м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування" в особі
філії Газопромислове управління
"Шебелинкагазвидобування"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпатигаз"
про стягнення 179 226,15 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача Хлопузян Р.Д. за
довіреністю від 30.04.2014
Від відповідача Ярмоленко Є.П. за
довіреністю від 13.01.2014
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 03.09.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.06.2014 Українське державне
підприємство поштового зв'язку "
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" (надалі - позивач)
звернулося з позовною заявою до
Господарського суду міста Києва до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпатигаз"
(надалі-відповідача) про стягнення 22
440,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 порушено провадження у
справі №910/11378/14 та призначено розгляд
справи на 23.06.2014.

В судове засідання, призначене на
23.06.2014, з'явилися представники сторін,
надали пояснення по суті справи та
подали документи на виконання вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі.

В судовому засіданні оголошено перерву
до 14.07.2014.

У зв`язку із перебуванням судді
Лиськова М.О. у відпустці,
розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
14.07.2014 справу було передано судді
Головатюку Л.Д. для подальшого
розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014, на підставі ст. 65, 86
Господарського процесуального кодексу
України, прийнято справу до
провадження суддею - Головатюком Л.Д. та
призначено розгляд справи на 04.08.2014.

У зв'язку із виходом з відпустки судді
Лиськова М.О., з метою уникнення
затягування розгляду справи
розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
04.08.2014 справу було передано судді
Лиськову М.О. для подальшого розгляду
справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014, на підставі ст. 65, 86
Господарського процесуального кодексу
України, прийнято справу до
провадження суддею - Лиськовим М.О. та
призначено розгляд справи на 03.09.2014.

В судове засідання, призначене на
03.09.2014, з'явився представник позивача та
подав заяву про збільшення розміру
позовних вимог.

В судове засідання, призначене на
03.09.2014, з'явився представник
відповідача та клопотав про оголошення
перерви в судовому засіданні та
заперечив проти клопотання позивача
про збільшення розміру позовних вимог.
Суд розглянувши клопотання
відповідача про оголошення перерви в
судовому засіданні, заслухавши думку
представника позивача, не знайшов
підстав для його задоволення.

Клопотання позивача обґрунтовано тим,
що позивач зробив перерахунок суми
боргу станом на 22.08.2014, а отже позовні
вимоги підлягають збільшенню на
підставі ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України. Суд
приймає вказану заяву та подальший
розгляд справи буде здійснюватись з
урахуванням вказаної заяви.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2012 між позивачем (надалі - Сторона-1)
та відповідачем (далі по тексту -
Сторона-2) (разом - сторони), було
укладено угоду про відшкодування
витрат із споживання електричної
енергії (належним чином засвідчена
копія договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Угода).

Відповідно до п. 8 Угоди визначено
термін її дії до 31.12.2012

Відповідно до п. 3 Угоди відповідач
зобов'язується здійснити
відшкодування витрат понесених
позивачем, пов'язаних із споживанням
електричної енергії для забезпечення
виконання робіт, передбачених Додатком
№5 до Додаткової угоди №4 про внесення
змін та доповнень до Договору №3 про
спільну діяльність без утворення
юридичної особи.

Згідно з п.4 Угоди сума витрат за
споживання електричної енергії
визначається Сторонами на підставі
акту узгодження витрат, складеному
згідно щомісячного розрахунку
відшкодування витрат на
обслуговування об'єкту.

Згідно Акту про відшкодування витрат
із споживання електричної енергії від
31.03.2014 сума понесених витрат із
споживання електричної енергії в
березні 2014 склала 87 433,34 грн., згідно
Акту про відшкодування витрат із
споживання електричної енергії від
30.04.2014 сума понесених витрат із
споживання електричної енергії в
квітні 2014 склала 88 829,85 грн., згідно Акту
про відшкодування витрат із споживання
електричної енергії від 31.05.2014 сума
понесених витрат із споживання
електричної енергії в травні 2014 склала
87 895,85 грн., згідно Акту про
відшкодування витрат із споживання
електричної енергії від 30.06.2014 сума
понесених витрат із споживання
електричної енергії в червні 2014 склала
96 029,30 грн.

За змістом п. 5 Угоди відповідач
зобов'язується до 20 числа місяця
наступного за звітним відшкодувати
позивачу вартість понесених витрат із
споживання електричної енергії.

Проте, у вказані строки відповідач
взяті на себе зобов'язання не виконав.
Станом на 22.08.2014 сума заборгованості
згідно Угоди становить 360 188,34 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання перед позивачем, про що
свідчить розрахунок та акти від 31.03.2014
та 30.04.2014 (належним чином засвідчені
копії міститься в матеріалах справи).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
контррозрахунку відповідача, а також
те, що будь-яких доказів щодо оплати
заборгованості за Угодою, відповідачем
до суду не представлено, суд дійшов
висновку, що обґрунтованими є позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача боргу за угоду про
відшкодування витрат із споживання
електричної енергії від 02.04.2012 в сумі 360
188,34 грн.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за Угодою в сумі 360 188,34
грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, строк
оплати послуг, у відповідності до п. 5
Угоди є таким, що настав, а тому позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу у розмірі 360 188,34 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 16 630,63 грн. пені
в розмірі подвійної ставки НБУ
належної до сплати суми за кожен день
прострочення, відповідно до п. 6 Угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
16 630,63 грн. у відповідності до п 6 Угоди,
оскільки судом встановлено порушення
відповідачем строків виконання
грошового зобов'язання. Позовна заява
містить розрахунок суми пені згідно п. 6
Угоди, при перевірці якого судом
встановлено, що позивач правильно
здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
2 292,45 грн. трьох відсотків річних
нарахованих на суму боргу за весь час
прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 3 % річних
ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м.
Київ, вулиця Кудрявська, будинок 13-19;
ідентифікаційний код: 30162340) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення на користь Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вулиця
Кудрявська, будинок 26/28;
ідентифікаційний код 30019775) в особі
філії Газопромислове управління
"Шебелинкагазвидобування" (64250,
Харківська обл., Балаклійський район,
селище міського типу Червоний Донець,
вулиця Жовтнева, будинок 9;
ідентифікаційний код 00153146) 360 188 (триста
шістдесят тисяч сто вісімдесят вісім)
грн. 34 коп. - основного боргу, 16 630
(шістнадцять тисяч шістсот тридцять)
грн. 63 коп. - пені, 2 292 (дві тисячі двісті
дев'яносто два) грн. 45 коп. - 3 % річних та 7
582 (сім тисяч п'ятсот вісімдесят дві)
грн. 23 коп. - суму судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 09.09.2014

Суддя
М.О. Лиськов