ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 р.
Справа № 914/2400/14

За позовом: Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Південьагропереробка», с. Мирне
Біляївського р-ну Одеської обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оланта», м. Львів,

про стягнення заборгованості у сумі 157'
253,98 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Гелеш Г.

Представники:

від позивача: Малахівський Б.М.;

від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду
Львівської області
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Південьагропереробка» подало позов
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оланта» про
стягнення заборгованості в сумі 158' 968,15
грн.

Ухвалою суду від 10.07.2014 р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 28.07.2014 р. Розгляд справи
відкладався на 12.08.2014 р.

09.09.2014 р. через канцелярію суду
представник позивача подав клопотання
про уточнення позовних вимог, в якій
просить стягнути з відповідача 129' 001,88
грн. заборгованості з вартості
поставленого товару, 11' 879,94 грн. - пені, 2'
723,96 грн. - 3% річних, 13' 648,20 грн. -
інфляційних втрат.

У судове засідання 09.09.2014р. представник
позивача з'явився, заявлені позовні
вимоги з урахуванням уточнених
позовних вимог підтримав. Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач у порушення умов
Дистриб'юторського договору №070212 від
07.02.2012 р. не оплатив повної вартості
поставленого товару, внаслідок чого
виникла заборгованість в розмірі 129'
001,88 грн. Крім того, відповідачу
нараховано 11' 879,94 грн. - пені, 2' 723,96 грн . -
3% річних, 13' 648,20 грн . - інфляційних
втрат.

У судові засідання 28.07.2014 р., 12.08.2014 р. та
09.09.2014 р. представник відповідача не
з'явився, хоч був належно повідомлений
про час і місце проведення судового
засідання, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення, долученими до матеріалів
справи, вимог ухвал суду не виконав,
відзиву на позовну заяву не подав.

Зважаючи на наведене, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
представника відповідача та його
відзиву на позов, в порядку статті 75 ГПК
України, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши
усі обставини справи в їх сукупності,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено таке.

07.02.2012 р. між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Південьагропереробка» та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Оланта»
укладено дистриб'юторський договір
№070212, відповідно до п.2.1 якого,
постачальник (позивач у справі)
зобов'язується поставити та передати у
власність дистриб'ютору (відповідачу у
справі) продукцію, а дистриб'ютор
зобов'язується прийняти, оплачувати
постачальнику вартість продукції та
бере на себе обов'язки по
розповсюдженню продукції на
обумовленій цим договором території.

Як передбачено п. 6.3 договору,
дистриб'ютор зобов'язаний оплатити
вартість продукції, отриманої по
кожній окремій накладній, на протязі 30
календарних днів з дати передачі
продукції (п. 5.6).

На виконання умов дистриб'юторського
договору позивачем поставлено, а
відповідачем отримано товар, що
підтверджується :

· Видатковою накладною
№Р_НК-7 від 14.02.2013 р. на загальну
суму 21' 696,00 грн.;

· Видатковою накладною
№Р_НК-2 від 06.03.2013 р. на загальну
суму 60' 669,60 грн.;

· Видатковою накладною
№Р_НК-4 від 05.12.2013 р. на загальну
суму 44' 736,00 грн.;

· Видатковою накладною
№Р_НК-5 від 06.12.2013 р. на загальну
суму 45' 609,75 грн. на загальну суму 172' 711,35
грн.

Сторони підписали Акт звірки
розрахунків станом на 31.12.2013 р.,
відповідно до якого заборгованість
відповідача становить 129' 001,88 грн.

Доказів погашення заборгованості на
суму 129' 001,88 грн. відповідачем не
надано.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання з приводу поставки товару
на підставі договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 610, частини першої статті
612 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як убачається з матеріалів справи та
підтверджується сторонами, товар
відповідачу поставлений позивачем,
проте вартість поставленого товару
відповідачем повністю не оплачена.
Таким чином вимоги позивача про
стягнення з відповідача 129' 001,88 грн. є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.218 ГК України
відсутність у боржника необхідних
коштів, а також порушення зобов'язання
контрагентами правопорушника не
вважаються обставинами, які є
підставою для звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Згідно п.7.3 договору у випадку, якщо
дистриб'ютор у термін, зазначений у п. 6.3
договору, не оплатив в повному обсязі
отриману продукцію, він зобов'язаний
сплатити постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми боргу за кожен
календарний день несплати. Пеня буде
нараховуватися протягом одного року з
дати, коли дистриб'ютор був
зобов'язаний оплатити партію
продукції. За порушення строків оплати
товару позивач просить стягнути з
відповідача пеню на загальну суму 11'
879,94 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі ст.625 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача 2' 723,96
грн. - 3% річних та 13' 648,20 грн. -
інфляційних.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з
мотивів неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача,
оскільки спір виник з його
неправомірних дій.

На підставі викладеного та керуючись
ст.218 Господарського кодексу України,
ст.ст.11, 509, 530, 610, 612, 712 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 75,
82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оланта» (79034,
Львівська обл., м. Львів, Сихівський р-н,
вул. Тернопільська, буд.42,
ідентифікаційний ) на
користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Південьагропереробка» (67652, Одеська
обл., Біляївський р-н, с. Мирне, вул.
Крайня, буд. 1-А, ідентифікаційний ) 129' 001,88 грн. -
заборгованості, 11' 879,94 грн. пені, 2' 723,96
грн. - 3% річних, 13' 648,20 грн. - інфляційних
та 3' 145,07 грн. - сплаченого судового
збору.

3. Повернути Сільськогосподарському
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Південьагропереробка» (67652, Одеська
обл., Біляївський р-н, с. Мирне, вул.
Крайня, буд. 1-А, ідентифікаційний ) 34,43 грн. зайво сплаченого
судового збору.

4. Наказ видати відповідно до ст.116
ГПК України.

У судовому засіданні 09.09.2014р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 12.09.2014 р.

Суддя
Яворський Б.І.