ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.Справа № 922/2479/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання
Алексєєвій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ізобуд" (м. Харків)
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трейдінгова
компанія "Ізобуд" (Київська обл., м.
Васильків) , Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастерпласт Україна"
(Закарпатська обл., м. Ужгород) ,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сі Ейч Корпорейшн" (м.
Харків) про визнання недійсними
договорів та застосування наслідків
нікчемного правочину, за участю
представників сторін:

позивача - Вяльченка Д.В. (довіреність
№26 від 23.10.12 р.),

відповідача (ТОВ "Трейдінгова компанія
"Ізобуд") - не з'явився,

відповідача (ТОВ „Мастерпласт
Україна") - адвоката ОСОБА_2 (довіреність
від 20.05.13 р.),

відповідача (ТОВ "Сі Ейч Корпорейшн") -
не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

За уточненими позовними вимогами
позивач просить:

1) визнати недійсними (нікчемними):

- договір про заміну боржника від 25.03.2009
р., укладений між ТОВ "Трейдінгова
компанія "Ізобуд", ТОВ "Мастерпласт
Україна" та ТОВ Ізобуд";

- договір поруки №02/04-2013 від 02.04.2013 р.,
укладений між ТОВ "Трейдінгова
компанія "Ізобуд" та ТОВ "Сі Ейч
Корпорейшн";

2) застосувати наслідки нікчемного
правочину - договору про заміну
боржника від 25.03.2009 р., а саме - повернути
сторони договору у попередній стан,
тобто повернути зобов'язання з оплати
коштів у розмірі 3637696,54 грн., що виникли
за договором поставки №7 від 02.01.2008 р.,
укладеному між ТОВ "Трейдінгова
компанія "Ізобуд" та ТОВ "Мастерпласт
Україна", та є предметом договору про
заміну боржника від 25.03.2009 р., від ТОВ
Ізобуд" до ТОВ "Трейдінгова компанія
"Ізобуд" з моменту вчинення нікчемного
правочину, а саме - з 25 березня 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог про
недійсність договору про заміну
боржника від 25.03.2009 р. позивач
посилається на ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 220
ЦК України, рішення господарського
суду м. Києва від 12.03.2012 р. у справі №6/607,
яким визнано нікчемним п. 3 договору про
заміну боржника, а також на те, що
спірний договір суперечить вимогам ч. 3
ст. 238 ЦК України. В обґрунтування
позовних вимог про недійсність
договору поруки №02/04-2013 від 02.04.2013 р.
позивач посилається на ч. 1 ст. 216 та ч. 2
ст. 548 ЦК України.

09.08.2013 р. відповідач (ТОВ "Мастерпласт
Україна") надав відзив на позовну заяву,
в якому заперечує проти позовних вимог
та просить відмовити позивачу у
задоволенні позову повністю з підстав,
викладених у відзиві.

13.08.2013 р. представник відповідача (ТОВ
"Мастерпласт Україна") надав суду
клопотання про застосування строку
позовної давності до вимог позивача (т.
1 а.с. 97).

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13.08.2013 р. по
справі №922/2479/13 позовні вимоги були
задоволенні повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.05.2014 р. (т. 2 а.с. 198-200)
касаційну скаргу ТОВ „Мастерпласт
Україна" задоволено частково, рішення
господарського суду Харківської
області від 13.08.2013 р. та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013 р. у
справі №922/2479/13 скасовано, справу
передано до господарського суду
Харківської області на новий розгляд.

Відповідно до витягу від 11.06.2014 р.
автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Харківської області справу №922/2479/13
призначено для розгляду судді
Ольшанченку В.І.

Відповідач (ТОВ „Мастерпласт Україна"),
у відзиві на уточнені позовні вимоги
позивача, просить відмовити позивачу в
задоволенні позову повністю з підстав,
викладених у відзиві (т.3 а.с.30-39).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06.08.2014 р.
розгляд справи був відкладений на 18
серпня 2014 р. о 14:00 год.

Відповідач (ТОВ „Мастерпласт Україна")
надав супровідний лист від 18.08.2014 р., в
якому просить долучити документи до
матеріалів справи.

Розглянувши це клопотання, суд вважає
за можливе задовольнити його.

Представник відповідача (ТОВ
„Мастерпласт Україна") надав
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

Розглянувши це клопотання, суд вважає
за можливе задовольнити його.

Відповідач (ТОВ „Мастерпласт Україна")
надав відзив на позовну заяву, в якому
заперечує проти позовних вимог і
просить відмовити позивачу у
задоволенні позову повністю та
стягнути з позивача, а у випадку
відсутності коштів з будь-якого іншого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання судового
рішення, на користь ТОВ "Мастерпласт
Україна" 73702,00 грн. по сплаті судового
збору.

Відповідачі (ТОВ "Трейдінгова компанія
"Ізобуд" та ТОВ "Сі Ейч Корпорейшн")
відзиви на уточнені позовні вимоги та
витребувані документи суду не надали.
Представники відповідачів у судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суду не повідомили, хоча
відповідачі (ТОВ "Трейдінгова компанія
"Ізобуд" та ТОВ "Сі Ейч Корпорейшн") були
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду справи за
адресами, вказаними у спеціальних
витягах з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 12.06.2014 р.
відповідно за №18829238 і №18828954.

Справа розглядається за наявними у ній
матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача (ТОВ
„Мастерпласт Україна"), суд встановив
наступне.

02.01.2008 р. між ТОВ "Мастерпласт Україна"
(постачальник) та ТОВ "Трейдінгова
компанія "Ізобуд" (покупець) був
укладений договір №7 (надалі - договір
№7), за яким постачальник зобов'язався
поставляти, а покупець приймати і
оплачувати товар, згідно накладної
постачальника.

Згідно з п. 2.1 договору №7 обсяг
(кількість) постачань на період дії
даного договору регулюються кількістю
"замовлень на постачання товару",
наданих покупцем за формою та в
порядку, визначеними даним договором,
але не більше ніж еквівалент 3000000,00 Євро
по курсу НБУ на день поставки товару.

Відповідно до п. 3.1 договору №7 товар
повинен бути поставлений покупцю до
місця та в терміни, зазначені в
замовленні на постачання товару.

Згідно з п. 4.2 договору №7 розрахунки за
даним договором здійснюються шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця на
протязі 55-ти календарних днів з моменту
одержання товару.

Постачальник повністю виконав свої
зобов'язання за договором №7, що
підтверджується матеріалами справи, а
саме копіями видаткових накладних та
довіреностей покупця на отримання
товару.

Покупець, в свою чергу, не в повному
обсязі розрахувався за отриманий
товар, що підтверджується копіями
банківських виписок з поточного
рахунку постачальника та актами звірок
взаєморозрахунків між сторонами.

Відповідно до акту звірки розрахунків
від 31.03.2009 р. (т. 3 а.с. 103), підписаного
уповноваженими представниками сторін
без зауважень, заборгованість ТОВ "ТК
"Ізобуд" на 01.03.2009 р. становить 3637696,54 грн.

25.03.2009 р. між ТОВ "Трейдінгова компанія
"Ізобуд" (первісний боржник) і ТОВ
"Ізобуд" (новий боржник), а також ТОВ
"Мастерпласт Україна" (кредитор) був
укладений договір про заміну боржника
(надалі - договір про заміну боржника),
за яким зобов'язання з оплати
поставленого товару у сумі 3637696,54 грн.,
що виникли між ТОВ "Трейдінгова
компанія "Ізобуд" та ТОВ "Мастерпласт
Україна" на підставі договору №7 від
02.01.2008 р., перейшли до ТОВ "Ізобуд", яке
стало виступати новим боржником (пункт
1 та 2 договору) у даних зобов'язаннях.

Відповідно до п. 3 даного договору
керуючись ст. 175 ГК України та ст. 539 ЦК
України новий боржник (ТОВ "Ізобуд")
стає зобов'язаним здійснити замість
первісного боржника (ТОВ "Трейдингова
компанія "Ізобуд") наступні обов'язки: в
рахунок погашення боргу, на користь
кредитора (ТОВ "Мастерпласт Україна")
передати у власність квартири №№ 9, 14,
19, 44, 53, 62, 71, 43, 52, 61 загальною площею 696,09
кв.м., що розташовані в житловому
будинку за адресою: Київська область, м.
Бориспіль, вул. Бабкіна, 6. Квартири
передаються після здачі вказаного вище
житлового будинку в експлуатацію та
оформлення права власності на
зазначені квартири за новим боржником
з метою їх подальшої передачі
кредитору.

Пунктом 4 договору про заміну боржника
визначено, що у випадку неможливості
виконання новим боржником (ТОВ "Ізобуд")
п. 3 цього договору, новий боржник (ТОВ
"Ізобуд") зобов'язується існуючу
заборгованість в сумі 3637696,54 грн.
сплатити через 30 (тридцять) днів після
виставленої ним письмової вимоги
кредитора, але не раніше строків, що
обумовлюються та визначаються у
відповідності до п. 3 даного договору.

У пункті 5 договору про заміну боржника
встановлена відповідальність нового
боржника (ТОВ "Ізобуд") перед кредитором
(ТОВ "Мастерпласт Україна") за
невиконання п. 3 цього договору у
вигляді штрафу, у розмірі,
еквівалентному 141139,41 дол. США за діючим
курсом НБУ на момент здійснення
платежу.

Згідно з п. 6 договору про заміну
боржника кредитор (ТОВ "Мастерпласт
Україна") відмовляється від права
вимагати від нового боржника будь-які
інші штрафи, пені, збитки, окрім тих, що
визначені у п. 4 та 5 цього договору.

Відповідно до п. 7 договору про заміну
боржника підписанням цього договору
кредитор (ТОВ "Мастерпласт Україна") дає
згоду на переведення боргу з
первісного боржника на нового.

07.10.2011 р. ТОВ "Мастерпласт Україна"
надіслав ТОВ "Ізобуд" звернення від
07.10.2011 р., в якому просив припинити
укладання договорів по фінансуванню
будівництва або продажу квартир та
видати документи про право власності
на квартири, що підтверджується копією
накладної про відправку.

ТОВ "Ізобуд" отримало звернення 10.10.2011
р., але відповіді не дало та вимоги ТОВ
"Мастерпласт Україна" не виконало.

25.04.2012 р. ТОВ "Мастерпласт Україна"
надіслав ТОВ "Ізобуд" вимогу про сплату
заборгованості та штрафних санкцій від
19.04.2012 р., що підтверджується копіями
опису та повідомлень про вручення
поштового відправлення.

У відповіді від 14.06.2012 р. на вимогу ТОВ
"Мастерпласт Україна" ТОВ "Ізобуд"
відмовило у задоволенні, посилаючись
на рішення господарського суду м. Києва
від 12.03.2012 р. у справі №6/607, яким визнано
нікчемним п. 3 договору про заміну
боржника.

02.04.2013 р. між ТОВ "Трейдінгова компанія
"Ізобуд" (кредитор) та ТОВ "Сі Ейч
Корпорейшн" (поручитель) був укладений
договір поруки №02/04-2013 (надалі - договір
поруки), за яким поручитель на
добровільних засадах бере на себе
зобов'язання перед кредитором
відповідати по зобов'язанням боржника,
які виникають за договором про заміну
боржника, включаючи, але не обмежуючись
наступним: контролювати сплату
заборгованості боржником, та у випадку
прострочення зобов'язаний негайно
сплатити всі суми з урахуванням пені,
відсотків за користування коштами.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки, цей
договір набирає чинності з дня його
підписання сторонами і діє до повного
виконання боргових зобов'язань за
договором про заміну боржника.
Відповідальність поручителя
припиняється після виконання боргових
зобов'язань в повному обсязі.

Порука за цим договором також
припиняється, якщо кредитор в межах
трирічного терміну з дня настання
строку виконання боргових зобов'язань
не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом

Згідно ст. 520 ЦК України, в редакції, що
існувала на день укладання договору
про заміну боржника, боржник у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою (переведення боргу) лише за
згодою кредитора.

Статтею 521 ЦК України визначено, що
форма правочину щодо заміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні, яке виникло на підставі
правочину, що підлягає державній
реєстрації, має бути зареєстрований в
порядку, встановленому для реєстрації
цього правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Оскільки договір №7, на підставі якого
виникло зобов'язання, не був
посвідчений нотаріально та не підлягав
такому посвідченню, то відповідно і
договір про заміну боржника не повинен
був посвідчуватися нотаріально.

Стаття 539 ЦК України визначає, що
альтернативним є зобов'язання, в якому
боржник зобов'язаний вчинити одну з
двох або кількох дій. Боржник має право
вибору предмета зобов'язання, якщо інше
не встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України, при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Договір про заміну боржника містить
альтернативне зобов'язання щодо сплати
заборгованості про передачу квартир.
Про це прямо вказується у пунктах 3 та 4
самого договору про заміну боржника.

За таких обставин, суд вважає
безпідставним посилання позивача на
те, що п. 3 договору про заміну боржника
є новацією, оскільки містить в собі
положення договору міни, виходячи з
наступного. По-перше, на момент
укладання договору про заміну боржника
вказані у ньому квартири ще не були
збудовані та здані у експлуатацію.
По-друге, на момент укладання договору
про заміну боржника позивач не був
власником вказаних у цьому договорі
квартир.

Посилання позивача щодо нікчемності
частини спірного договору про заміну
боржника, викладені в рішенні
господарського суду м. Києва від 12.03.2012
р. у справі №6/607, суд вважає
безпідставним, оскільки визнання
недійсним договору про заміну боржника
не було предметом розгляду у згаданій
справі, до того ж, такий висновок є лише
правовою позицією суду і не може
вважатись преюдиційним фактом
відповідно до ст. 35 ГПК України.

Згідно із ст. 217 ЦК України недійсність
окремої частини правочину не має
наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

З огляду на зазначене вище
необґрунтованим є посилання позивача
на те, що без включення недійсної
частини спірний договір не був би
укладений сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом.

Як убачається із змісту витягів з
ЄДРПОУ щодо кожного з товариств, підпис
договору про заміну боржника з боку ТОВ
"Трейдінгова компанія "Ізобуд"
(первісний боржник) та ТОВ "Ізобуд"
(новий боржник) вчинений однією і тією ж
особою - ОСОБА_3, який на час укладання
спірного договору перебував на посаді
керівника (директора) одночасно в обох
товариствах.

Даний факт є порушенням вимог чинного
законодавства і є підставою для
визнання договору про заміну боржника
недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 і ч. 1
ст. 203 ЦК України.

Однак, відповідачем (ТОВ "Мастерпласт
Україна") було заявлено про
застосування строку позовної давності
до всіх позовних вимог позивача.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Позивач про поновлення строку позовної
давності суд не просить.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що позивачем не доведено наявність
обставин, зазначених в ст.ст. 203, 215 ЦК
України, з якими закон пов'язує
визнання правочину недійсним
(нікчемним).

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги про визнання недійсними
(нікчемними) договорів про заміну
боржника та поруки необґрунтованими,
недоведеними та не підлягаючими
задоволенню в повному обсязі.

Посилання позивача на застосування до
спірних правовідносин ч. 3 ст. 261 ЦК
України, суд вважає безпідставним,
оскільки в даному випадку вимога про
застосування наслідків нікчемного
правочину є похідною від первісної
вимоги - визнання недійсним договору
про заміну боржника.

Відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" щодо вимог, пов'язаних з
визнанням правочинів недійсними,
застосовується загальна позовна
давність, а за позовами про
застосування наслідків нікчемного
правочину (повернення коштів, іншого
майна тощо) позовна давність
починається не від дня вчинення такого
правочину, а від дня, коли почалося його
виконання. Тобто, мова йде про випадок,
коли вимога про застосування наслідків
недійсного правочину є основною, а не
похідною, як у спорі у даній справі.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги про застосування наслідків
нікчемного правочину
необґрунтованими, недоведеними та не
підлягаючими задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 217, 220, 238, 267, 513, 520,
521, 539 ЦК України, ст.ст. 179, 193 ГК України,
ст.ст. 33-35, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трейдінгова
компанія "Ізобуд" (Київська обл., м.
Васильків) відмовити повністю.

В позові до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастерпласт Україна"
(Закарпатська обл., м. Ужгород)
відмовити повністю.

В позові до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сі Ейч Корпорейшн" (м.
Харків) відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ізобуд" (61023, м.
Харків, вул. Мироносицька, 88, кв. 72. Код
) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мастерпласт Україна" (88000, Закарпатська
обл., м. Ужгород, вул. Павловича, 5. Код
) витрати на оплату судового
збору за подання апеляційної та
касаційної скарг в сумі 73702,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.08.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко