ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Справа № 5024/873/2012

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Жукової Л.В. - головуючий (доповідач),
Вовка І.В., Палія В.В.,

розглянувши касаційну
скаргитовариства з обмеженою
відповідальністю "Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія" на
ухвалугосподарського суду Херсонської
області від 25.04.2014р.та
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р.у
справі № 5024/873/2012 господарського суду
Херсонської областіза
позовомЗаступника прокурора
Херсонської області в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
України, Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Херсонській області та відкритого
акціонерного товариства "Херсонський
бавовняний комбінат"дотовариства з
обмеженою відповідальністю
"Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія"за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача товариство з
обмеженою відповідальністю
"Мак-Плюс"та за участюВідділу державної
виконавчої служби Голопристанського
управління юстиції Херсонської
області Міністерства юстиції
Українипровитребування майна з чужого
незаконного володіння

в судовому засіданні взяли участь
представники від:

прокурора: Кузнецова Ю.В. (посв. № 023135
від 26.11.2013 р.);

позивача 1: Безгубенко А.С. (дов. від
20.12.2013 р.);

позивача 2: Безгубенко А.С. (дов. від
03.12.2013 р.);

позивача 3: не з'явилися;

відповідача: не з'явилися;

третьої особи: не з'явилися;

ВДВС Голопристанського управління
юстиції: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 р. заступник прокурора
Херсонської області звернувся до
господарського суду Херсонської
області з позовом в інтересах держави в
особі Фонду державного майна України,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Херсонській області та Відкритого
акціонерного товариства "Херсонський
бавовняний комбінат" м. Херсон про
витребування з незаконного володіння
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична
компанія "Луцьктеплоенерго" м. Луцьк на
користь Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський бавовняний
комбінат" м. Херсон об'єктів нерухомого
майна вартістю 16 500 000 грн., що
знаходиться за адресою: Херсонська
область, Голопристанський район, с.
Залізний Порт, вул. Морська, буд. 1-а.
Перелік витребуваного майна складає:
спальний корпус літ. "А" площею 2 596,5 кв.
м.; спальний корпус літ. "Б" площею 828,6 кв.
м.; спальний корпус літ. "В" площею 832,6 кв.
м.; спальний корпус літ. "Г" площею
20,2 кв. м.; спальний корпус літ. "Д" площею
1 271,9 кв. м.; їдальня літ. "Є" площею 2 300,2
кв. м.; службова будівля літ. "Ж" площею
428,8 кв. м.; службова будівля літ. "З";
службова будівля літ. "Л"; службова
будівля літ. "Н"; склад літ. "И"; склад літ.
"О"; більярд літ. "К"; вхід у підвал літ.
"М"; сан. вузол літ. "П"; сан. вузол літ. "Р";
навіс літ. "С"; навіс літ. "Е"; навіс літ.
"Ю"; навіс літ. "Я"; службова будівля
літ. "Ф"; службова будівля літ. "Х";
службова будівля літ. "Ч"; службова
будівля літ. "Ц"; службова будівля літ.
"Ш"; дизельна літ. "У"; водонапірні башти:
№ 18 та № 19; водопровід № 5-7; огорожа №
9-17; мостіння № 1.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 24.01.2013 р. (суддя
Нікітенко С.В.), залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.11.2013 (колегія
суддів у складі: суддя Лавриненко Л.В. -
головуючий, судді Пироговський В.Т.,
Жеков В.І.), позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.02.2014 р. (колегія суддів у
складі: суддя Картере В.І. - головуючий
(доповідач), судді Барицька Т.Л., Євсіков
О.О.) рішення господарського суду
Херсонської області від 24.01.2013 р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 13.11.2013 у справі
№ 5024/873/2012 залишено без змін.

В травні 2013 товариство з обмеженою
відповідальністю "Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія"
звернулося до господарського суду
Херсонської області зі скаргою на дії
Відділу державної виконавчої служби
Голопристанського районного
управління юстиції, в якій просило
визнати протиправними дії державного
виконавця Ісаченко О. В. щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 27.03.2013 р., та просило
суд вказану постанову скасувати.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 25.04.2014 р. у
справі № 5024/873/2012 скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія"
залишена без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р.
ухвалою господарського суду
Херсонської області від 25.04.2014 р. у
справі № 5024/873/2012 залишено без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія" без
задоволення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія"
подала до Вищого господарського суду
України касаційну скаргу, в якій
просить суд касаційної інстанції
скасувати ухвалу господарського суду
Херсонської області від 25.04.2014 р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р. по
справі № 5024/873/2012. Визнати дії
державного виконавця державної
виконавчої служби Голопристанського
районного управління юстиції
Херсонської області Ісаченко О.В. щодо
витребування майна - комплексу
пансіонату "Ювілейний", розташований за
адресою: Херсонська обл.,
Голопристанський р-н., с. Залізний Порт,
вул. Морська, буд. 1-а, на користь ВАТ
"Херсонський бавовняний комбінат"
протиправним. Скасувати постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 27.03.2013 р. ВП № 36691681, винесену
державним виконавцем державної
виконавчої служби Голопристанського
районного управління юстиції
Херсонської області Ісаченко О.В.
Зобов'язати державного виконавця
державної виконавчої служби
Голопристанського районного
управління юстиції Херсонської
області Ісаченко О.В. в повному обсязі
вчинити передбачені Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчі
дії щодо виконання наказу
господарського суду Херсонської
області № 5024/873/2012 від 19.02.2013 р.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджені
всі обставини справи, крім того
неправильно застосовані норми
матеріального права.

Заступник прокурора Херсонської
області подав до Вищого господарського
суду України заперечення на касаційну
скаргу, в якому просить залишити ухвалу
господарського суду Херсонської
області від 25.04.2014р. та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 10.06.2014 р. у справі № 5024/873/2012 без
змін, а касаційну скаргу без
задоволення.

Телеграма скаржника про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
знаходженням представника скаржника в
іншому судовому засіданні не
задовольняється, оскільки ухвалою
Вищого господарського суду України від
27.08.2014 року явка представників сторін
обов'язковою не визнавалася, додаткові
документи від них не витребувалися, з
урахуванням особливостей розгляду
скарги судом касаційної інстанції,
передбачених ст. 1117 ГПК України,
колегія суддів вважає, що неявка
представників відповідача не
перешкоджає розгляду справи за
наявними матеріалами відповідно до
ст.1115 ГПК України та не є підставою для
відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення прокурора,
позивача 1 та позивача 2, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши,
згідно ч.1 ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України, наявні
матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1212 ГПК України скарги
на дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються в
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Частинами другою та третьою ст. 25
Закону встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.02.2013 р. Господарським судом
Херсонської області видано наказ №
5024/873/2012 про примусове виконання
рішення від 24.01.2013 р., яке набрало
законної сили 09.02.2013 р.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Голопристанського районного
управління юстиції від 25.02.2013 р.
відкрито виконавче провадження з
виконання наказу Господарського суду
Херсонської області по справі №
5024/873/2012, виданого 19.02.2013 р.

Пунктом 2 наведеної постанови
державний виконавець запропонував
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія" м.
Луцьк виконати наказ Господарського
суду Херсонської області добровільно,
повернувши майно Відкритому
акціонерному товариству "Херсонський
бавовняний комбінат" м. Херсон в строк
до 05.03.2013 р. (в постанові помилково
вказана дата 05.02.2013 р., про технічний
характер цієї помилки свідчить також
наявний в матеріалах справи лист
Відділу державної виконавчої служби
Голопристанського районного
управління юстиції.

Відмовляючи у задоволенні скарги на
діїї ВДВС Голопристанського РУЮ
Херсонської області, господарські суди
виходили з того, що на момент винесення
рішення по справі № 5024/873/2012 та набрання
ним законної сили, комплекс пансіонату
"Ювілейний" перебував у власності
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія" м.
Луцьк та той факт, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Мак-Плюс"
м. Луцьк 06.03.2013 р. здійснило державну
реєстрацію речових прав на спірне
нерухоме майно не припиняє обов'язку
боржника повернути спірне майно,
оскільки воно визначене за рішенням
суду, яке на день розгляду заяви має
закону силу.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених
Законом, іншими нормативно -правовими
актами, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб
і порядок, визначені виконавчим
документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про державну виконавчу службу"
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 75 Закону після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Постановою про закінчення виконавчого
провадження від 27.03.2013 р. державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Голопристанського
районного управління юстиції
виконавче провадження з виконання
наказу Господарського суду
Херсонської області по справі №
5024/873/2012, виданого 19.02.2013 р., закінчив, у
зв'язку з його виконанням на підставі
акту від 26.03.2013 р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мак - Плюс" м. Луцьк
право власності на спірне майно
зареєструвало 06.03.2013 р., тобто після
набрання рішенням господарського суду
Херсонської області від 24.01.2013 р. у
справі № 5024/873/2012 законної сили та після
закінчення строку, встановленого
державним виконавцем для
добровільного виконання відповідачем
у справі цього рішення

Пунктом 4 статті 20 Закону України "Про
виконавче провадження", передбачено, що
у разі необхідності перевірки
інформації щодо наявності боржника чи
його майна або його місця роботи на
території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець може своєю
мотивованою постановою, затвердженою
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований,
доручити проведення перевірки
вказаної інформації відповідному
відділу державної виконавчої служби.
Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби, якому
доручено проведення перевірки
зазначеної інформації, у разі
виявлення майна боржника повинен
здійснити його опис та арешт. Виконавчі
дії за дорученням проводяться у строк
не пізніше десяти робочих днів з
моменту надходження до відділу
державної виконавчої служби
відповідної постанови державного
виконавця в межах виконавчого
провадження, у якому винесено цю
постанову. За результатами проведених
дій складається акт, що направляється
державному виконавцю, який виніс
постанову.

Пунктом 5 частини 1 статті 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі письмової
відмови стягувача від одержання
предметів, вилучених у боржника під час
виконання рішення про передачу їх
стягувачу, або знищення речі, що має
бути передана стягувачу в натурі.

Пунктом 4.9.1 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Мінюсту України від 15.12.1999р. №74/5,
виконавче провадження підлягає
закінченню державним виконавцем,
зокрема, у випадках визнання відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду; визнання судом мирової
угоди між стягувачем і боржником про
закінчення виконавчого провадження;
смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва; скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), яке підлягало виконанню на
підставі виконавчого документа, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню;
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника при виконанні рішення про
передачу їх стягувачеві, або знищення
речі, яка мала бути передана
стягувачеві в натурі; закінчення
передбаченого законом строку для
даного виду стягнення; передачі
виконавчого документа ліквідаційній
комісії у разі ліквідації боржника -
юридичної особи або арбітражному
керуючому в разі визнання боржника
банкрутом; фактичного повного
виконання рішення згідно з виконавчим
документом; повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, або на
письмову вимогу стягувача; направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого органу державної виконавчої
служби; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), які видали
виконавчий документ, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
76 Закону.

За відсутності у відповідача
присудженого позивачеві майна в
натурі, засвідченої державним
виконавцем (ст.40 Закону України "Про
виконавче провадження" ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження" у
редакції чинній з 01.11.2011 року,
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
стягнення вартості цього майна. При
цьому господарський суд повинен
виходити з вартості майна, визначеної
ним у рішенні про його передачу
(повернення).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

За приписами ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Крім того п.4.11.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій,
передбачено, що виконавчий документ,
який прийнятий державним виконавцем до
виконання, і за яким стягнення не
провадилося або було проведено
частково, повертається стягувачеві, у
таких випадках: за письмовою заявою
стягувача; якщо в боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернено
стягнення, і здійснені державним
виконавцем відповідно до Закону заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; якщо стягувач
відмовився залишити за собою майно
боржника, не реалізоване під час
виконання рішення, одержати певні
предмети, що повинні бути передані йому
від боржника згідно з рішенням; якщо
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснює
авансування витрат на проведення
виконавчих дій, якщо їх авансування
передбачено Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа;
якщо в результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо з'ясувати
місцезнаходження боржника - юридичної
особи, місце проживання боржника -
фізичної особи (за винятком виконавчих
документів, зазначених у частині
першій статті 42 Закону), а також
виконавчих документів, за якими мають
бути стягнені грошові кошти чи інше
майно, та інших виконавчих документів,
які можуть бути виконані без
безпосередньої участі боржника; якщо в
боржника відсутнє майно, яке він за
виконавчим документом повинен
передати стягувачу, або майно,
визначене виконавчим документом, на
яке необхідно звернути стягнення з
метою погашення заборгованості (крім
коштів), і здійснені державним
виконавцем відповідно до Закону заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

Однак, господарські суди залишили поза
увагою доводи ТОВ "Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія"
викладені у скарзі на дії державного
виконавця, який витребував об`єкт
нерухомого майна, а саме у ТОВ
"Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія", яке
станом на 27.03.2013р. не було вже власником
вказаного вище нерухомого майна.

Крім того, господарські суди не
перевіряли дотримання державним
виконавцем вимог 4.11.2. Інструкції про
проведення виконавчих дій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1119 ГПК України
Вищий господарський суд України за
результатами розгляду касаційної
скарги має право скасувати рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо суд припустився
порушень норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Отже, суди попередніх судових
інстанцій припустились неправильного
застосування приписів ч.1 ст.47 ГПК
України щодо прийняття судового
рішення суддею за результатами
обговорення усіх обставин справи та ч. 1
ст. 43 цього Кодексу стосовно
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, що
відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України є
підставою для скасування судових актів
у справі.

Касаційна ж інстанція відповідно до ч.2
ст.1117 ГПК України не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути
передана на новий розгляд до суду
першої інстанції, при новому розгляді
справи суду належить врахувати
вищевикладене, більш повно та всебічно
перевірити дійсні обставини справи,
дати належну оцінку зібраним по справі
доказам, доводам та запереченням
сторін і в залежності від
встановленого та вимог закону
постановити законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Херсонської області від 25.04.2014р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р. у
справі № 5024/873/2012 скасувати. Справу
№5024/873/2012 передати до господарського
суду Херсонської області на новий
розгляд.

Головуючий
Жукова Л.В.

Судді
Вовк І.В.

Палій В.В.