 договору (в редакції
додаткової угоди №2) сторони погодили,
що за прострочення виконання робіт за
етапом субпідрядник сплачує
генпідряднику пеню (штрафні санкції) у
розмірі 0,1% від загальної вартості
робіт за етапом, виконання якого
прострочено, за кожен день
прострочення. У випадку, якщо
прострочення робіт за етапом дорівнює
або перевищує місяць, субпідрядник
додатково до пені сплачує штраф у
розмірі 7% від загальної вартості робіт
за етапом, виконання якого прострочено.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Так, як вже зазначалось вище,
відповідач визнав пеню у розмірі 386719,49
грн., про що зазначив у своїх
запереченнях (том 1, а.с. 182-184).

Крім того, розмір пені, нарахованої
позивачем, у сумі 386719,49 грн. є
обґрунтованим та підлягає стягненню з
відповідача.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно, кваліфікуючими ознаками
штрафу є: а) можливість встановлення за
майже будь-яке порушення зобов'язання:
невиконання або неналежне виконання
(порушення умов про кількість, якість
товарів, робіт (послуг), виконання
зобов'язання неналежним способом тощо);
б) обчислення у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213
Господарського кодексу України штраф,
як різновид неустойки, може бути
встановлений договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Розмір штрафу у сумі 202888,74 грн., що
передбачений пунктом 12.1 договору є
обґрунтований та підлягає стягненню з
відповідача.

У своїх запереченнях проти позову
відповідач зазначав, що одночасне
стягнення пені та штрафу є подвійною
цивільно-правовою відповідальністю
одного і того ж виду за одне і теж
правопорушення договірного
зобов'язання.

Проте, з такими твердженнями суд не
погоджується з огляду на наступне.

У своїй постанові від 27 квітня 2012 року
за №3-24гс12 Верховний Суд України
зазначив, що одночасне стягнення з
учасника господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гідромонтаж» (07300, Київська область,
Вишгородський район, м. Вишгород, вул.
Шлюзова, 4, код 33354100) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Київгідромонтаж» (07300, Київська
область, Вишгородський район, м.
Вишгород, вул. Шлюзова, 4, код 13705021) - 386719
(триста вісімдесят шість тисяч сімсот
дев'ятнадцять) грн. 49 коп. пені, 202888
(двісті дві тисячі вісімсот вісімдесят
вісім) грн. 74 коп. штрафу та 11792
(одинадцять тисяч сімсот дев'яносто
дві) грн. 16 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 29 серпня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.