м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14202/14 26.08.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Наша
Справа»

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІБК
«Євротехнології»

Про стягнення 53 890,95 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Сердюк О.І. - по дов. №
б/н від 17.06.2014

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Наша Справа» до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІБК
«Євротехнології» про стягнення 53 890,95
грн., з яких: 43 261,00 грн. основного боргу
по орендній платі та комунальним
послугам, 4 435,16 грн. пені, 5 351,79 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
843,00 грн. - 3% річних за неналежне
виконання взятих на себе останнім
зобов'язань згідно договору з надання
послуг по оренді нежитлових приміщень
№ Д-02/03 від 01.03.2012.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 порушено провадження у
справі № 910/14202/14 та призначено її до
розгляду на 05.08.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
05.08.2014 справу № 910/14202/14 передано для
розгляду судді Трофименко Т.Ю., у
зв'язку з перебуванням судді Сівакової
В.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/14202/14 від 05.08.2014 (суддя
Трофименко Т.Ю.) справу призначено до
розгляду на 26.08.2014.

Розпорядженням в.о. голови
Господарського суду міста Києва від
18.08.2014 справу передано судді Сіваковій
В.В., у зв'язку з виходом судді з
відпустки.

Позивач в судовому засіданні 26.08.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 26.08.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі від 15.07.2014 та
ухвали від 05.08.2014 не виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення, з
огляду на наступне

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду від 15.07.2014 та від 05.08.2014 було
надіслано відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : м. Київ, просп.
Московський, 21, яка згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 01.08.2014 є місцезнаходженням
відповідача.

Відповідач ухвали суду від 15.07.2014 та від
05.08.2014, надіслані за вказаною вище
адресою, отримав 18.07.2014 та 08.08.2014, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Оскільки наявних в матеріалах справи
документів достатньо для її розгляду,
суд вважає, що неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті.

В судовому засіданні 26.08.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Наша
Справа» (орендодавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю «ІБК
«Євротехнології» (орендар) був
укладений договір з надання послуг по
оренді нежитлових приміщень № Д-02/03
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець надає, а орендар отримує в
строкове платне користування
нежитлові приміщення (далі - об'єкт),
розташовані за адресою: м. Київ-04655,
проспект Московський, 21, на 3 поверсі
корпусу «В», загальною площею 214 кв. м.
для використання під офісні
приміщення.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Згідно акту приймання-передачі в
оренду нежитлового приміщення від
01.03.2012 орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
майно нежитлові приміщення,
розташовані за адресою: м. Київ, просп.
Московський, 21 на 3 поверсі корпусу «В»,
загальною площею 214 кв. м.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 4.1. договору сторонами
встановлено, що договір набуває
чинності в момент підписання акта
приймання-передачі і діє до 01.03.2014.

Згідно акту повернення нежитлового
приміщення від 30.06.2012 орендодавець
прийняв, а орендар передав частину
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: м. Київ, просп. Московський,
21 на 3 поверсі корпусу «В», площею 50 кв.
м.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
оренди за період липень 2013 року - січень
2014 року та вартість комунальних послуг
за грудень 2013 року, січень 2014 року, в
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 34 440,00 грн. та відповідно в
розмірі 8 821,00 грн. За несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
нараховані пеня в розмірі 4 435,16 грн.,
збитки від зміни індексу інфляції в
розмірі 5 351,79 грн. та 3% річних в сумі
843,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погодженні ними, та умови, які
є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

30.06.2012 сторонами укладено додаткову
угоду № 1 до договору, відповідно до
якої у зв'язку із поверненням з
орендного користування частини
приміщення змінено розмір орендної
плати.

Так, згідно п. 3.1. договору в редакції
додаткової угоди № 1 від 30.06.2013 розмір
щомісячної орендної плати за оренду
об'єкта на місяць становить 4 920,00 грн.

В матеріалах справи наявні наступні
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), які підписані та скріплені
печатками обох сторін:

№ ОУ-0000157 від 31.07.2014 на суму 4 920,00 грн.
(оренда за липень 2013 року),

№ ОУ-0000174 від 31.08.2013 на суму 4 920,00 грн.
(оренда за серпень 2013 року),

№ ОУ-0000195 від 30.09.2013 на суму 4 920,00 грн.
(оренда за вересень 2013 року),

№ ОУ-0000214 від 31.10.2013 на суму 4 920,00 грн.
(оренда за жовтень 2013 року),

№ ОУ-0000231 від 30.11.2013 на суму 4 920,00 грн.
(оренда за листопад 2013 року),

№ ОУ-0000249 від 31.12.2013 на суму 4 920,00 грн.
(оренда за грудень 2013 року),

№ ОУ-0000008 від 31.01.2014 на суму 4 920,00 грн.
(оренда за січень 2014 року).

Відповідно до п. 3.4. договору орендна
плата щомісячно сплачується орендарем
не пізніше п'ятого числа поточного
місяця у вигляді стовідсоткової оплати
за поточний місяць.

Згідно з п. 3.6. договору орендар, окремо
від плати за оренду приміщення, сплачує
за комунальні послуги (електроенергію,
холодне водопостачання,
водовідведення, каналізацію, вивіз
сміття) на підставі рахунку
орендодавця. Рахунок оплачується
протягом 5-ти банківських днів з дати
отримання його орендарем.

Відповідно до п. 3.8. договору орендар
сплачує:

- за електроенергію - згідно показникам
лічильника -100%;

- за холодне водопостачання - згідно
показникам лічильника -100%;

- та каналізацію та водовідведення -
пропорційно площі, орендованої
споживачем;

- вивіз сміття - згідно ліміту,
встановленому постачальником на рік,
пропорційно площі, орендованої
споживачем.

В матеріалах справи наявні наступні
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), які підписані та скріплені
печатками обох сторін:

№ ОУ-0000252 від 31.12.2013 на суму 4 316,80 грн.
(компенсація за вивіз сміття.
компенсація за використання води та
компенсація за електроенергію за
грудень 2013 року),

№ ОУ-0000010 від 31.01.2014 на суму 4 504,20 грн.
(компенсація за вивіз сміття.
компенсація за використання води та
компенсація за електроенергію за
січень 2014 року).

Позивачем виписані відповідачу
наступні рахунки-фактури про сплату
комунальних послуг:

№ СФ-0000298 від 31.12.2013 на суму 4 316,80 грн.,

№ СФ-0000010 від 31.01.2014 на суму 4 504,20 грн.

Згідно з п. 6.1.7. договору орендар
зобов'язався своєчасно та в повному
обсязі сплачувати орендну плату та
комунальні плстежі.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач в порушення умов договору
не виконав покладених на нього
зобов'язань по сплаті за надані послуги
оренди та комунальні послуги, в
результаті чого виникла
заборгованість перед позивачем, яка не
оспорена відповідачем та становить 34
440,00 грн. по орендній платі та 8 821,00 грн.
за комунальні послуги.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України з наймача справляється
плата, за користування майном, розмір,
якої встановлюється договором оренди.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу
України плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 34 440,00 грн.
боргу по орендній платі та 8 821,00 грн.
боргу за комунальні послуги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач у визначені строки плату
за надані послуги повністю не вніс, а
отже є таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 10.3. договору передбачено, що у
разі порушення орендарем терміну
внесення орендної плати він сплачує
пеню за кожен день несплати в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ
України.

Згідно з п. 3.8. договору за несвоєчасну
сплату платежів, передбачених у п. 3.6.
договору споживач сплачує на користь
постачальника пеню в розмірі 1% від суми
несплачених платежів за кожен день
затримки платежу, але не більше
розміру, встановленого чинним
законодавством.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

При укладанні договору сторони
визначили розмір відповідальності за
порушення зобов'язання щодо оплати
орендної плати та комунальних послуг.

Враховуючи вищезазначені норми розмір
пені, що підлягає стягненню, обмежений
позивачем у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ у відповідний
період.

Разом з цим, пунктом 6 статті 232
Господарського кодексу України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зазначена стаття передбачає строк, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, у разі якщо інше не
встановлено законом або договором, а
строк, протягом якого особа може
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права встановлюється
Цивільним кодексом України.

Укладеним між сторонами договором
передбачено нарахування пені за кожний
день прострочення, тобто,
відповідальність носить
подовжувальний характер.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті платежів
відповідач не виконав, він повинен
сплатити позивачу, крім суми основного
боргу, пеню, розмір якої, за
розрахунками суду становить 3 225,01 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача пені в розмірі 3 225,01 грн.
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В частині нарахування розміру пені в
сумі 1 210,15 грн. в позові слід відмовити,
оскільки при здійсненні розрахунку
позивачем порушено норми чинного
законодавства України (перевищує
шестимісячний період нарахування).

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті
платежів, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 5 351,79 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
843,00 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 5 351,79 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
843,00 грн. 3% річних (за обґрунтованими
розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем не
надав.

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія «Наша Справа» обґрунтовані
та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49,
ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІБК
«Євротехнології» (м. Київ, просп.
Московський, 21, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Наша
Справа» (м. Київ, просп. Московський, 21,
) 34 440 (тридцять чотири
тисячі чотириста сорок) грн. 00 коп.
боргу по орендній платі, 8 821 (вісім
тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 00
коп. боргу за комунальні послуги, 3 225
(три тисячі двісті двадцять п'ять) грн. 01
коп. пені, 5 351 (п'ять тисяч триста
п'ятдесят одну) грн. 79 коп. збитків від
зміни індексу інфляції, 843 (вісімсот
сорок три) грн. 00 коп. - 3% річних, 1 785
(одну тисячу сімсот вісімдесят п'ять)
грн. 97 коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. В іншій частині в позові відмовити
повністю.

Повне рішення складено 01.09.2014.

Суддя
В.В.Сівакова