м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/14775/14 15.08.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва

до відповідача Комунального
некомерційного підприємства "Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 1 Дніпровського району м. Києва"

про стягнення 94 412,08 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Турченко Д.Л. - провідний
юрисконсульт

від відповідача: Кузорі А.В. -
юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовними вимогами до
Комунального некомерційного
підприємства "Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 1
Дніпровського району м. Києва" про
стягнення з останнього основного боргу
в сумі 83 848,81 грн., трьох процентів
річних у сумі 2 434,28 грн. та інфляційних
втрат у розмірі 8 128,99 грн. відповідно до
договору про відшкодування вартості
послуг від 01.01.2013 № 4/406.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Позивач використовуючи своє право
передбачене статтею 22 ГПК України
надав уточнення позовних вимог, згідно
яких просить суд стягнути з
відповідача основний борг у сумі 83 848,81
грн., три проценти річних у сумі 2 434,28
грн. та інфляційні втрати у розмірі 8
128,99 грн. Дана заява відповідає вимогам
статті 22 ГПК України і не порушує
процесуальні права сторін у справі,
тому приймається судом.

Відповідач у судовому засіданні надав
заяву в якій визнав суму боргу та заяву
про розстрочення виконання рішення
суду.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до
уваги доводи позивача та пояснення
відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 09.11.2012 між
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва, далі
Підприємство, та Комунальним
некомерційним підприємством "Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 1 Дніпровського району м. Києва", далі
Споживач, було укладено договір про
відшкодування вартості послуг № 4/406,
далі Договір, відповідно до предмету
якого (п.п. 1.1, 1.2 Договору)
Підприємство на підставі укладених
договорів з Виробником комунальних
послуг зобов'язується транспортувати
по внутрішньо будинкових мережах
Споживачу, по приміщенню, що
знаходиться у господарському віданні
Споживача, загальною площею 543,30 кв.м. за
адресою: м. Київ, б-р. Перова, буд. 10,
комунальні послуги; а Споживач у
відповідності до даного договору
зобов'язується прийняти комунальні
послуги та відшкодувати їх вартість.

Відповідно до Переліку комунальних
послуг (додаток № 1 до Договору)
відповідачу надається комунальна
послуга з центрального опалення.

Згідно п. 2.2 Договору Споживач до 10
числа поточного місяця повинен
сплатити рахунки за комунальні послуги
(гаряче і холодне водопостачання,
водовідведення, центральне опалення)
минулого місяця, згідно табуляграм та
груп рахунків Постачальної
організації; 4%, які пов'язані з
нарахуванням, збором, розщепленням та
обліком платежів і перерахуванням
коштів Виробникам комунальних послуг.

На вимогу відповідача, Додатковою
угодою до Договору даний Договір був
розірваний та укладений новий Договір
про відшкодування вартості послуг від
01.01.2013 № 4/406.

Згідно п. 5.5 Договору від 01.01.2013 № 4/406
строк дії договору встановлено по
31.12.2013. Пунктом 5.6 даного Договору
закріплені умови пролонгації, якщо за
місяць до закінчення цього договору
жодна із сторін не повідомить іншу про
її припинення або про зміну умов, то
строк дії Договору вважається
продовженим на той самий термін на тих
самих умовах. Оскільки жодна із сторін
не повідомить іншу про припинення
договору, то строк даного договору був
пролонгований.

Свої зобов'язання з відшкодування
вартості наданих послуг за період з
01.12.2012 по 30.06.2014 відповідач виконав не в
повному обсязі, у зв'язку з чим за ним
утворився основний борг в сумі 83 848,81
грн., який позивач намагається
стягнути.

Додатково, з посиланням на приписи
статті 625 ЦК України, позивачем
заявлені вимоги про стягнення з
відповідача трьох процентів річних у
сумі 2 434,28 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 8 128,99 грн. за весь період
прострочення грошового зобов'язання.

Особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання
визначається господарським кодексом.
Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.
Судом прийнято до уваги що учасниками
судового процесу є суб'єкти
господарювання в розумінні ст. 55 ГПК
України.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст.
ст. 525, 526 Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний, зокрема, оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

В силу загальної норми передбаченої у
статті 599 ЦК України та спеціальної
нормі визначеної у частині першої ст. 193
ГК України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивачем надані докази на
підтвердження викладених у позові
обставин, а саме розробки по
груп-рахункам за спірний період та
платіжні вимоги-доручення. Відповідач
доказів сплати наданих послуг суду не
надав, суму основної заборгованості
визнав у судовому засіданні. За таких
обставин позовні вимоги щодо стягнення
з відповідача основного боргу в сумі 83
848,81 грн., обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно вимог частини другої статті 625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом та наданий
позивачем розрахунок відповідає
вимогам цієї статті.

Оскільки мало місце прострочення
грошового зобов'язання, позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача
трьох процентів річних у сумі 2 434,28 грн.,
та інфляційних у сумі 8 128,99 грн. за
період весь період прострочення
виконання зобов'язання також
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Безпосередньо в судовому засіданні
відповідач надав заяву про
розстрочення виконання рішення суду,
яке мотивовано відсутністю бюджетного
фінансування, що робить неможливим
виконання даного рішення та просить
суд борг перед позивачем розстрочити
строком на 2 роки.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

При цьому пункт 7.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" від 17.10.2012 № 9 вказує, що
слід мати на увазі, що згоди сторін на
вжиття заходів, передбачених статтею 121
ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Підстави для надання розстрочки не
мотивовані заявником з посиланням на
конкретні факти, а наявність нібито
будь-яких інших непідтверджених
обставин не є підставою для надання
розстрочки суб'єкту господарювання.
Тобто, вказані у заяві обставини
неможливо розглядати, як винятковими, і
які саме можуть бути підставою для
задоволення заяви про надання судом
розстрочки виконання рішення по
часткам.

Відповідно до ст. 121 ГПК України надання
розстрочки та відстрочки, у т. ч. зміну
способу та порядку виконання рішення
суду є правом, а не обов'язком суду.
Посилання заявника на обставини не
підтвердженні засобами доказування, в
розумінні ст. 33, а саме не вказують на
важкий фінансовий стан його
підприємства.

Відповідач, на підтвердження
викладених у заяві обставин не надав
суду доказів неможливості виконання
рішення у спосіб та порядок визначених
судом. Таким чином, суд дійшов висновку,
що боржник не довів те, що його
підприємство знаходиться у важкому
фінансовому становищі. Відсутні
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення та роблять його
неможливим у строк та встановленим
судом способом.

За такими обставинами у задоволенні
заяви Комунального некомерційного
підприємства "Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 1
Дніпровського району м. Києва" про
надання розстрочки виконання рішення
рівними частками строком на 2 роки слід
відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
1 888,24 грн. покладаються на відповідача у
справі - Комунальне некомерційне
підприємство "Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 1
Дніпровського району м. Києва", згідно
вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
15.08.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. ст. 525,
526, 599, 625, 629, 901 ЦК України, ст. ст. 55, 193 ГК
України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82,
82-1, 84, ч. 2 ст. 85, 121 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва до Комунального некомерційного
підприємства "Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 1
Дніпровського району м. Києва"
задовольнити.

2. Стягнути з Комунального
некомерційного підприємства "Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 1 Дніпровського району м. Києва", 02660,
м. Київ, вул. Петра Запорожця, буд. 26, , на користь:

- Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва, 02002, м.
Київ, вул. Челябінська, буд. 9Г, , основний борг в сумі 83 848,81
грн., три проценти річних у сумі 2 434,28
грн., інфляційні втрати у розмірі 8 128,99
грн. та витрати по сплаті судового
збору в сумі 1 888,24 грн., видавши наказ.

3. У задоволенні заяви Комунального
некомерційного підприємства "Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 1 Дніпровського району м. Києва" про
надання розстрочки виконання рішення
рівними частками строком на 2 роки
відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 20.08.2014 року

Суддя
Ю.О. Підченко