ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 р.
Справа № 914/2092/14

За позовом:Служби автомобільних доріг
у Львівській області, м. Львів;до
відповідача:Дочірнього підприємства
«Львівський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», м. Львів;про:стягнення
65144,29 грн. Суддя - Крупник Р.В. Секретар -
Яслик Н.М.Представники сторін:від
позивача:Лущак О.Є. - представник
(довіреність №01-н-876/18-01 від 03.04.2014р.);від
відповідача:Кондрашов Д.І. -
представник (довіреність б/н від
09.04.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки передбачені ст. 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

13.06.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Служби автомобільних доріг у
Львівській області (надалі - Позивач) до
Дочірнього підприємства «Львівський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (надалі - Відповідач) про
стягнення 65144,29 грн.

Ухвалою господарського суду від
16.06.2014р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 03.07.2014р.На
підставі клопотання представника
відповідача розгляд справи було
відкладено на 07.08.2014р. Ухвалою суду від
07.08.2014р. суд продовжив строк розгляду
справи до 28.08.2014р., сам розгляд справи
відклав на 18.08.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 18.08.2014р. з'явився, позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задоволити повністю з підстав,
викладених у позовні заяві.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31.12.2005р.
між позивачем та відповідачем укладено
Контракт на виконання робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування місцевого значення в 1
квартал 2006р. №1-МЕ, відповідно до пп. 9.1.3
п. 9.1. підрядник (відповідач) несе
відповідальність за нанесення збитків,
заподіяних фізичним та юридичним
особам при виникненні ДТП, пов'язаних з
незадовільними дорожніми умовами, що
вирішується в судовому порядку при
наявності вини. 22.06.2006р. на
автомобільній дорозі Т-03-05
Володимир-Волинський-Червоноград-Жовк
ва у напрямку м. Жовква сталася ДТП,
внаслідок якої автомобілю марки Ауді 100
2.0Е, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, власником якого являється гр.
ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 - водію вказаного
автомобіля завдано шкоди. По факту
вказаної ДПТ було порушено кримінальну
справу, в результаті розгляду якої
постановою Сокальського районного
суду Львівської області від 21.04.2008р.
винним у вчиненні злочину
(передбаченого ст. 288 КК України)
визнано ОСОБА_6 - майстра
дорожньо-ремонтного пункту №3 філії
«Жовківська ДЕД» ДП «Львівський
автодор», за яким в свою чергу було
закріплено земельну ділянку
автодороги на якій трапилася ДТП.
Оскільки автодорога, на якій трапилася
ДТП перебуває на балансі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області, рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від
29.04.2013р. у справі №1327/442/2012 зі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на користь ОСОБА_4 стягнуто
35982,76 грн. матеріальної та 20000,00 грн.
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
злочину, а також стягнуто зі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на користь ОСОБА_5 756,75 грн.
матеріальної та 50000,00 грн. моральної
шкоди, заподіяної внаслідок злочину та
1000,00 грн. судових витрат. Рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 14.10.2013р. рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від
29.04.2013р. змінено в частині стягнення
моральної шкоди, вирішено стягнути із
Служби автомобільних доріг у
Львівській області на користь ОСОБА_4
5000,00 грн. моральної шкоди, на користь
ОСОБА_5 20000,00 грн. моральної шкоди. На
виконання вказаних рішень суду,
позивач виплатив потерпілим
присуджені грошові кошти на загальну
суму 62739,51 грн. Крім цього, у зв'язку з
відсутністю необхідних грошових
коштів, грошові кошти потерпілим
позивач вчасно не виплатив, що призвело
до понесення додаткових витрат по
сплаті виконавчого збору на загальну
суму 2404,78 грн. Відтак, на думку
представника позивача, відповідач
зобов'язаний в порядку регресу
відшкодувати позивачу збитки, які були
заподіяні фізичним внаслідок ДТП та
відшкодовані позивачем на підставі
ст.ст. 1172, 1191 ЦК України.

Представник відповідача в судове
засідання 18.08.2014р. з'явився, проти
заявлених позовних вимог заперечив,
просив у задоволенні позову відмовити
повністю з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву. Заперечуючи
проти позову, представник відповідача
зазначає, що власником усіх автодоріг
загального користування є держава, а
уповноваженими державою органами
управління автомобільними дорогами є
Держслужба автодоріг України та її
органи управління на місяцях, зокрема,
у межах території Львівської обл. -
Служба автомобільних доріг у
Львівській області, оскільки дорога, на
якій трапилося ДТП є дорогою
загального користування, обов'язок по
забезпеченню безпечних умов
дорожнього руху покладається саме на
позивача. Крім цього, представник
зауважує, що згідно умов укладеного між
сторонами Контракту від 31.12.2005р. №1-МЕ
при виявленні відхилень від вимог
технічних та будівельних норм і правил,
затвердженої кошторисної
документації, замовник видає
підряднику припис про їх усунення, при
значних порушеннях технології робіт
приймає рішення про призупинення
робіт, а неякісно виконані роботи та
неякісні матеріали переробляються і
замінюються за рахунок підрядника,
однак в матеріалах справи відсутні
будь - які заяви про виявлення
допущених у роботі відступів від умов
контракту або інших недоліків,
приписів про усунення недоліків, тощо.
А тому, посилання позивача на те, що
належне виконання відповідачем умов
контракту призвело до настання 22.03.2006р.
ДТП є безпідставним та
необґрунтованим. Також вказав, що
рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 29.04.2013р.
відповідальною особою за заподіяну
шкоду внаслідок ДТП було визнано
позивача, а оскільки даний факт є
преюдиційним в силу ст. 35 ГПК України,
підстави для відшкодування
відповідачем шкоди в порядку регресу
відсутні. Відтак, просив суд в
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.2005р. між позивачем та відповідачем
укладено Контракт на виконання робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування місцевого значення в 1
квартал 2006р. №1-МЕ (надалі - Контракт), за
умовами якого підрядник (відповідач)
виконує на свій ризик, власними силами
і залученими силами та засобами роботи,
передбачені «Технічними правилами
ремонту та утримання автомобільних
доріг загального користування
України» П-Г.1-218-113-97, ВБН В.3.2-218-182-2003,
ДСТУ-3587-97 «Вимоги до експлуатаційного
стану» та інших діючих та стандартів і
законодавчих документів, здає в
обумовлені строки роботи, що виконані
за поточний місяць, а замовник (позивач)
приймає виконані роботи і здійснює їх
фінансування в межах коштів, виділених
розпорядником.

В підпункті 9.1.2.-9.1.3. п. 9.1. Контракту
сторони погодили, що підрядник несе
відповідальність за забезпечення
згідно вимог ЗУ «Про дорожній рух»
безперешкодних та безпечних умов руху
транспорту на мережі доріг,
закріплених за ним для виконання робіт;
нанесення збитків, заподіяних фізичним
та юридичним особам при виникненні ДТП,
пов'язаних з незадовільними дорожніми
умовами, що вирішується в судовому
порядку при наявності вини.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.03.2006р. на автодорозі
Володимир-Волинський - Червоноград -
Жовква у напрямку м. Жовкви Львівської
обл. сталася ДТП, за участю водія
автомобіля марки Ауді 100, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_5
(який на праві власності належить гр.
ОСОБА_4).

За фактом ДТП порушено кримінальну
справу, за результатами розгляду якої
постановою Сокальського районного
суду Львівської області 21.04.2008р. винним
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288
КК України визнано ОСОБА_6 (майстра
дорожньо-ремонтного пункту №3 філії
«Жовківська ДЕД» ДП «Львівський
автодор», за яким було закріплено
земельну ділянку автодороги на якій
трапилася ДТП) та закрито кримінальну
справу на підставі акту амністії.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 29.04.2013р. у
справі №1327/442/2012 зі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на користь ОСОБА_4 стягнуто
35982,76 грн. матеріальної та 20000,00 грн.
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
злочину, а також стягнуто зі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на користь ОСОБА_5 756,75 грн.
матеріальної та 50000,00 грн. моральної
шкоди, заподіяної внаслідок злочину та
1000,00 грн. судових витрат. Рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 14.10.2013р. рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від
29.04.2013р. змінено в частині стягнення
моральної шкоди, вирішено стягнути із
Служби автомобільних доріг у
Львівській області на користь ОСОБА_4
5000,00 грн. моральної шкоди, на користь
ОСОБА_5 20000,00 грн. моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення судів мотивовані насамперед
тим, що майстер дорожньо-ремонтного
пункту №3 ОСОБА_6 вчинив порушення
правил, норм і стандартів, що
стосуються забезпечення дорожнього
руху, зокрема, не забезпечив
безперебійного та безпечного руху, не
здійснив утримання у відносному стані
всі елементи дороги, які були у його
віданні в результаті чого трапилася
ДТП, якою гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5
завдано матеріальної та моральної
шкоди. Проте, згідно положень ст.24 ЗУ
«Про дорожній рух» власники доріг або
уповноважені ними органи несуть
відповідальність за створення
безпечних умов руху на дорогах, що
знаходяться у їх віданні, оскільки
дорога Володимир-Волинський -
Червоноград - Жовква (на якій відбулася
ДТП), розташована на землях державної
власності та перебуває на балансі
Служби автомобільних доріг, шкода
завдана потерпілим повинна
відшкодовуватися саме нею.

Судом встановлено, що рішення суду
стосовно виплати потерпілим внаслідок
ДТП гр. ОСОБА_4 (35982,76 грн. матеріальної
та 5000,00 грн. моральної шкоди) та ОСОБА_5
(756,75 грн. матеріальної, 20000,00 грн.
моральної шкоди та 1000,00 грн. судових
витрат) було виконане позивачем у
повному обсязі, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями на загальну
суму 62739,51 грн.

Однак, як зазначив в судовому засіданні
представник позивача, понесені Службою
автомобільних доріг у Львівській
області збитки, повинен відшкодувати
саме відповідач на підставі ст. 228 ГК
України, ст.ст. 1172, 1191 ЦК України,
оскільки рішенням судів винним у ДТП,
яка трапилася 22.03.2006р. визнано саме
працівника відповідача - ОСОБА_6,
натомість особою, яка несе
відповідальність за завдану шкоду
визначено позивача. При цьому добавив,
що згідно Положення про Службу
автомобільних у Львівській області,
служба виконує лише функції замовника
з усього комплексу дорожніх робіт. На
виконання вимог закону, а саме ст. 9 ЗУ
«Про дорожні рух» (положеннями якої
встановлено, що до компетенції
власників автомобільних доріг
належить передача права на
експлуатаційне утримання доріг іншими
юридичними особами) позивачем укладено
Контракт, що свідчить про виконання ним
своїх функції по забезпеченню умов
дорожнього руху, натомість
відповідальність за забезпечення
безпечних безперешкодних умов руху
лягла на відповідача, в силу положень п.
9.1. Контракту. У зв'язку з цим,
відповідач зобов'язаний відшкодувати
позивачу понесені ним збитки в розмірі
62739,51 грн., а також 2404,78 грн. виконавчого
збору, який був стягнутий з позивача в
результаті несвоєчасного
перерахуванням коштів на виконання
рішень судів.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
дорожній рух» до компетенції власників
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів або
уповноважених ними органів у сфері
дорожнього руху належить, зокрема,
розробка програм та здійснення заходів
щодо розвитку, удосконалення, ремонту
та утримання у безпечному для
дорожнього руху стані доріг, вулиць та
залізничних переїздів, зон відчуження;
передача права на експлуатаційне
утримання доріг, вулиць та залізничних
переїздів іншим юридичним особам.

На виконання вказаних вимог закону,
позивачем 31.12.2005р. було укладено з
відповідачем Контракт на виконання
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування місцевого значення.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати роботи за завданням
другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з пункту 9.1. Контракту,
підрядник несе відповідальність за
забезпечення згідно вимог ЗУ «Про
дорожній рух» безперешкодних та
безпечних умов руху транспорту на
мережі доріг, закріплених за ним для
виконання робіт, нанесення збитків,
заподіяних фізичним та юридичним
особам при виникненні ДТП, пов'язаних з
незадовільними дорожніми умовами, що
вирішується в судовому порядку при
наявності вини.

При цьому, з аналізу норм передбачених
ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» вбачається,
що забезпечення безпеки дорожнього
руху полягає, зокрема, у здійсненні
заходів для своєчасної заборони або
обмеження руху при виникненні умов, що
створюють загрозу безпеці дорожнього
руху, а також відновлення безпечних
умов для руху; позначенні місця
виконання робіт, місця, де залишено на
дорозі, вулиці, залізничному переїзді
машини і механізми, будівельні
матеріали тощо, відповідними дорожніми
знаками, огороджувальними і
направляючими засобами, а в темний час
доби і при тумані - сигнальними вогнями,
передбаченими діючими нормами;
виявленні аварійно-небезпечних
ділянок та місця концентрації
дорожньо-транспортних подій та
забезпечувати здійснення у таких
місцях відповідних заходів щодо
удосконалення умов та організації
дорожнього руху для забезпечення його
безпеки

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином, уклавши Контракт,
відповідач погодився з усіма його
умовами, в тому числі, на своєчасне
виявлення перешкод дорожньому руху та
їх усунення, а у разі неможливості -
невідкладне позначення дорожніми
знаками, огороджувальними і
направляючими засобами, відшкодування
збитків, які можуть бути заподіяні
фізичним особам при виникненні ДТП, що
пов'язані з незадовільним
експлуатаційним утриманням
автомобільних доріг.

Крім цього, в пункті 11 Розділу ІІ
Постанови від 30.03.1994р. №198 «Про
затвердження Єдиних правил ремонту і
утримання автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони» (з
наступними змінами та доповненнями)
власники дорожніх об'єктів або
уповноважені ними органи,
дорожньо-експлуатаційні організації
зобов'язані своєчасно і якісно
виконувати експлуатаційні роботи
відповідно до технічних правил з
дотриманням норм і стандартів з
безпеки руху; постійно контролювати
експлуатаційний стан усіх елементів
дорожніх об'єктів та негайно усувати
виявлені пошкодження чи інші перешкоди
в дорожньому русі, а за неможливості це
зробити - невідкладно позначити їх
дорожніми знаками, сигнальними,
огороджувальними і направляючими
пристроями відповідно до діючих
нормативів або припинити (обмежити)
рух.

Відтак, наведені положення Контракту,
норми ЗУ «Про дорожній рух» та
Постанови «Про затвердження Єдиних
правил ремонту і утримання
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони»
спростовують посилання представника
відповідача про те, що відсутність в
матеріалах справи заяв чи інших
доказів звернення позивача до
підрядника з приводу виявлених
відступів, недоліків у роботі за
Контрактом свідчать про належне
виконання умов Контракту відповідачем.

На підставі матеріалів справи судом
встановлено, що 22.03.2006р. на автодорозі
Володимир-Волинський - Червоноград -
Жовква у напрямку м. Жовкви Львівської
обл. сталася ДТП, в результаті якої гр.
ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 завдано
матеріальної та моральної шкоди.

Матеріалами справи також підтверджено,
що рішення судів щодо стягнення з
позивача (як з власника автодороги) на
користь потерпілих в ДТП матеріальної
та моральної шкоди виконане Службою
автомобільних доріг у Львівській
області повністю, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями на загальну
суму 62739,51 грн.

Статтею 224 ГК України унормовано, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Крім цього, положеннями ч. 1 ст. 228 ГК
України встановлено, що учасник
господарських відносин, який
відшкодував збитки, має право стягнути
збитки з третіх осіб у порядку регресу.
Державні (комунальні) підприємства за
наявності підстав зобов'язані вжити
заходів щодо стягнення в порядку
регресу збитків з інших суб'єктів
господарювання або стягнути збитки з
винних працівників підприємства
відповідно до вимог законодавства про
працю.

Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України
визначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Як вбачається з даної норми закону,
право регресу, під яким розуміється
право особи, що відшкодувала шкоду,
звернутися з вимогою про повернення
виплаченого до боржника, з вини якого
завдано шкоди, може бути застосовано у
випадках, коли особа завдавача шкоди та
особа, яка несе відповідальність за
завдану шкоду, не співпадають.

В даному випадку суд зазначає, що
постановою Сокальського районного
суду Львівської області від 21.04.2008р.
особою, яка завдала шкоди визнано
ОСОБА_6 - майстра дорожньо-ремонтного
пункту №3 філії «Жовківська ДЕД» ДП
«Львівський автодор». Водночас,
рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 29.04.2013р. у
справі №1327/442/2012 позивача визнано
особою, яка несе відповідальність за
завдану шкоду перед гр. ОСОБА_5 та гр.
ОСОБА_4 Відтак, має місце те, що особа
завдавача шкоди та особа, яка несе
відповідальність за завдану шкоду, не
співпадають.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завданку
їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових (службових)
обов'язків.

Оскільки вина працівника відповідача
ОСОБА_6 у виникненні ДТП встановлена
рішеннями вищезгаданих судів (факти
встановлені якими є преюдиційними в
силу положень ст. 35 ГПК України під час
вирішення даного спору), матеріальна та
моральна шкода відшкодована
потерпілим позивачем (як власником
автодороги), відтак в останнього
виникло право зворотної вимоги
(регресу) до відповідача, як
роботодавця винної у виникненні ДТП
особи, в розмірі 62739,51 грн.

З приводу стягнення з відповідача
витрат по сплаті виконавчого збору, суд
зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить суд також стягнути з
відповідача 2404,78 грн. витрат по сплаті
виконавчого збору, які він поніс у
зв'язку з несвоєчасним перерахуванням
грошових коштів потерпілим у ДТП. Разом
з тим позивач зазначає, що несвоєчасне
виконання рішення судів виникло через
складну фінансову ситуацію, зокрема,
відсутність коштів на рахунку
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. Постанова про стягнення
виконавчого збору може бути оскаржена
в десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

А тому, суд зазначає, що стягнення з
позивача виконавчого збору є наслідком
несвоєчасного виконання ним рішення
суду, а не наслідком протиправних дій
відповідача. При цьому, відсутність
грошових коштів, спрямованих на
своєчасне виконання рішення суду, яка
призвела до стягнення виконавчого
збору, не може бути підставою для
покладення відповідальності за це на
відповідача (в силу відсутності вини
останнього). Таким чином, суд відмовляє
позивачу в задоволенні вимог щодо
стягнення з відповідача шкоди у
розмірі 2404,78 грн., завданої внаслідок
стягнення виконавчого збору.

Судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на підставі ст. 49 ГПК
України, пропорційно задоволеним
вимогам.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього
підприємства «Львівський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» (79053, м.
Львів, вул. В. Великого, 54; ) на користь Служби автомобільних
доріг у Львівській області (79053, м.
Львів, вул. В. Великого, 54; ) 62739,51 грн. шкоди в порядку регресу.

3. В решті позовних вимог -
відмовити.

4. Стягнути з Дочірнього
підприємства «Львівський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» (79053, м.
Львів, вул. В. Великого, 54; ) на користь Служби автомобільних
доріг у Львівській області (79053, м.
Львів, вул. В. Великого, 54; ) 1759,58 грн. судового збору.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
22.08.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.