ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

02.09.2014
Справа № 5008/137/2012

Суддя господарського суду
Закарпатської області Бобрик Г.Й.,
розглянувши скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" № 07/2193 від 18.06.2014 року на
дії відділу примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області у справі №
5008/137/2012

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз", м. Ужгород

про стягнення 8 921 528,24 грн.

За участю представників сторін:

від стягувача -

від боржника - Коцур Т. Б. - представник
по довіреності № 07/75д від 21.11.2003 року

від відділу ДВС - Вудмаска М. Ф. -
представник по довіреності 13.03.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 18.04.2012 року
по справі № 5008/137/2012, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 року,
позов задоволено частково. Присуджено
до стягнення на користь ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" суму 5 921 528, 23 грн.
заборгованості та суму 64 380, 00
грн. на відшкодування судового збору.
Відмовлено в стягненні 3 000
000 грн. пені. Рішення набрало законної
сили, після чого 12.06.2012 року
господарський суд видав наказ на його
примусове виконання.

23.11.2012 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
якою було встановлено 7 - денний строк
для самостійного виконання, тобто до
30.11.2012 року.

28.11.2012 року боржник ПАТ "Закарпатгаз"
звернувся до відділу ПВР з проханням
зупинити виконавче провадження у
зв'язку з тим, що боржник перебуває у
реєстрі підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості згідно Закону України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

30.11.2012 року постановою відділу ПВР
зупинено виконавче провадження у
зв'язку з включенням боржника ПАТ
"Закарпатгаз" до переліку підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості.

03.01.2013 року винесено постанову про
поновлення виконавчого провадження, у
зв'язку з тим, що процедура погашення
заборгованості тривала до 01.01.2013 року.

04.01.2013 року постановою головного
державного виконавця зупинено
виконавче провадження у зв'язку з
порушенням господарським судом
Закарпатської області провадження про
визнання банкрутом ПАТ "Закарпатгаз"
(ухвала суду від 02.01.2013 року по справі №
907/5/13).

04.06.2014 року постановою відділу ПВР
поновлено виконавче провадження у
зв'язку з припиненням процедури
банкрутства щодо боржника.

10.06.2014 року головним державним
виконавцем за заявою стягувача
винесено постанову про повернення
виконавчого документа на підставі п.1
ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження".

10.06.2014 року винесено постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору у розмірі 598 590,82 грн., а 12.06.2014 року
- постанову про відкриття виконавчого
провадження про стягнення виконавчого
збору та виділено їх в окреме
провадження, які оскаржуються.

Боржник (ПАТ "Закарпатгаз") 18.06.2014
року звернувся до господарського суду
із скаргою (з урахуванням заяви про
уточнення) на дії відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області щодо винесення постанови ВП №
43664514 від 12.06.2014 року про стягнення з
боржника виконавчого збору та
постанови ВП № 35362418 від 10.06.2014 року про
відкриття виконавчого провадження.
Вказує на те, що з боку ПАТ
"Закарпатгаз" строк для добровільного
виконання наказу не був пропущений,
оскільки виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
документа було зупинено; постанова про
стягнення виконавчого збору винесена з
порушенням вимог закону, так як
виконавчий збір стягується у розмірі 10
% від фактично стягнутої суми, однак
примусове виконання рішення у даній
справі не відбулося; вважає, виконавчий
документ повернутий за заявою
стягувача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження".

Уповноважений представник
скаржника (боржника) вимоги за скаргою
підтримала. Просить скаргу задоволити,
покликаючись на викладене у скарзі;
додатково подані письмові
обґрунтування; документальні докази та
врахувавши судову практику з розгляду
аналогічних скарг на дії органу ДВС,

Стягувач у справі - ПАТ НАК
"Нафтогаз" явку уповноваженого
представника для участі в розгляді
скарги не забезпечив, жодних пояснень
по суті спору скарги боржника суду не
надав.

Уповноважений представник
відділу ПВР подав суду заперечення на
скаргу боржника ПАТ "Закарпатгаз",
якими вимоги за скаргою не визнає,
вважає їх неправомірними та
безпідставними; покликається на норми
ст. 28 Закону України "Про виконавче
провадження", згідно якої виконавчий
збір стягується з боржника у разі
невиконання останнім рішення
майнового характеру у строк
встановлений для самостійного
виконання, в тому числі, у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача. Вказує на п. 3.7.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень (затверджена наказом Мін'юсту
України 02.04.2012 року № 512/5), згідно якого
постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю на наступний день
після завершення строку наданого
боржнику для самостійного виконання
рішення. Вважає, що боржник мав
достатній строк для самостійного
виконання судового рішення у період
після припинення процедури його
банкрутства з 20.02.2014 року, однак до
10.06.2014 року не виконав рішення суду, у
зв'язку з чим було винесено оскаржувану
постанову про стягнення виконавчого
збору.

У судових засіданнях, за
клопотанням представників сторін суд,
відповідно до ст. 77 ГПК України
оголошував перерви з 04.07.2014 року до
26.08.2014 року до 14:30, до 02.09.2014 року до 14:3 та
за клопотанням скаржника на підставі ч.
3 ст. 69 ГПК України продовжив строк
розгляду скарги на 15 днів.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши
пояснення представника боржника та
органу ДВС, дослідивши матеріали
виконавчого провадження суд
встановив наступне.

10.06.2014 року головний державний
виконавець відділу ПВР виніс постанову
про стягнення з боржника (ПАТ
"Закарпатгаз") виконавчого збору у
зв'язку зі спливом 7- денного строку
наданого боржнику для самостійного
виконання рішення та його невиконанням
відповідачем.

Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує боржнику про необхідність
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організації та проведенням виконавчих
дій, передбачених цим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№ 14 "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження"
встановлено, зокрема, що виконавчий
збір стягується за постановою
державного виконавця з боржника,
якщо останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконане примусово.

Отже, стягнення виконавчого збору
пов'язане з передбаченими Законом
України "Про виконавче провадження"
фактично здійсненими під час
виконавчого провадження заходами
примусового виконання рішення,
передбачене ст. 32 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
невиконання рішення у строк для
добровільного його виконання з
боржника, постановою державного
виконавця стягується виконавчий збір.

З матеріалів справи вбачається, що на
дату прийняття постанови про стягнення
з боржника виконавчого збору - 10.06.2014
року жодних коштів органом ДВС не було
стягнуто.

Станом на 10.06.2014 року на день винесення
постанови про стягнення виконавчого
збору, винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, і виконавче провадження,
при цьому, не закінчено.

Статтею 121-2 ГПК України
передбачено, що скарги на дії чи
бездіяльність скарги на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з п. 9.13 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" від 17.10.2012 року № 9, за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, дії
державного виконавця по винесенню
постанови ВП № 35362418 від 10.06.2014 року про
стягнення з ПАТ "Закарпатгаз" 598 590,82 грн.
виконавчого збору є неправомірними, а
тому скарга відповідача на дії органу
ДВС підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК
України, кожна сторона належними і
допустимими доказами повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Керуючись ч. 3 ст. 69, ст. ст. 86, 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу № 07/2193 від 18.06.2014 року
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" на дії відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби України Головного управління
юстиції у Закарпатській області щодо
винесення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП № 35362418
від 10.06.2014 року задоволити.

2. Постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби України Головного
управління юстиції у Закарпатській
області від 10.06.2014 року ВП № 35362418 про
стягнення з боржника виконавчого збору
визнати недійсною.

Дана ухвала може бути оскаржено
в порядку, встановленому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
Бобрик Г. Й.