ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.09.2014 Справа № 920/1052/14

Господарський суд Сумської області, у
складі судді Зайцевої І.В. при
секретарі судового засідання Тимченко
О.О., розглянувши матеріали справи №
920/1052/14:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна»,
с. Проліски, Бориспільський район,
Київська область,

до відповідачів: 1) Публічного
акціонерного товариства «Лебідь», с.
Будилка, Лебединський район, Сумська
область,

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ім. КЛ.
Петровського», с. Кімівка, Березанський
район, Миколаївська область,

про стягнення 1 477 322 грн. 44 коп.,

За участю представників сторін:

Від позивача: представник Зауткін С.С.
(довіреність № 80 від 02.09.2014 року);

Від першого відповідача: представник
Куришко О.Я. (дов. № 3 від 02.01.2014 року);

Від другого відповідача: не з'явився;

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд стягнути в
солідарному порядку з відповідачів 1 477
322 грн. 44 коп., в тому числі
1 193 868 грн. 60 коп. основного боргу
відповідно до договору № 6277/006400 від
15.01.2013 року, укладеного між позивачем та
першим відповідачем, 179 080 грн.
29 коп. штрафу, 20 802 грн. 75 коп. - 3%
річних, 83 570 грн. 80 коп. інфляційних
збитків, нарахованих у зв'язку з
неналежним виконанням першим
відповідачем умов укладеного договору
№ 6277/006400 від 15.01.2013 року та не виконання
умов договору поруки№ 1П-6277/006400 від
21.01.2013 року, укладеного між другим
відповідачем та позивачем, а також 29 546
грн. 45 коп. судового збору.

24.07.2014 року другий відповідач надіслав
заперечення на позовну заяву
№ 915-2014 від 21.07.2014 року, в яких
зазначив, що вважає позовні вимоги в
частині стягнення солідарно із
відповідачів штрафу в розмірі 179 080 грн.
29 коп. необґрунтованими, оскільки за
прострочення платежу за договором може
бути стягнено лише пеню, сума якої не
перевищує ту, що обчислено на підставі
подвійної облікової ставки НБУ. На
думку другого відповідача, яким би
способом не визначався у договорі
розмір неустойки він не може
перевищувати той розмір, який
встановлений законом як граничний.

12 серпня 2014 року позивач надіслав лист
б/н від 06.08.2014 року, в якому зазначив, що
перший відповідач частково сплатив
суму основного боргу, а саме, 07.07.2014 року
1 000 000 грн. 00 коп. та 05.08.2014 року 93 868
грн. 60 коп.. Також відповідач просить
суд долучити до матеріалів справи
банківські виписки в підтвердження
оплати.

3 вересня 2014 року позивач надіслав лист
№ 02/09 від 02.09.2014 року, в якому
повідомляє, що 02.09.2014 року першим
відповідачем сплачено решту суми
основного боргу, а саме 100 000 грн. 00 коп.

3 вересня 2014 року перший відповідач
надіслав відзив на позовну заяву
№ 144 від 01.09.2014 року, в якому зазначив,
що відповідачем вживаються заходи щодо
сплати суми основного боргу.

В судовому засіданні 03.09.2014 року перший
відповідач зазначив, що ним в повному
обсязі сплачено суму основного боргу в
зв'язку з чим заявив усне клопотання
про відкладення розгляду справи, з
метою надання можливості укладання
мирової угоди щодо стягнення штрафних
санкцій.

В судовому засіданні представник
позивача підтвердив факт сплати
основної заборгованості та наполягав
на стягненні штрафних санкцій. Проти
відкладення розгляду справи
заперечував та просив суд вирішити
справу по суті.

Другий відповідач в судове засідання
не з'явився, але надіслав лист № 153-2014
від 05.08.2014 року, в якому просить суд
провести судове засідання без
уповноваженого представника.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
розгляд справи неодноразово
відкладався, а саме ухвалою від 14.07.2014
року по справі № 920/1052/14 на 28 липня 2014
року, ухвалою суду від 28.07.2014 року по
справі № 920/1052/14 на 3 вересня 2014 року.

Розглянувши усне клопотання другого
відповідача про відкладення розгляду
справи, суд відмовляє в його
задоволенні.

Враховуючи достатність часу, наданого
сторонам для підготовки до судового
засідання та подання витребуваних
судом документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 43 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає, що господарським
судом, в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
учасників судового процесу та оцінивши
надані докази, суд встановив:

15 січня 2013 року між позивачем та першим
відповідачем було укладено договір №
6277/006400, за умовами якого позивач в
порядку та на умовах договору,
зобов'язується передати у власність
першому відповідачеві, а останній в
свою чергу на умовах визначених у
договорі прийняти та оплатити товар в
кількості, асортименті, у терміни і за
цінами, зазначеними у додатку
(додатках) до договору.

Асортимент, кількість та одиниця
виміру, базис (умови) поставки, ціна за
одиницю виміру товару, вартість товару
та строки оплати товару узгоджуються
сторонами в відповідних додатках, які є
невід'ємною частиною даного договору
(п. 1.2. договору.)

Відповідно до умов договору між
позивачем та першим відповідачем було
укладено додатки (специфікації) до
договору, а саме додаток (специфікація)
№ 1 від 15.01.2013 року, додаток
(специфікація) № 2 від 21.01.2013 року,
додаток (специфікація) № 3 від 21.01.2013
року.

Матеріалами справи, зокрема,
видатковою накладною № К-003688/006400 від
22.03.2013 року, довіреністю № ЛБЛБ0000057 від
22.03.2013 року та видатковою накладною №
К-008768/006400 від 24.05.2013 року та довіреність
№ ЛБЛБ0000102 від 23.05.2013 року
підтверджується факт передачі
позивачем першому відповідачеві та
отримання останнім товару на суму 1 595 685
грн. 00 коп. (а.с. 30-33).

Пунктом 8 специфікацій № 1, 2
встановлено, що перший відповідач
зобов'язаний сплатити позивачеві 100 %
загальної вартості товару на наступних
умовах: аванс в розмірі 10 % від
загальної вартості товару до 20 лютого
2013 року, 10 % від загальної вартості
товару до 20 березня 2013 року та 80 %
вартості товару до 20 жовтня 2013 року.

Специфікацією № 3 від 21.01.2013 року
встановлено, що перший відповідач
зобов'язаний сплатити позивачеві 100 %
загальної вартості товару на наступних
умовах: аванс в розмірі50 % від загальної
суми вартості товару до 20 березня 2013
року та 50 % від загальної вартості
товару до 20 жовтня 2013 року (п. 8.
специфікації.).

Як вбачається з матеріалів справи 21
січня 2013 року між позивачем та другим
відповідачем було укладено договір
поруки № 1П-6277/006400, за якими другий
відповідач поручається перед
позивачем за належне виконання першим
відповідачем взятих на себе
зобов'язань з оплати вартості товарів
за договором № 6277/006400 від 15 січня 2013
року та додатками до нього, укладеними
між першим відповідачем та позивачем.

Згідно частини 1 статті 546 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2
ст. 554 Цивільного кодексу України).

Умовами договору поруки встановлено,
що другий відповідач повинен виконати
зобов'язання в тому ж порядку, який
встановлений для першого відповідача
основним договором. Також другий
відповідач відповідає за всі можливі
збитки, штрафні санкції та пеню за
порушення зобов'язань першим
відповідачем за договором № 6277/006400 від
15.01.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачі,
порушивши взяті на себе зобов'язання та
всупереч умовам укладеного між
позивачем та першим відповідачем
договору № 6277/006400від 15.01.2013 року та
укладеного між другим відповідачем та
позивачем договору поруки № 1П-6277/006400
від 21.01.2013 року, не оплатили в повному
обсязі поставлений товар, в зв'язку з
чим у них виникла заборгованість перед
позивачем в сумі 1 193 868 грн. 60 коп.

Факт погашення першим відповідачем
існуючої перед позивачем
заборгованості в сумі 1 193 868 грн. 60 коп.
підтверджується матеріалами справи,
зокрема копіями банківських виписок.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи зазначені обставини,
зокрема те, що матеріалами справи
підтверджується факт сплати першим
відповідачем на користь позивача
заборгованості за товар відповідно до
договору № 6277/006400 від 15.01.2013 року, в сумі
1 193 868 грн. 60 коп., провадження у справі в
цій частині підлягає припиненню
відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до пункту 10 додатків
(специфікацій) № 1, № 2 та № 3 до договору
№ 6277/006400 від 15.01.2013 року, укладеного між
позивачем та першим відповідачем, у
разі порушення першим відповідачем
терміну оплати товару, передбаченого
пунктом 8 додатків, перший відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу штраф у
розмірі 15% від суми простроченого
грошового зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, не виконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
Господарського кодексу України.

Згідно з поданим розрахунком,
відповідачеві нараховано штраф в сумі
179 080 грн. 29 коп.

Відповідно до умов договору поруки №
1П-6277/006400 від 21 січня 2013 року,
укладеного, між позивачем та другим
відповідачем, другий відповідач
відповідає за всі можливі збитки,
штрафні санкції та пеню за порушення
зобов'язань першим відповідачем за
договором № 6277/006400.

При цьому, господарський суд не може
прийняти до уваги заперечення другого
відповідача, стосовно того, що яким би
способом не визначався у договорі
розмір неустойки, він не може
перевищувати той розмір, який
встановлений законом як граничний,
оскільки в даному випадку мова йдеться
саме про стягнення штрафу і відповідно
до статті 231 Господарського кодексу
України, у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Оскільки відповідачами не подано
доказів своєчасної та повної оплати
поставленого товару, право позивача
щодо стягнення з відповідачів штрафу
передбачене умовами договору, позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідачів штрафу в розмірі 179 080 грн.
29 коп. є правомірними.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Відповідно до поданого розрахунку,
відповідачеві нараховано 3% річних в
сумі 20 802 грн. 75 коп. з 21 жовтня 2013 року по
20 травня 2014 року та інфляційні збитки у
сумі 83 570 грн. 80 коп. з листопада 2013 року
по квітень 2014 року (а.с.6).

Враховуючи вищевикладене, в тому числі
факт належного виконання умов договору
№ 6277/006400 від 15 січня 2013 року,
господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню шляхом
стягнення з відповідачів в солідарному
порядку 179 080 грн. 29 коп. штрафу, 20 802 грн.
75 коп. 3% річних та 83 570
грн. 80 коп. інфляційних збитків.

Виходячи з фактичних обставин даної
справи, враховуючи, що спір виник
внаслідк неправомірних дій перш за все
першого відповідача, суд дійшов
висновку про відшкодування позивачеві
суми сплаченого судового збору в
розмірі 29 546 грн. 45 коп. за рахунок
першого відповідача відповідно до
вимог ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути в солідарному порядку з
Публічного акціонерного товариства
«Лебідь» (42238, Сумська область,
Лебединський район, с. Будила, вул.
Леніна, 58, код 14021460) та з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ім. КЛ.
Петровського» (57440, Миколаївська
область, Березанський район, с. Кімівка,
вул. Центральна, 1, код 34559826) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна» (08322,
Київська область, Бориспільський
район, с. Проліски, вул. Броварська, 2,
код 21665011) 179 080 грн. 29 коп. штрафу, 20 802 грн.
75 коп. 3% річних, 83 570 грн. 80 коп.
інфляційних збитків.

3. Провадження у справі у частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідачів 1 193 868 грн. 60 коп.
заборгованості - припинити відповідно
до п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Лебідь» (42238,
Сумська область, Лебединський район, с.
Будила, вул. Леніна, 58, код 14021460) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна» (08322,
Київська область, Бориспільський
район, с. Проліски, вул. Броварська, 2,
код 21665011) 29 546 грн. 45 коп. судового збору.

5. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.09.2014 року.

Суддя
І.В. Зайцева