ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

11 вересня 2014 року
Справа № 915/684/14

м. Миколаїв

Кредитор: Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк»,

вул. Щорса, 36-б, м. Київ, 01033.

Адреса для листування: вул. Фрунзе, 39, м.
Київ, 04080.(Департамент по роботі з
проблемними активами АТ «Дельта Банк»,
Мелехова О.С.)

Банкрут: Товариство з додатковою
відповідальністю «Будівельна фірма
«Житлобуд-Ніко», .

Юридична адреса: вул. Казарського, 2-в,
м. Миколаїв, 54007.

Поштова адреса: вул. Казарського, 2-в, м.
Миколаїв, 54007.

Ліквідатор: Репченко Юлія Анатоліївна
(АДРЕСА_1).

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

Від кредитора: не з»явився.

Від банкрута: не з»явився.

Ліквідатор: Репченко Юлія Анатоліївна.

Суть справи: про визнання
кредиторських вимог

02.07.2014р. кредитором подано до суду
заяву про визнання кредиторських вимог
до боржника в сумі 13 423 987,08 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2014 року заяву
кредитора було прийнято та призначено
до розгляду на 19.08.2014 року о 10:00.

Ухвалою суду від 19.08.2014 року
розгляд заяви кредитора було
відкладено на 26.08.2014 року о 12:00.

Ухвалою суду від 26.08.2014 року
розгляд заяви кредитора було
відкладено на 04.09.2014 року об 11:00.

Згідно наданих до судового
засідання уточнень (від 27.08.2014р. № 18/5-187)
кредитор просить визнати грошові
вимоги в загальному розмірі 13 411 545,18
грн., у тому числі 4 301 847,00 грн. включити
до реєстру вимог кредиторів окремо, як
вимоги забезпечені заставою, 1218,00 грн.
віднести до першої черги, 8 231 787,41 грн. -
віднести до четвертої черги, а 877 910,77
грн. - до шостої черги.

У відповідності до наданого
ліквідатором відзиву він вважає, що до
реєстру вимог кредиторів підлягають
включенню окремо 13 411 545,18 грн. - як
вимоги, забезпечені заставою, та 1218,00
грн. витрат зі сплати судового збору -
до першої черги задоволення
кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 04.09.2014 року
розгляд заяви кредитора було
відкладено на 11.09.2014 року о 10:00.

Ухвалою суду від 04.09.2014 року
Подільському районному суду м. Києва
(04071, м. Київ, вул. Хорива, 21) було
доручено організувати в приміщенні
цього ж суду участь представника ПАТ
«Дельта Банк» в судовому засіданні, яке
призначене на 11 вересня 2014 о 10:00, в
режимі відеоконференції.

За технічними причинами та у
зв'язку з неявкою представника ПАТ
«Дельта Банк» розгляд заяви в режимі
відеоконференції не відбувся.

За таких обставин суд вважає
можливим розглянути заяву про визнання
кредиторських вимог за відсутності
представника ПАТ «Дельта Банк».

Розглянувши заяву про визнання
кредиторських вимог, дослідивши
матеріали справи, господарський суд
встановив.

28 серпня 2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" та ГОВ БФ «Житлобуд-Ніко»
укладений кредитний договір № 0.
згідно з предметом якого банк
зобов'язався надати позичальнику
однією сумою, а позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредит в іноземній валюті в сумі 338590.00
євро та сплатити проценти за його
користування шляхом внесення
ануїтетних платежів в порядку і на
умовах, визначених цим договором, що за
курсом НБУ, на день укладення договору
становить еквівалент 2422829.84 гри.

Пунктом 1.2 договору сторони дійшли
згоди, що надання кредиту здійснюється
29.08.2008 р.. позичальник у будь-якому
випадку зобов'язаний повернути кредит
у повному обсязі в термін не
пізніше 26.08.2011 р., якщо тільки не
застосовується інший термін
повернення кредиту, встановлений на
підставі додаткової угоди сторін або
до вказаного терміну (достроково)
відповідно до умов розділу 12 цього
договору на підставі будь-якого з пп. 2.3.
5.3,5.5,5.6,5.9, 5.10, 5.11. 8.4 договору.

Згідно п. 4.1 договору позичальник
зобов'язався використовувати кредит на
зазначені у договорі цілі та
здійснювати повернення отриманого
кредиту та сплату нарахованих
процентів та інших платежів у порядку
та терміни встановлені в договорі.

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного
договору за користування кредитними
коштами процентна ставка
встановлюється у розмірі 12% річних. За
користування кредитними коштами після
28 листопада 2008р. процентна ставка
встановлюється у розмірі 14% річних за
умови невиконання позичальником п. 10.4
договору, якщо інша процентна ставка не
буде встановлена у відповідності до
умов цього договору та /або додаткових
угод до договору.

За користування кредитними
коштами понад встановлений
договором

термін встановлюється процентна
ставка у подвійному розмірі від ставки,
що діє для строкової суми основного
боргу на дату виникнення такого
прострочення.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Банк належним чином виконав свої
зобов'язання за кредитним договором
щодо надання позичальникові кредитних
коштів в сумі 338590.00 євро, що
підтверджується меморіальним ордером
№ від 29.08.2008р.

Разом з тим, ТОВ БФ «Житлобуд-Ніко» свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконував належним чином, в зв'язку з
чим станом на день порушення
провадження у справі про банкрутство
за ним утворилась заборгованість за
кредитом в сумі 840 586,64 євро, що за курсом
НБУ еквівалентно 13 423 987,08 грн., з яких
5332237,74 грн. заборгованість за тілом
кредиту (333895,42 євро): заборгованість за
відсотками -- 7213838,57 грн. (451717,98 євро),
сума пені - 54973,24 євро, що за курсом НБУ
еквівалентно 877910,77 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу
України якщо за договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то у
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів за користування
позикою.

Згідно п. 8.1 договору, у випадку
порушення зобов'язання позичальником в
частині не сплати чергового
ануїтетного платежу у встановлений
день сплати такого платежу чи сплати у
розмірі меншому ніж передбачено
договором, банк має право вимагати від
позичальника сплатити пеню. Пеня
нараховується в наступному порядку:

- в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми простроченого платежу,
якщо сума такої заборгованості
виражена у гривні:

- в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від гривневого

еквіваленту суми простроченого
платежу, сума якого розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені, якщо сума
такої заборгованості виражена в
іноземній валюті.

- пеня нараховується за кожен день
прострочення. включаючи день погашення
заборгованості, і розраховується за
методом «факт/365» (метод «факт/365»
передбачає, що для розрахунку
використовується фактична кількість
днів у місяці, але умовно в році 365 днів),
але в будь-якому випадку такий розмір
пені не може перевищувати розмір,
встановлений чинним законодавством
України на момент її нарахування.
Позичальник повинен сплатити пеню за
цим договором за першою вимогою банку.

Отже, за невиконання належним чином
грошових зобов'язань згідно з вимогами
діючого законодавства України у
встановлений строк, за розрахунком
банку боржнику цілком обґрунтовано
нараховано до сплати пеню за
несвоєчасну сплату кредиту - 24177,69 євро,
що за курсом НБУ еквівалентно 386 112,49
грн., пеню за несвоєчасну сплату
відсотків -30795,55 євро, що за курсом НБУ
еквівалентно 491798,28 грн.

08.12.2011р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк"
(продавець) та ПАТ "Дельта Банк"
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

Відповідно до п. 2.1 з урахуванням
положень цього договору продавець
погодився продати (відступити) права
вимоги за кредитами та передати їх
покупцеві, а покупець цим погоджується
придбати права вимоги за кредитами та
прийняти їх та сплатити цін купівлі.

Пунктом 2.3 договору сторони встановили,
що права вимоги за кредитами
переходять від продавця до покупця, та.
з урахуванням інших зобов'язань
продавця та покупця, викладених у цьому
договорі, зобов'язання продавця
передати права вимоги за кредитами
покупцеві с виконаним з моменту
підписання продавцем та покупцем акту
приймання-передачі прав вимоги за
кредитами у дату закриття.

Зазначений факт передачі також
підтверджується актом прийому -
передачі документації за договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 29.03.2012р.. який свідчить
про передачу позивачу прав вимоги за
кредитним договором № 1 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України передбачена можливість заміни
кредитора у зобов'язанні внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 516 Цивільного
кодексу України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Крім того, зазначені правовідносини
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитом вже були предметом розгляду у
справі № 915/1345/13 між тими ж сторонами, що
була розглянута господарським судом
Миколаївської області. (рішення від
27.09.2013 у справі № 915/1345/13).

У відповідності до ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Крім того, в забезпечення
виконання кредитних зобов'язань, між
банком і позичальником укладено
договір іпотеки б/н від 28.08.2008 р.,
предметом якого є нежитлові приміщення
промтоварного магазину літ. А за
адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв
Сталінграду № 13ж/1, загальною площею 767,3
кв.м. (належать ТОВ БФ «Житлобуд-Ніко»
на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії САС
№ 048455).

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки -
сторони встановили заставну вартість
предмету іпотеки в сумі 4 301 847,00 грн.

За приписами ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
(іпотекодателем) основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до п. 21 Листа Вищий
господарський суд від 28.03.2013 № 01-06/606/2013
«Про Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" у визначенні
господарським судом розміру вимог
кредитора, що забезпечені майном
боржника, до уваги має братися оцінка
майна, погоджена сторонами у
відповідному договорі застави
(іпотеки).

Що ж до черговості задоволення вимог
кредиторів, які пов'язані зі сплатою
штрафних санкцій, то такі вимоги
стосуються всіх кредиторів незалежно
від забезпеченості їх грошових вимог.

Отже вимоги ПАТ "Дельта Банк" є
забезпеченими майном боржника на суму 4
301 847,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», вимоги
конкурсних кредиторів, визнані
боржником або Господарським судом,
вносяться до реєстру вимог кредиторів.
Розпорядник майна (з особливостями ст.
95 - ліквідатор) зобов'язаний окремо
внести до реєстру вимог кредиторів, які
забезпеченні заставою майна боржника,
згідно з їхніми заявами, а за їх
відсутності - згідно з даними боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

З урахуванням викладеного
кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в
загальній сумі 13 411 545,18 грн. визнаються
судом та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону
про банкрутство в сумі 4 301 847,00 грн.
підлягають внесенню до реєстру вимог
кредиторів окремо, в сумі 1218,00 грн.
витрат по сплаті судового збору - до
першої черги задоволення
кредиторських вимог, в сумі 8 231 787,41
грн. - до четвертої черги задоволення
кредиторських вимог, в сумі 877 910,77 грн. -
до шостої черги задоволення
кредиторських вимог.

Керуючись ст. 86 ГПК України, ст.ст.
23, 24, 45 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом",
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредиторські вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" в загальному розмірі 13 411
545,18 грн.

2. Зобов'язати ліквідатора відповідно
до ч. 1 ст. ст. 45 Закону про банкрутство
вимоги в сумі 4 301 847,00 грн. включити до
реєстру вимог кредиторів окремо, в
сумі 1218,00 грн. витрат по сплаті судового
збору віднести до першої черги
задоволення кредиторських вимог, в
сумі 8 231 787,41 грн. - до четвертої черги
задоволення кредиторських вимог, в
сумі 877 910,77 грн. - до шостої черги
задоволення кредиторських вимог.

3. Ухвалу направити на адресу
кредитора, ліквідатора та банкрута.

Суддя
О.В.Ткаченко