ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 р.
Справа № 917/1107/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтава-Авто", 36040, м.
Полтава, вул. Великотирнівська, 1

до Селянського (фермерського)
господарства "Сіріус", 38800, Полтавська
область, Чутівський район, смт. Чутове,
вул. Чкалова, 80/3

про стягнення 5875,20 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники до перерви:

від позивача: Боряк І.М.

від відповідача: Коваль В.Ф.

Представники після перерви:

від позивача: Боряк І.М.

від відповідача: Коваль В.Ф.

Розгляд справи продовжується після
перерв, оголошених відповідно до ст. 77
ГПК України в судових засіданнях 22.07.2014
року та 19.08.2014 року.

В судовому засіданні 21.08.2014 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення 5875,20 грн. вартості
експертизи.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судових
засіданнях та у наданому до суду
відзиві на позовну заяву б/н від 21.07.2014
року (а.с. 68-69) проти задоволення
позовних вимог заперечує, посилаючись
на їх безпідставність та
необгрунтованість.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Селянським (фермерським) господарством
"Сіріус" (відповідач) на підставі
договору купівлі-продажу № від
17.10.2012 року (а.с. 70-75) було придбано
автомобіль Mercedes-Benz (модель Viano CDI22 L,
кузов WDF0607, д.н.з. ВІ 5553 ВК).

29.04.2013 року відповідач звернувся до
Публічного акціонерного товариства
"Полтава-Авто" (позивач) з листом за № 25
(а.с. 9) про усунення недоліків
вищевказаного автомобіля, а саме -
стуку в передній підвісці автомобіля.

Листом № 858 від 23.05.2013 року (а.с. 10)
позивач з метою перевірки зазначеної у
зверненні відповідача інформації
запропонував провести огляд
технічного стану автомобіля 30.05.2013
року.

Враховуючи, що 30.05.2013 року огляд
технічного стану автомобіля не
відбувся, листом № 932 від 03.06.2013 року
(а.с. 12) позивач запропонував
відповідачу провести огляд автомобіля
за участю представника
дистриб'юторської компанії -
Приватного акціонерного товариства
"Автокапітал" та незалежного експерта
06.06.2013 року.

06.06.2013 року був проведений комісійний
огляд спірного автомобіля, за
результатами якого складено
рекламаційний акт № 961 (а.с. 14).
Відповідно до даного акта комісія
дійшла висновку про відсутність
несправностей у елементах передньої
підвіски та рульового керування
автомобіля. При цьому комісія
зазначила, що заявлений представником
власника як недолік "стук у передній
підвісці автомобіля", що може виникати
при русі по дорозі з неякісним
покриттям, не являється недоліком та
зумовлений конструктивною особливістю
рульового керування, на безпеку руху не
впливає.

Як вбачається із вказаного
рекламаційного акта, представник
відповідача з висновками комісії не
погодився, наполягаючи на проведенні
автотехнічної експертизи у
спеціалізованому відомчому центрі та
на усуненні недоліків автомобіля.

Керуючись вимогами п. 30 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни дорожніх
транспортних засобів, затвердженого
наказом Міністерства промислової
політики України № 721 від 29.12.2004 року,
листом за № 971 від 07.06.2013 року (а.с. 16)
позивач звернувся до Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз із проханням провести
автотехнічну експертизу спірного
автомобіля, про що в подальшому листом
№ 1019 від 17.06.2013 року (а.с. 18) було
повідомлено відповідача.

Листом № 7393-13 від 18.07.2013 року (а.с. 20)
Київський науково-дослідний інститут
судових експертиз повідомив позивача
про неможливість проведення
експертного дослідження у визначені
чинним законодавством України терміни
та рекомендував для проведення
експертизи звернутись до Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз або до Полтавського
відділення даної установи, в штаті яких
наявні відповідні фахівці.

Листом за № 1254 від 26.07.213 року (а.с. 21)
позивач звернувся до Полтавського
відділення Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз із приводу проведення
автотехнічної експертизи спірного
автомобіля, про що в подальшому листом
№ 1259 від 29.07.2013 року (а.с. 23) було
повідомлено відповідача.

06.08.2013 року Полтавським відділенням
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз на адресу
позивача листом № 895 (а.с. 25) було
направлено рахунок на оплату вартості
експертного дослідження в розмірі 5875,20
грн. Даний рахунок був оплачений
позивачем в повному обсязі згідно
платіжного доручення № 6153 від 04.09.2013
року (а.с. 42).

23.09.2013 року Полтавським відділенням
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз було
складено висновок експертного
автотехнічного дослідження за № 763 (а.с.
26-40), яким встановлено, що: ходова
частина та рульове керування
автомобіля на момент дослідження
знаходились у справному та
працездатному стані й могли виконувати
свої функції; несправностей у вигляді
стороннього шуму та стуків як при
дослідженні у нерухомому стані, так і
при проведенні ходових випробувань
автомобіля, не виявлено.

27.01.2014 року на підставі приписів п. 30
Порядку гарантійного ремонту
(обслуговування) або гарантійної
заміни дорожніх транспортних засобів
позивач звернувся до відповідача з
листом № 132 (а.с. 41), в якому повідомив
про результати експертного
автотехнічного дослідження та
попрохав відшкодувати сплачені за
проведення експертизи грошові кошти в
розмірі 5875,20 грн. Даний лист був
одержаний відповідачем 30.01.2014 року, про
що свідчить відповідна відмітка на
повідомленні про вручення поштового
відправлення (а.с. 43), однак залишений
без реагування.

12.03.2014 року позивачем на адресу
відповідача було направлено претензію
№ 377 (а.с. 44) про відшкодування витрат на
проведення експертизи в розмірі 5875,20
грн. Вказана претензія була одержана
відповідачем 13.03.2014 року, про що
свідчить відповідна відмітка на
повідомленні про вручення поштового
відправлення (а.с. 45), однак також
залишена без реагування.

За таких обставин позивач, посилаючись
на положення п. 30 Порядку гарантійного
ремонту (обслуговування) або
гарантійної заміни дорожніх
транспортних засобів, а також норму ст.
1166 ЦК України, просить суд стягнути з
відповідача витрати на проведення
експертизи в сумі 5875,20 грн.

У відповідності до п. 1 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни дорожніх
транспортних засобів цей Порядок
визначає відносини між власниками
(далі - споживач) дорожніх транспортних
засобів та суб'єктами господарювання, в
тому числі тими, що здійснюють
роздрібну торгівлю дорожніми
транспортними засобами (далі -
продавець), підприємствами-виробниками
дорожніх транспортних засобів (далі -
виробник) та виконавцями робіт із
технічного обслуговування і
гарантійного ремонту дорожніх
транспортних засобів (далі -
виконавець).

За змістом п. п. 28, 29 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни дорожніх
транспортних засобів претензії
споживача з приводу виявлених
недоліків у дорожніх транспортних
засобах подаються за вибором споживача
на один із пунктів сервісної мережі, що
вказаний у сервісній книжці, виконавцю
або продавцю за місцем купівлі
дорожнього транспортного засобу, або
виробнику. За результатами розгляду
претензій споживача складається
рекламаційний акт, в якому
зазначаються, зокрема, висновки щодо
наявності чи відсутності недоліків, їх
істотності, причин виникнення,
можливості усунення шляхом
гарантійного ремонту тощо.

Відповідно до вимог п. 30 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни дорожніх
транспортних засобів у разі, якщо
споживач і виконавець (продавець,
виробник) не дійшли згоди щодо причин
виникнення недоліків у дорожньому
транспортному засобі, споживач вправі
вимагати направлення дорожнього
транспортного засобу на експертизу до
випробувальних центрів та лабораторій,
що акредитовані згідно із
законодавством України. Експертиза
проводиться за рахунок продавця або
виробника. Якщо в результаті
експертизи буде доведено, що недоліки
виникли після передавання дорожнього
транспортного засобу споживачеві
внаслідок порушення споживачем правил
та норм, визначених в експлуатаційній
документації на дорожній транспортний
засіб, та/або вимог цього Порядку, умов
зберігання чи транспортування, або
внаслідок дій третіх осіб, відповідні
вимоги споживача не підлягають
задоволенню, при цьому споживач
зобов'язаний відшкодувати продавцеві
(виробникові) витрати на виконання
експертизи.

Таким чином, за змістом наведених норм
необхідною умовою для відшкодування
витрат на проведення експертизи є
наявність недоліків у дорожньому
транспортному засобі, які виникли
після передачі дорожнього
транспортного засобу споживачеві
внаслідок порушення останнім правил та
норм, визначених в експлуатаційній
документації на дорожній транспортний
засіб, та/або вимог Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни дорожніх
транспортних засобів, умов зберігання
чи транспортування, або внаслідок дій
третіх осіб.

Матеріалами справи не підтверджується
факт наявності недоліків у спірному
автомобілі, що не заперечується
позивачем у позові та наданих в
подальшому письмових поясненнях. Як
наслідок, відсутність недоліків
автомобіля унеможливлює встановлення
обставин та причин їх виникнення.

Відповідності до приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Умовою, за наявності якої на боржника
покладається обов'язок відшкодувати
завдані збитки, є наявність складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності), шкідливого результату
такої поведінки (шкоди, збитків),
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою й спричиненою шкодою та
вини. Обставини щодо порушення
зобов'язання боржником та наявності
його вини і прямого причинного зв'язку
між порушенням зобов'язання та
завданими збитками, їх розмір
доводяться кредитором.

Під час розгляду справи позивачем не
було доведено факту наявності у діях
відповідача складу цивільного
правопорушення (дії відповідача не
виходять за рамки правового
регулювання, тобто не можуть бути
визнані протиправними, заявлені до
стягнення витрати на експертизу не є
збитками у розумінні ст. 22 ЦК України та
ст. 224 ГК України тощо).

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог як безпідставних та
належним чином не обгрунтованих.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України та ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Сторони
вільні у наданні до суду своїх доказів
та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, застосовуючи основні
конституційні засади судочинства,
принцип верховенства права, виходячи з
фактичних обставин даної справи,
з'ясування природи дійсних
правовідносин між сторонами у даному
спорі та чинного законодавства
України, яке повинно застосовуватися
до них при вирішенні спорів, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовну.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
ГПК України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 26.08.2014 року.

Суддя
Гетя
Н.Г.