КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р. Справа№ 910/14741/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Синиці О.Ф.

Від позивача - Солона А.А. ( довір. б/н від
01.08.14);

Від відповідача - Соловянчук В.М. (
довір. №2189-НЮ від 28.07.14);

розглянувши апеляційну скаргу
Державного територіально - галузевого
об'єднання „Південно - Західна
залізниця "

на рішення Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014р.

у справі № 910/14741/14 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Будівельна
компанія "Рен Буд "

до Державного територіально -
галузевого об'єднання „Південно -
Західна залізниця "

про стягнення 1 553 847, 16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014р. у справі №910/14741/14
позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з державного
територіально-галузевого об'єднання
"ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ
"РЕН БУД" заборгованість в сумі
1553847,16грн, витрати по сплаті судового
збору в сумі 31077,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду
ґрунтується на тому, що позивач,
виконуючи взяті на себе зобов'язання за
договором та на його умовах, виконав
роботи загальною вартістю 9 537 228,37 грн.,
а відповідач їх отримав, що
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт, однак за
отримані роботи розрахувався частково,
що призвело до виникнення
заборгованості у відповідача перед
позивачем.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 04.08.2014р. та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що Південно-Західна
залізниця входить до переліку
підприємств, які мають стратегічне
значення для економіки і безпеки
держави, у зв'язку зі складною
фінансово-економічною ситуацією, що
склалася в Україні, на даний час
обмежена у здійсненні будь-яких
фінансово-господарських платежів, в
тому числі за взятими зобов'язаннями.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін судова
колегія встановила.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ
"РЕН БУД", як підрядником, та державним
територіально-галузевим об'єднанням
"ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ", як
замовником, 04.11.2013р. укладено договір
підряду № ПЗ/ДН-6-1338, у відповідності до
п. 1.1 якого позивач зобов'язується
виконати будівельно-монтажні роботи,
зазначені у договорі, а відповідач -
прийняти і оплатити вартість фактично
виконаних робіт.

Відповідно до п.2.2 договору, вартість
(договірна ціна) робіт є динамічною та
складає 9.980.000,00 грн.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що на
придбання матеріальних ресурсів
відповідач перераховує позивачу аванс
у розмірі 30 % договірної ціни у строк не
пізніше 15 (п'ятнадцяти) банківських
днів з дня підписання договору шляхом
перерахування коштів на банківський
рахунок позивача.

У п.2.7.1 Договору сторони визначили, що
відповідач за банківськими
реквізитами позивача оплачує 70 %
вартості фактично виконаних та
прийнятих робіт на підставі оформлених
сторонами актів за формою КБ-2В та
довідки за формою КБ-3 протягом 15
(п'ятнадцяти) банківських днів з дати
підписання оформлених актів.

У відповідності до п. 2.7.2 Договору 30 %
вартості фактично виконаних та
прийнятих робіт зараховуються
позивачу як погашення одержаного
авансу за Договором.

Згідно п.7.3 договору, роботи вважаються
завершеними після оформлення
сторонами акту здачі-приймання робіт, а
також надання позивачем відповідачу
всієї необхідної технічної та
виконавчої документації, що відповідає
видам робіт, які виконуються за
договором.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Як вбачається з актів приймання
виконаних будівельних робіт, які
підписані та скріплені печатками
юридичних осіб (сторін за договором)
позивачем виконано, а відповідачем
прийнято робіт загальною вартістю
9537228,37 грн.

Господарським судом міста Києва
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач у
строк, визначений п.2.7.1 договору,
виконані роботи на користь позивача
оплатив частково в сумі 7.983.381,21 грн., що
призвело до виникнення у відповідача
перед позивачем заборгованості у
розмірі 1553847,16 грн., що водночас
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків станом на 30.06.2014р.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що Південно-Західна
залізниця входить до переліку
підприємств, які мають стратегічне
значення для економіки і безпеки
держави, у зв'язку зі складною
фінансово-економічною ситуацією, що
склалася в Україні, на даний час
обмежена у здійсненні будь-яких
фінансово-господарських платежів, в
тому числі за взятими зобов'язаннями,
не можуть бути покладені в основу
нового рішення про відмову в позові,
про що просить а апеляційній скарзі
відповідач, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.3 договору джерелом
фінансування робіт за договором є
кошти замовника (відповідача).
Відповідно д п.1.10 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" за загальним
правилом, закріпленим у частині першій
статті 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання через відсутність у нього
необхідних коштів, оскільки згадане
правило обумовлено замінністю грошей
як їх юридичною властивістю. Тому у
випадках порушення грошового
зобов'язання суди не повинні приймати
доводи боржника з посиланням на
неможливість виконання грошового
зобов'язання через відсутність
необхідних коштів (стаття 607 ЦК України)
або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК
України чи стаття 218 ГК України).

Крім того, відповідно до частини 1
статті 530 Цивільного кодексу України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України).

Оскільки відповідачем заборгованість
перед позивачем у розмірі 1553847,16грн. не
погашено, місцевий господарський суд
дійшов обгрунтовано висновку про
задовлення позовних вимог.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного
територіально - галузевого об'єднання
„Південно - Західна залізниця
"залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014р. у справі № 910/14741/14
залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи № 910/14741/14.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 02.09.2014р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

О.Ф. Синиця