ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа № 915/990/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гудвіл»

02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 19

відповідач: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельний загін № 73»

54031, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 5

про: стягнення заборгованості в сумі 33
541,50 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Пірог С.В., за
довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 01.07.14 р. звернувся до
господарського суду з позовом стягнути
з відповідача 33 541,50 грн.
заборгованості, з яких: 28 899,19 грн.
основного боргу, 1 682,49 грн. - пені, 2 959,82
грн. - інфляційних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі
умов договору № 121-13 від 03.01.2013 року;
видаткової накладної № 7 від 27.01.14
р. на суму 215 029,59 грн.; акту наданих
послуг № 337 від 27.01.14 р. на суму 6900,00 грн.;
платіжного доручення № 144 від 23.01.14 р.
про передплату в розмірі 193030,40 грн.;
довіреності на отримання товару № 8 від
27.01.14 р., норм ст. ст. 509, 526, 530, 629, 712, 692, 549
Цивільного кодексу України, ст. ст. 230,
231, 232, 343 Господарського кодексу
України та мотивовані тим, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
по оплаті отриманого товару в повному
обсязі не виконав.

Позивач в судове засідання 28.08.14 р. не
з'явився, але 27.08.14 р. скерував до суду
факсимільним зв'язком клопотання про
неможливість явки в судове засідання
представника позивача, в зв'язку з чим
просить розглянути справу на підставі
поданих документів.

Відповідач у відзиві з позовом
погоджується частково, а саме визнає
позовні вимоги стосовно стягнення
заборгованості за поставлений товар в
розмірі 28899,19 грн. З позовними вимогами
щодо стягнення пені в сумі 1682,49 грн. та
2959,82 грн. інфляційних не погоджується,
оскільки не проведення відповідачем
повного розрахунку за поставлений
товар сталося саме внаслідок
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотний обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності,
тобто порушення господарського
зобов'язання сталося не з вини
відповідача. В зв'язку з чим відповідач
просить суд відмовити позивачу в
стягненні з відповідача санкцій.

28.07.2014 року за результатами розгляду
справи суд, на підставі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представників сторін, суд -

встановив:

03 січня 2013 року між сторонами був
укладений договір № 121-13 згідно з
предметом якого позивач, як
постачальник, зобов'язався в порядку та
на умовах, визначених цим договором,
передати у власність покупця
металопродукцію, а відповідач, як
покупець, взяв на себе зобов'язання
своєчасно прийняти товар і здійснити
його оплату на умовах цього договору.

Відповідно до умов пунктів 2.1, 3.1, 3.3, 3.4,
3.5, 3.6 договору кількість, асортимент та
розгорнута номенклатура товару, що
передається за цим договором,
зазначається у рахунках-фактурах
постачальника, які мають силу
специфікації або в інших додатках до
цього договору та визначаються у
видаткових накладних. Загальна ціна
цього договору складає загальну
вартість переданого товару яка
зазначена в усіх видаткових накладних.
У ціну товару включені послуги з
навантаження товару на наданий
покупцем відкритий транспортний засіб.
У разі замовлення транспортування
товару на будівельний майданчик
покупця транспортом, що наймає
постачальник, вартість транспортних
послуг виставляється покупцю окремо в
рахунку (складається відповідний акт)
або включається у ціну товару. Факт
передачі товару означає взаємну згоду
сторін щодо транспортних послуг.
Транспортні послуги оплачуються в тому
ж порядку, який встановлено для оплати
товару. Вартість пакування і тари у
вартість товару, якщо інше не
обумовлено в додаткових угодах.
Передплата товару здійснюється
покупцем шляхом перерахування коштів
на поточний рахунок постачальника,
вказаний у цьому договорі або у
рахунках-фактурах в розмірі 100%
вартості товару протягом 3-х
банківських днів від дати
рахунку-фактури. Постачальник вправі
відвантажити товар згідно потреб
покупця без отримання попередньої
оплати. При цьому покупець сплачує
вартість отриманого товару (та
доставку) протягом 10-ти календарних
днів з моменту отримання товару.

Умовами п. 9.1 сторони дійшли згоди, що
цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2014 року, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
розрахунку між сторонами. Якщо за один
місяць до закінчення терміну дії цього
договору жодна зі сторін не повідомила
іншу сторону про свій намір припинити
дію цього договору, він автоматично
подовжується на наступний календарний
рік.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються положеннями
цивільного законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договору позивач
поставив відповідачу, а останній
прийняв товар згідно оформленої
видаткової накладної № 7 від 27.01.14
р. на загальну суму 215029,59 грн.

Акт надання послуг № 337 складений між
сторонами 27.01.14 р. свідчить про
здійснення позивачем за договором для
відповідача транспортно-експедиційних
послуг в розмірі 6900,00 грн.

Рахунок-фактура № 0366 на загальну суму
221929,59 грн. (215029,59+6900,00), який для оплати
23.01.14 р. позивач виставив відповідачу
був оплачений не в повному обсязі про
що свідчить надана позивачем копія
платіжного доручення 3 144 від 23.01.14 р. на
суму 193030,40 грн. - передплата за арматуру
згідно рахунку № 0366 від 23.01.14 р.

Позивач строк оплати товару та
транспортних послуг обґрунтовано
зазначив до 06.02.2014 р. з урахуванням умов
саме п. 3.6 договору.

Але, за наданими суду документальними
доказами вбачається, що відповідач
повністю так і не виконав взяті на себе
за договором грошові зобов'язання.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем за даним договором
дійсно складає в розмірі 28899,19 грн.
(221929,59-193030,40) то позивач вправі на
підставі п. 6.3 договору вимагати з
боржника сплати пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення.

У вищенаведених рахунках (конкретні)
строки оплати сторонами не визначені,
отже слід керуватися нормами частин 1
та 2 ст. 692 Цивільного кодексу України
згідно з приписами якої покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не довів суду обставин, які
спростовують вимоги позивача, навпаки,
підтвердив існуючий борг перед
позивачем. Посилання ж товариства у
відзиві на відсутність у 2014 році
фінансування, не може слугувати
причиною та обставиною яка звільняє
боржника від сплати кредитору санкцій
за порушення взятих на себе грошових
зобов'язань.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник не звільняється
від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Також, пунктом 6.3 договору сторони
дійшли згоди, що у разі порушення
строків оплати за товар та строків
приймання товару, вказаних в пункті 3.6
цього договору покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України
штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Отже, на підставі вищенаведених норм та
обставин, враховуючи наявність та
розмір основного боргу відповідача
перед позивачем, суд перевірив
нарахування позивачем розмір пені та
збитків від інфляції, і дійшов висновку
про правомірність стягнення з
відповідача за період з 07.02.14 р. по 19.06.14
р.: пені в розмірі 1 682,49 грн. та збитків
від інфляції в розмірі 2959,92 грн.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем документальні докази,
оцінивши їх у відповідності з вимогами
ст. 43 ГПК України, проаналізувавши
норми діючого законодавства, які
регулюють спірні відносини щодо
фактичних обставин справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог, а отже -
задоволенню їх в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельний загін № 73» (54031, м.
Миколаїв, вул. Новозаводська, 5, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гудвіл»
(02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 19, ) - 33 541,50 грн. заборгованості,
з яких: 28 899,19 грн. основного боргу, 1 682,49
грн. - пені, 2 959,82 грн. - інфляційних та
1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 02 вересня
2014 року.

Суддя
О.Г.Смородінова