м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/17401/14 11.09.14

За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська

страхова група»

До Приватного акціонерного
товариства «Народна
фінансово-страхова компанія

«Добробут»

Про стягнення 33 356,60 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
до Приватного акціонерного товариства
«Народна фінансово-страхова компанія
«Добробут» про стягнення 33 356,60 грн.
виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем на підставі договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 25-2107-11-0644 від
23.11.2011 внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди
(надалі - ДТП) виплачено страхове
відшкодування автомобіля марки Mitsubishi
Outlander, державний номер НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень
статей 993, 1191 Цивільного кодексу
України отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду. Відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля марки ВАЗ 217230, державний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1,
яким скоєно ДТП, застрахована
відповідачем на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АВ/6806086), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.08.2014 порушено провадження у
справі № 910/17401/14 та призначено справу
до розгляду на 02.09.2014.

Позивач в судове засідання 02.09.2014 не
з'явився, вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
21.08.2014 не виконав.

Відповідач в судове засідання 02.09.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі від 21.08.2014 не
виконав.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.09.2014, у зв'язку з неявкою
представників сторін в засідання суду
та невиконанням сторонами вимог суду
викладених в ухвалі про порушення
провадження у справі від 21.08.2014, розгляд
справи було відкладено на 11.09.2014.

Позивач в судове засідання 11.09.2014 не
з'явився, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 21.08.2014 та
ухвали від 02.09.2014 не виконав.

Позивач належним чином повідомлений
про призначення справи до розгляду в
засіданні господарського суду, про час
і місце його проведення, з огляду на
наступне

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду від 21.08.2014 та від 02.09.2014 було
надіслано позивачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : м. Київ, вул.
Івана Федорова, 32-А.

Позивач ухвали суду від 21.08.2014 та від
02.09.2014, надіслані за вказаною вище
адресою, отримав 26.08.2014 та 05.09.2014, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
позивача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від позивача не надходило.

Відповідач в судове засідання 11.09.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 21.08.2014 та
ухвали від 02.09.2014 не виконав.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду від 21.08.2014 та від 02.09.2014 було
надіслано відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : м. Київ, вул.
Сагайдачного/Ігорівська, 10/5, літ А.

Позивач ухвали суду від 21.08.2014 та від
02.09.2014, надіслані за вказаною вище
адресою, отримав 26.08.2014 та 05.09.2014, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення.

Проте, конверти з ухвалами були
повернуті до суду відділенням
поштового зв'язку Київ-70 з довідками
форми-20 без вручення одержувачу з
відміткою «організація вибула».

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про наявність
обставин, які є достатніми підставами
для залишення позову без розгляду з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору у
встановленому порядку і розмірі.

Сплата судового збору здійснюється в
порядку і розмірі, встановленому
Законом України «Про судовий збір».

Згідно статті 4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру справляється
судовий збір у розмірі - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Позивачем в підтвердження сплати
судового збору за розгляд даного
позову подано платіжне доручення №
3410031 від 26.06.2014 на суму 1 827,00 грн.

У суду виникли сумніви у здійсненні
сплати суми судового збору до
Державного бюджету України і
зарахування його до спеціального фонду
цього бюджету, тому у позивача було
витребувано відповідну довідку
Територіального управління Державної
судової адміністрації в м. Києві.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного
кодексу України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Позивачем в якості доказів виплати
страхового відшкодування подано копію
платіжного доручення № 11562 від 05.07.2013
без жодної відмітки банківської
установи, яка б підтверджувала
фактичне перерахування грошових
коштів.

З метою з'ясування чи перейшло до
позивача право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток у позивача було витребувано
належні докази в підтвердження виплати
страхового відшкодування в розмірі 33
356,60 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 104 Цивільного
кодексу України юридична особа є такою,
що припинилася, з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення.

Стаття 4 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» визначає, що
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців це -
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно п. 7 ст. 21 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» виписка з
Єдиного державного реєстру є чинною
протягом тридцяти календарних днів з
дати її видачі.

Згідно ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

З метою з'ясування місцезнаходження
відповідача та чи значиться відповідач
в єдиному державному реєстрі як
юридична особа у позивача було
витребувано виписку про внесення
відповідача до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців станом на день
вирішення спору.

Ухвалами Господарського суду міста
Києва № 910/17401/14 від 21.08.2014 та від 02.09.2014 у
позивача було витребувано наступні
документи:

- оригінали документів, копії яких
додані до позовної заяви;

- виписку про включення відповідача до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на день вирішення спору;

- довідку Територіального управління
Державної судової адміністрації в м.
Києві в підтвердження зарахування до
Державного бюджету України судового
збору в розмірі 1 827,00 грн.,
перерахованого згідно платіжного
доручення № 3410031 від 26.06.2014;

- належні докази в підтвердження
виплати страхового відшкодування в
розмірі 33 356,60 грн. (з відміткою
банківської установи);

- оригінали (для огляду) та належним
чином засвідчені копії (для залучення
до матеріалів справи) статуту
(положення), свідоцтва про державну
реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи; виписку про включення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
день вирішення спору;

- власне письмове підтвердження того,
що у провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав та
не має рішення цих органів з такого
спору.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/17401/14 від 02.09.2014 у позивача
було витребувано подати письмові
обґрунтовані пояснення із зазначенням
поважних причин невиконання вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі від 21.08.2014.

Проте, позивачем вимоги суду виконано
не було.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребуванні
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно з п. 3.13 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у разі неподання
учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 Господарського
процесуального кодексу України.

Поважними, з урахуванням конкретних
обставин справи, вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від позивача, обставин унеможливлювали
або істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій; при
цьому береться до уваги й те, чи вживав
позивач заходів до усунення цих
обставин або послаблення їх
негативного впливу на виконання
позивачем процесуальних обов'язків,
покладених на нього судом.

У разі неповідомлення позивачем таких
причин суд вправі, в залежності від
конкретних обставин справи, або
залишити позов без розгляду, або
розглянути справу за наявними в ній
доказами.

Позивачем не наведено жодної поважної
причини невиконання вимог ухвал суду, а
також не подано доказів того, що
позивач вживав заходів щодо отримання
відповідних доказів.

Враховуючи те, що позивач без поважних
причин двічі не з'явився в судове
засідання та не виконав вимог суду
викладених в ухвалі про порушення
провадження у справі від 21.08.2014 та
ухвали від 02.09.2014, що перешкоджає
вирішенню спору по суті, суд вважає, що
позов Публічного акціонерного
товариства «Криворіжгаз» підлягає
залишенню без розгляду.

При залишенні позову без розгляду, суд
приймає до уваги і те, що :

Позивачем не було подано заяви щодо
підтримання позовних вимог або про
розгляд справи без участі представника
позивача. Також позивачем не подано
письмової заяви із зазначенням
поважних причин невиконання вимог
ухвал суду. Позивач в разі неможливості
з'явитись в судове засідання не виконав
вимоги суду шляхом подання
витребуваних документів до суду.

Відповідно до частини другої статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони мають право, зокрема,
подавати докази та брати участь в їх
дослідженні.

Водночас частиною першою статті 33
Господарського процесуального кодексу
України передбачено обов'язок
доказування кожною стороною тих
обставин, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

До того ж згідно з частиною третьою
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Суд вважає, що нез'явлення позивача в
судове засідання та неподання
позивачем доказів з неповажних причин,
спрямоване на штучне затягування
судового процесу, а тому суперечить,
зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про
захист праві людини і основоположних
свобод, 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права кожного на
розгляд його справи судом упродовж
розумного строку.

Дії позивача щодо нез'явлення в
засідання суду та неподання
витребуваних судом доказів,
розцінюються господарським судом як
зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини 4 статті 81
Господарського процесуального кодексу
України, після усунення обставин, що
зумовили залишення позову без
розгляду, позивач має право знову
звернутися з ним до господарського
суду в загальному порядку.

Судовий збір поверненню не підлягає з
огляду на приписи п. 4. ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір», оскільки
представник позивача двічі не з'явився
на виклик суду та не подав витребувані
документи.

Керуючись ст.ст. 49, п. 5 ст. 81, ст. 86 ГПК
України, -

У Х В А Л И В:

Позов залишити без розгляду.

СуддяВ.В.Сівакова