ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2014 року
справа № 912/1258/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Павловського П.П., Науменка І.М.,

секретар судового засідання:
Назаренко С.Г.

за участю сторін:

від позивача: Захарченко О.І.,
представник, довіреність б/н від 24.10.13
р.,

від відповідача: Дяченко А.А.,
представник, довіреність б/н від 15.05.14
р.,

від третьої особи ПАТ КБ "ПриватБанк":
Гайворонський О.Г., представник,
довіреність № 708-О від 21.02.14 р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 28.05.2014 р. у справі

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит", м.
Київ

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Атлантик", м.
Кіровоград

за участю третіх осіб, які не заявляють
позовних вимог на предмет спору на
стороні відповідача публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк"

та ОСОБА_4

про стягнення 289029,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 28.05.2014 р. у
даній справі (суддя Глушкова М.С.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовлено позивачу в задоволенні
заяви № 7-09/9-301600/503 від 17.04.2010 р. про
забезпечення позову, шляхом накладення
арешту на грошові кошти в сумі 294 809,96
грн., що належать відповідачу.

Згадане рішення мотивовано
посиланням на те, що кошти були
отримані відповідачем на підставі умов
договору еквайрінгу № 009-Т/12137 від 01.10.2013
р., укладеному між сторонами у справі, а
тому ці кошти не може бути витребувано
з відповідача відповідно до положень
ст.1212 ЦК України.

З огляду на неправомірність та
необґрунтованість даного позову,
господарський суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з даним рішенням,
публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та Кредит" звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Задовольнити заяву
позивача про накладення арешту на
грошові кошти відповідача в сумі 294 809,96
грн., що належать товариству з
обмеженою відповідальністю "Атлантик".

Скаржник вважає, що переказ
коштів позивачем на поточний рахунок
відповідача є наслідком надіслання
відповідачем позивачу недостовірного
електронного звіту про наче б то
ініційований ОСОБА_4 переказ грошових
коштів з використанням платіжної
картки на платіжному терміналі,
наданому в користування відповідачеві.
Таким чином, відповідач отримав від
позивача кошти без достатніх правових
підстав, внаслідок введення останнього
в оману.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Судове засідання проведено в режимі
відеоконференції на підставі ст. 74-1 ГПК
України.

Позивачем надано суду апеляційної
інстанції клопотання від 30.07.2014 р. №
710/742/1 про зобов'язання ПАТ КБ
"ПриватБанк" надати суду письмові
пояснення щодо окремих положень цього
листа.

Колегія суддів вважає, що згадане
клопотання не підлягає задоволенню,
оскільки матеріали справи містять
достатньо доказів для вирішення спору
по суті.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, розглянувши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
відповідність оскарженого рішення
нормам матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з урахуванням
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 01.10.2013 р. між публічним
акціонерним товариством "Банк "Фінанси
та Кредит" (банк) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Атлантик"
(організація) укладено договір
еквайрінгу № 009-Т/12137, за умовами якого
банк здійснює технологічне,
інформаційне та розрахункове
обслуговування організації, а також
виконує відшкодування організації
грошових коштів за операції, що
здійснюються з використанням
платіжних карток на обладнанні, що
надається банком організації. В
порядку передбаченому даним договором.
організація приймає в обслуговування
дійсні платіжні картки міжнародних
платіжних систем Visa Inc.: VISA, VISA Elektron та
MasterCard Worldwide: MasterCard, Cirrus/Maestro, з метою
проведення оплати вартості проданих
товарів (робіт, послуг).

За цим договором банк приймає на себе
зобов'язання здійснити переказ
грошових коштів в національній валюті
України на поточний рахунок
організації на суму усіх операцій,
здійснених працівниками організації
на обладнанні банку з використанням
дійсних платіжних систем Visa Inc. та
MasterCard Worldwide їх законними держателями в
місцях реалізації товарів (робіт,
послуг) організації, на підставі
наданих банку сліпів з отриманими
відбитками реквізитів платіжних
карток (далі "сліпів") або електронних
звітів. При цьому, з належних
перерахуванню організації сум банк
здійснює утримання комісійної
винагороди, що зафіксована у додатку №
2 до цього договору.

Крім того, між сторонами було укладено
додатки № 1 - № 6 до договору еквайрінгу
№ 009-Т/12137 від 01.10.2013 р.

11.10.2013 р., на виконання умов договору
еквайрінгу та додатків до нього
відповідач провів транзакцію із
застосуванням платіжної картки
міжнародної платіжної системи MasterCard
(НОМЕР_1) на суму 284170,00 грн. та фактично
отримав від позивача на свій поточний
рахунок 279907,45 грн. (грошові кошти в сумі
4262,55 грн. склали комісійну винагороду),
що підтверджується випискою про
проведені операції по поточному
рахунку відповідача від 11.10.2013 р. При
цьому, як зазначив позивач, трансакція
була проведена без попередньої
авторизації.

Платіжна картка MasterCard (НОМЕР_1)
випущена/емітована банком ПАТ КБ
"ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та станом на день
проведення операції, а саме 11.10.2013 р.
залишок коштів по вказаній карті
складав 0,00 грн. На підтвердження чого
позивачем надано довідку ПАТ КБ
"ПриватБанк" від 14.10.2013 р. №936566.

Предметом спору у даній справі є
стягнення з відповідача грошових
коштів в сумі 279907,45 грн., як
безпідставно отриманих відповідно до
ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає
підстави для висновку, що цей вид
позадоговірних зобов'язань породжують
такі юридичні факти: 1) набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; 2) відсутність для цього
правових підстав або якщо такі відпали.

За змістом ч. 1 статті 1212 ЦК України
безпідставно набутим майном є майно,
набуте особою або збережене нею у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.2 ст. 11, ч.ч.
1,2 ст. 509 ЦК України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та інші правочини.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст.526 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України
об'єктами цивільних прав є, зокрема,
речі, у тому числі гроші.

Частиною 1 статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із частинами першою та
другою статті 205 ЦК України правочин
може вичинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Системний аналіз положень
частини першої, пункту 1 частини другої
статті 11, частини першої статті 177,
частини першої статті 202, частин першої
та другої статті 205, частини першої
статті 207, частини першої статті 1212 ЦК
України дає можливість дійти висновку
про те, що чинний договір чи інший
правочин є достатньою та належною
правовою підставою набуття майна
(отримання грошей).

Відповідач набув грошові кошти на
підставі договору еквайрінгу № 009-Т/12137
від 01.10.2013 р.

Матеріали справи не містять, а
позивачем не надано доказів визнання
згаданого договору недійсним або його
розірвання.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
необґрунтованість посилань позивача
на те, що оспорювана сума вважається
отриманою відповідачем безпідставно в
розумінні статті 1212 ЦК України.

Встановивши безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог,
місцевий господарський суд
обґрунтовано відмовив позивачу в
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного рішення,
прийнятого з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 28.05.2014 р. у
справі № 912/1258/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
протягом 20 днів.

Постанова складена в повному
обсязі 05.09.2014 р.

Головуючий суддя
В.О.Кузнецов

Судді
П.П.Павловський

І.М.Науменко