ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014 р.
Справа № 914/2458/14

Господарський суд Львівської області в
складі судді Козак І.Б.

при секретарі Фартушку Н.Б.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом: Обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград», м. Кіровоград,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
об'єднання «Облсількомунгосп», м.
Львів,

про: стягнення 6 194 грн. 76 коп. суми
основної заборгованості за договором,
668 грн. 06 коп. інфляційних втрат, 531 грн. 56
коп. трьох відсотків річних та
стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Дяк О.Т. - представник
(довіреність в матеріалах справи).

Представнику відповідача роз'яснено
права та обов'язки, передбачені статтею
22 ГПК України, зокрема, підстави
відводу судді відповідно до статті 20
ГПК України. Заяв та клопотань про
відвід судді не подано. Представник
відповідача не наполягає на фіксації
судового процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Обласного комунального
виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробничого об'єднання
«Облсількомунгосп» про стягнення 6 194
грн. 76 коп. суми основної
заборгованості за договором, 668 грн. 06
коп. інфляційних втрат, 531 грн. 56 коп.
трьох відсотків річних та стягнення
судових витрат.

Ухвалою суду від 11.07.2014 року порушено
провадження у справі та розгляд справи
призначено на 26.08.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені під розписку: позивач -
17.07.2014 року рекомендованою поштою №26 7, відповідач - 16.07.2014 року
рекомендованою поштою №79 8
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

Розгляд справи 26.08.2014 року відкладено
на 02.09.2014 року з підстав, викладених в
відповідній ухвалі суду у справі.

Представник позивача в судове
засідання 02.09.2014 року не з'явився,
причин неявки суду не повідомив, хоча
був належно повідомлений про час та
місце розгляду справи в порядку,
передбаченому Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом ДСАУ від
20.02.2013 року №28.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
визнав, надав пояснення, аналогічні
викладеним у відзиві на позовну заяву.

В ході розгляду справи встановлено:

Позивач: Обласне комунальне
підприємство «Дніпро-Кіровоград» є
юридичною особою, йому присвоєно код
ЄДРЮО та ФОП 03346822, знаходиться за
адресою: 25009,Кіровоградська область м.
Кіровоград, вул. 50 років жовтня, буд. 19А,
що підтверджується долученими до
матеріалів справи Випискою з ЄДРЮО та
ФОП серії ААБ №111066, Витягом з ЄДРЮО та
ФОП серії АА №395387 та Довідкою
Головного управління статистики у
Кіровоградській області з ЄДРЮО та ФОП
серії АА №804677 (докази в матеріалах
справи).

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
об'єднання «Облсількомунгосп» є
юридичною особою, йому присвоєно код
ЄДРЮО та ФОП 01337475, знаходиться за
адресою: 79020, Львівська область, м.
Львів, просп.. Чорновола, буд. 67, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 №376915 (докази в матеріалах
справи).

13.07.2011 року між Комунальним
підприємством «Кіровоградське
водопровідно-каналізаційне
господарство», правонаступником якого,
згідно Рішення п'ятнадцятої сесії
шостого демократичного скликання
Кіровоградської міської ради від 30.03.2012
року №1498 є Обласне комунальне
підприємство «Дніпро-Кіровоград»
(надалі позивач, виконавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробничим
об'єднанням «Облсількомунгосп» (надалі
- відповідач, замовник) укладено
Договір на виконання робіт б/н (надалі -
договір), за умовами якого виконавець
зобов'язувався надати послуги по
експлуатації автомобільної,
тракторної, екскаваторної та іншої
техніки (надалі - робота), а замовник
прийняти належним чином виконану
роботу і оплатити її.

За своєю правовою природою, основними
та неосновними (другорядними) ознаками,
зазначений договір є договором надання
послуги, відповідно до вимог статті 901
ЦК України.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Зазначений договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками сторін за
договором, їх підписи засвідчено
печатками сторін, що відповідає
вимогам статті 207 Цивільного кодексу
України (далі за текстом - ЦК України), в
силу статті 204 ЦК України, є правомірним
правочином.

Відповідно до пункту 2.1. договору
вартість робіт відповідає виставленим
рахункам, згідно актів виконаних робіт.

Розділом 3 договору визначено порядок
розрахунків, розділом 4
-відповідальність сторін за порушення
договору.

Так, згідно пунктів 3.1. та 3.2. договору
замовник протягом п'яти днів здійснює
оплату в розмірі, визначеному пунктом
2.1. договору після підписання сторонами
акту прийому-здачі виконаних робіт на
підставі отриманого від виконавця
рахунку шляхом безготівкового
перерахування коштів в національній
валюті України на його поточний
рахунок.

Згідно пункту 4.1. договору у випадку
порушення зобов'язання, яке виникає з
договору сторона несе
відповідальність, визначену договором
та (або) чинним законодавством України.
Порушенням зобов'язання є його
невиконання або неналежне виконання,
тобто виконання з порушенням умов,
визначених змістом договору.

Пунктами 6.1. та 6.2. договору сторонами
погоджено, що усі спори, які виникають
із договору або пов'язані із ним,
вирішуються шляхом переговорів між
сторонами. Якщо відповідний спір
неможливо вирішити шляхом переговорів,
він вирішується у судовому порядку за
встановленою підвідомчістю та
підсудністю такого спору відповідно до
чинного законодавства України.

Відповідно до пунктів 7.1. та 7.2. договору
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та
скріплення печатками сторін та діє
протягом одного року з вказаного
моменту.

Пунктом 7.3. договору визначено, що
закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, в липні 2011 року
надав відповідачу послуги з
експлуатації автомобільної техніки на
суму 17 058 грн. 44 коп., що підтверджується
долученими до матеріалів справи
належним чином завіреними копіями
Рахунку від 11.08.2011 року 3216 та Акту
здачі-приймання виконаних робіт за
липень 2011 року. Вказаний акт підписано
повноважними представниками та
завірено відтисками юридичних осіб -
сторін договору.

Відповідач своїх зобов'язань із оплати
наданих послуг належним чином не
виконав, сплатив 10 863 грн. 68 коп.,
внаслідок чого утворилась
заборгованість із оплати наданих за
договором послуг в розмірі 6 194 грн. 76
коп. Станом на час розгляду справи в
суді доказів погашення вказаної
заборгованості сторонами суду не
заявлено та не подано.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву, поданому до суду 22.08.2014 року за
вх. №36050/14, позовні вимоги позивача
визнає у повному обсязі, вказує на те,
що заборгованість з оплати наданих за
договором послуг не була погашена у
зв'язку з браком коштів на рахунках
відповідача.

В судовому засіданні 02.09.2014 року
представнику відповідача роз'яснено
наслідки визнання позову, передбачені
статтею 78 ГПК України.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 173 ГК України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати: безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акта, що
регулює господарську діяльність; з
акту управління господарською
діяльністю; з господарського договору
та інших угод, передба чених законом, а
також з угод, не передбачених зако ном,
але таких, які йому не суперечать;
внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок ін шої особи без достатніх
на те підстав; у результаті створення
об'єктів інтелектуальної вла сності та
інших дій суб'єктів, а також внаслідок
подій, з якими закон пов'язує настання
правових наслідків у сфері
господарювання.

В даному випадку господарське
зобов'язання виникло між сторонами з
господарського Договору на виконання
робіт від 13.07.2011 року б/н, що відповідає
вимогам статті 174 ГК України.

Статтею 175 ГК України визначено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України та статті 193 ГК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Окрім стягнення суми основної
заборгованості позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 531 грн. 56 коп. трьох відсотків
річних та 668 грн. 06 коп. інфляційних
втрат, нарахованих у відповідності до
приписів статті 625 ЦК України
(розрахунок суми трьох відсотків
річних та інфляційних втрат в
матеріалах справи).

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В судовому засіданні 02.09.2014 року
перераховано розмір трьох відсотків
річних та інфляційних втрат, які слід
стягнути з відповідача на користь
позивача і вони складають:

три відсотки річних за період з 18.08.2011
року по 26.06.2014 року:

6 194 х 3% х 1045 / 365 = 532 грн. 07 коп.

інфляційні втрати за період з 18.08.2011
року по 31.05.2014 року:

(6 194,76 х 111,2%) - 6 194,76 = 695 грн. 63 коп.

Таким чином ,позовні вимоги позивача
про стягнення з відповідача на користь
позивача 531 грн. 56 коп. трьох відсотків
річних та 668 грн. 06 коп. інфляційних
втрат підлягають до задоволення у
повному обсязі.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані докази, суд
оцінив їх в сукупності, прийшов до
висновку, що позов документально та
нормативно обґрунтований,
відповідачем визнаний, підлягає до
задоволення повністю.

Судові витрати покласти на сторони
пропорційно до задоволених позовних
вимог відповідно до статті 49 ГПК
України, стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір в
розмірі 1 827 грн. 00 коп., оскільки спір
виник внаслідок неналежного виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань з оплати наданих послуг за
договором.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 20, 21, 22, 32, 33 - 34, 43, 44, 49,
77, 80, 82 - 85, 116 - 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника: Товариства
з обмеженою відповідальністю
науково-виробничого об'єднання
«Облсількомунгосп» (79020, Львівська
область, м. Львів, просп.. Чорновола, буд.
67; код ЄДРЮО та ФОП 01337475) на користь
стягувача: Обласного комунального
підприємства «Дніпро-Кіровоград»
(25009,Кіровоградська область м.
Кіровоград, вул. 50 років жовтня, буд. 19А;
код ЄДРЮО та ФОП 03346822) 6 194 грн. 76 коп.
суми основної заборгованості за
договором, 668 грн. 06 коп. інфляційних
втрат, 531 грн. 56 коп. трьох відсотків
річних та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

02.09.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 03.09.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.