м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6747/14 21.08.14

За позовом Приватного
акціонерного товариства «Білицький
завод «Теплозвукоізоляція»

до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Корост-Беп»

про стягнення 189
671, 07 грн.

Суддя
Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача - Єфремов В.Ю. -
представник за довіреністю від 25.06.2014.

від відповідача - не з'явився.

В судовому засіданні 21.08.2014 судом у
відповідності до статті 85
Господарського процесуального кодексу
України проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Білицький завод «Теплозвукоізоляція»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Корост-Беп» про стягнення 189 671,07 грн.
заборгованості, що виникла на підставі
договору комісії від 05.11.2013.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/6747/14
та призначено розгляд справи на 14.05.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 розгляд справи № 910/6747/14
було відкладено до 28.05.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.05.2014 розгляд справи № 910/6747/14
було відкладено до 11.06.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва від
11.06.2014 справу №910/6747/14 передано судді
Ващенко Т.М. для подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 суддя Ващенко Т.М.
прийняла справу №910/6747/14 до свого
провадження та призначила розгляд
справи на 23.07.2014.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 23.06.2014 , у зв'язку з
усуненням обставин, які стали
підставою для передачі справи іншому
судді, справу № 910/6747/14 передано судді
Смирновій Ю.М. для подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 суддя Смирнова Ю.М.
прийняла справу №910/6747/14 до свого
провадження та призначила розгляд
справи на 23.07.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 розгляд справи № 910/6747/14
було відкладено до 07.08.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 розгляд справи № 910/6747/14
було відкладено до 21.08.2014.

В судовому засіданні 21.08.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав, та
просив суд позов задовольнити. Позовні
вимоги мотивовані тим, що між
позивачем та відповідачем 05.11.2013 було
укладено договір комісії, відповідно
до умов якого відповідач зобов'язався
за дорученням позивача, за винагороду,
укласти від свого імені та за рахунок
позивача договори оренди нерухомого
майна, що належить останньому. Крім
того відповідач, здійснивши відповідні
відрахування, мав перерахувати кошти,
отримані від здачі в оренду нерухомого
майна, на поточний рахунок позивача.
Позивач стверджує, що відповідач
всупереч умовам договору комісії не
перераховує отримані кошти за
договорами оренди нерухомого майна, а
саме: №8/10-13 від 31.10.2013 між ТОВ
«Корост-Беп» та ПП «Сітал Гласс» та
№10/10-13 від 31.10.13 між ТОВ «Корост-Беп» та
ТОВ «Термпек», внаслідок чого у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 189 671, 07 грн.

Крім того, позивачем в процесі розгляду
справи через загальний відділ
канцелярії Господарського суду міста
Києва було подано заяву про збільшення
позовних вимог відповідно до якої
позивач зазначає, що відповідачем були
отримані грошові кошти на загальну
суму 189 671, 07 грн. Однак, після
порушення провадження ним були
отримані додаткові документи від
декількох інших орендарів, які
підтверджують сплату ними на користь
відповідача орендних платежів та
платежів пов'язаних з відшкодуванням
витрат на утримання об'єктів оренди, а
саме: ПрАТ «Драгінвест» - 19 627, 92 грн.; ТОВ
«Термпек» - 8 430, 70 грн. та ТОВ «ЧІК-2005» -
56 499, 70 грн.

Судом в судовому засіданні 21.08.2014
прийнято дану заяву до розгляду як
заяву про збільшення розміру позовних
вимог в розумінні ч. 4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України. В зв'язку з чим суд здійснює
розгляд справи в межах нової ціни
позову.

Загалом позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість по сплаті
комісійних платежів в розмірі 274 229, 39
грн. яка виникла на підставі договору
комісії від 05.11.2013.

Відповідач своїх представників в
судове засідання 21.08.2014 не направив,
вимоги суду щодо надання витребуваних
документів та письмових пояснень по
суті спору не виконав, письмовий відзив
на позов з наданням доказів не надав.
Про проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, за
адресою свого місцезнаходження,
зазначеною у Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців.

Також, відповідачем через канцелярію
Господарського суду міста Києва подав
клопотання про припинення провадження
по справі, керуючись ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд зазначає про те, що відповідач не
був обмежений у своїх процесуальних
правах надати відзив та витребувані
документи через канцелярію суду або
шляхом їх направлення на адресу суду
поштовим відправленням.

Судом відхилено вказану клопотання про
припинення провадження по справі в
зв'язку з необґрунтованістю та
недоведеністю.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2013 між Приватним акціонерним
товариством «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція», як комітентом та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корост-Беп», як
комісіонером, було укладено договір
комісії, відповідно до якого
комісіонер зобов'язується за
дорученням комітента, за винагороду
укласти від свого імені та за рахунок
комітента договір (договори) оренди
(суборенди) (п.1.1.).

Умовами договору, сторони погодили, що
кошти за договором оренди, укладеними
комісіонером, надходять на поточний
рахунок комісіонера (п.5.1.); комісіонер
відраховує з коштів, що надійшли на
його поточний рахунок за договором
оренди суму всіх витрат, понесених ним
у зв'язку з виконанням своїх обов'язків
за договором (п.5.2.); комісіонер,
здійснивши відповідні відрахування,
перераховує кошти на поточний рахунок
комітента (п.5.3.).

25.02.2014 позивач звернувся до відповідача
листом №02-02/52, в якому просить
терміново надати звіт комісіонера та
перерахувати на рахунок комітента
кошти, що було отримано ТОВ
«Корост-Беп» за договорами оренди
нерухомого майна ПрАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція», а саме: №8/10-13 від
31.10.2013 між ТОВ «Корост-Беп» та ПП «Сітал
Гласс» та №10/10-13 від 31.10.13 між ТОВ
«Корост-Беп» та ТОВ «Термпек».

07.03.2014 позивач повторно звернувся до
відповідача листом №02-02/61, в якому
просить терміново надати звіт
комісіонера та перерахувати на рахунок
комітента кошти, що було отримано ТОВ
«Корост-Беп» за договорами оренди
нерухомого майна ПрАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція», а саме: №8/10-13 від
31.10.2013 між ТОВ «Корост-Беп» та ПП «Сітал
Гласс» та №10/10-13 від 31.10.13 між ТОВ
«Корост-Беп» та ТОВ «Термпек».

18.03.2014 позивач звернувся до
відповідача листом-вимогою №02-02/65, в
якому вимагає негайно перерахувати на
користь майна ПрАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція» кошти в сумі 355
932, 06 грн. за договором комісії від
05.11.2013.

Листом від 27.03.2014, ПП «Сітал Гласс»
повідомило ПрАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція» про те що 31.10.2013
між ТОВ «Корост-Беп» та ТОВ «Термпек»
було підписано договір оренди
нежитлових приміщень та повідомило, що
за вищевказаним договором оренди
нежитлових приміщень ним було сплачено
на користь ТОВ «Корост-Беп» 100 661, 18
грн.

Листом від 09.04.2014, ТОВ «Термпек»
повідомило ПрАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція» про те що 31.10.2013
між ТОВ «Корост-Беп» та ТОВ «Термпек»
було підписано договір оренди
нежитлових приміщень, що належить ПрАТ
«Білицький завод
«Теплозвукоізоляція», проте
знаходяться у володінні та
користуванні ТОВ «Корост-Беп» на
підставі договору управління майном,
укладеного між ПрАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція» та ТОВ
«Корост-Беп» відповідно до рішення
Господарського суду міста Києва від
19.08.2013. Крім того ТОВ «Термпек»
повідомило, що за вищевказаним
договором оренди нежитлових приміщень
ним було сплачено на користь ТОВ
«Корост-Беп» 175 340, 48 грн.

Відповідно до поданої в процесі
провадження заяви про збільшення
позовних вимог від 04.08.2014, позивач
зазначає, що відповідачем були
отримані грошові кошти на загальну
суму 189 671, 07 грн. на підставі договору
комісії від 05.11.2013. Після порушення
провадження ним були отримані
документи від декількох інших
орендарів, які підтверджують сплату
ними на користь відповідача орендних
платежів та платежів пов'язаних з
відшкодуванням витрат на утримання
об'єктів оренди, а саме: ПрАТ
«Драгінвест» - 19 627, 92 грн.; ТОВ «Термпек»
- 8 430, 70 грн. та ТОВ «ЧІК-2005» - 56 499, 70
грн., які також підлягають
перерахуванню на користь позивача на
підставі договору комісії від 05.11.2013.

Однак, відповідно до договорів оренди
нежитлових приміщень №5/10-13 та 10/10-13 від
31.10.2013, укладених між ТОВ «Корост-Беп»,
як орендодавцем та ТОВ «ЧІК-2005» і ТОВ
«Термпек», як орендарями, приміщення
знаходиться у володінні та
користуванні орендодавця на підставі
договору управління майном, укладеного
відповідно до рішення Господарського
суду міста Києва від 19.08.2013, з правом
передачі в оренду (п. 1.4 договорів).

Також в матеріалах справи наявні
виписки Укрсибббанк про перерахування
коштів орендарями на рахунок
відповідача як оплата оренди.

Відповідно до ст. 1029 Цивільного
кодексу України, за договором
управління майном одна сторона
(установник управління) передає другій
стороні (управителеві) на певний строк
майно в управління, а друга сторона
зобов'язується за плату здійснювати
від свого імені управління цим майном в
інтересах установника управління або
вказаної ним особи (вигодонабувача).

Відповідно до ст. 1011 Цивільного
кодексу України, за договором комісії
одна сторона (комісіонер)
зобов'язується за дорученням другої
сторони (комітента) за плату вчинити
один або кілька правочинів від свого
імені, але за рахунок комітента.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позивачем заявлено до стягнення з
відповідача заборгованість по сплаті
комісійних платежів в розмірі 274 229, 39
грн. яка виникла на підставі договору
комісії від 05.11.2013.

Так позивач вказує, що відповідач уклав
договори оренди нежитлових приміщень
виходячи з наявних у нього прав та
обов'язків комісіонера, які виникли на
підставі договору комісії від 05.11.2013.

Проте, наявні в матеріалах справи
договори оренди нежитлових приміщень
свідчать про те, що ці договори
укладені відповідачем в рамках
договору управління майном, який
укладений відповідно до рішення
Господарського суду міста Києва від
19.08.2013 (про що зазначено в п.1.4. договорів
оренди нежитлових приміщень №5/10-13 та
10/10-13 від 31.10.2013), а не договору комісії,
як вказує позивач.

Позивачем на момент вирішення спору не
надано суду належних та допустимих
доказів, в розумінні ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, того що у відповідача наявний
обов'язок перед позивачем по сплаті
комісійних платежів за договором
комісії від 05.11.2013, адже відповідачем
отримані кошти від орендарів за
договорами оренди нежитлових
приміщень, які укладені відповідно до
договору управління майном згідно
рішення Господарського суду міста
Києва від 19.08.2013.

Також суд враховує, що договори оренди
нежитлових приміщень №5/10-13 та 10/10-13
укладені 31.10.2013, тобто раніше ніж
договір комісії 05.11.2013.

Отже, судом не можуть бути прийняті до
уваги доводи позивача про стягнення
грошових коштів в якості комісійних
платежів в сумі 274 229, 39 грн. на підставі
договору комісії від 05.11.2013.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача грошових
коштів в сумі 274 229,39 грн. в якості
комісійних платежів на підставі
договору комісії від 05.11.2013 задоволенню
не підлягають.

Судовий збір згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду складено
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України та набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено: 26.08.2014.

Суддя

Ю.М. Смирнова