ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа № 915/915/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Атаманюк
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю
"Первомайськдизельмаш", вул. Гагаріна,
17, м. Первомайськ, Миколаївська область,
55213

до відповідача Відкритого
акціонерного товариства "Зелений Гай",
вул. Зеленогаївська, 12, с. Бузьке,
Вознесенський район, Миколаївська
область, 56541

про стягнення заборгованості за
договором № 0609/2011 на створення
науково-технічної продукції від 06.09.2011
року в тому числі: 9 000, 00 грн. - боргу; 2 544,
00 грн. - суми збитків внаслідок
інфляції; 1 852, 27 грн. - 3 % річних

представники сторін в судове засідання
не з'явились

Товариство з додатковою
відповідальністю
"Первомайськдизельмаш" звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з позовними вимогами до
відповідача Відкритого акціонерного
товариства "Зелений Гай" про стягнення
суми боргу по договору від 06.09.2011 року №
0609/2011 у розмірі 24 000, 00 грн.; збитків
внаслідок інфляції за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання по договору від 06.09.2011 року
№ 0609/2011 у розмірі 2 544, 00 грн.; суми 3 %
річних від простроченої суми за весь
час прострочення по договору від 06.09.2011
року № 0609/2011 у розмірі 1 857, 27 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 20.06.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 07.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 07.07.2014 року
відкладено розгляд справи на 19.08.2014
року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 19.08.2014 року
продовжено строк розгляду справи на 15
днів та відкладено розгляд справи на
02.09.2014 року.

27.08.2014 року до канцелярії
господарського суду Миколаївської
області від позивача надійшла заява
про зменшення розміру позовних вимог
по справі № 915/915/14 на суму 15 000, 00 грн.,
у якій позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 15
223, 27 грн., в тому числі: 9 000, 00 грн. - боргу
по договору від 06.09.2011 року № 0609/2011; 2
544, 00 грн. - збитків внаслідок інфляції
за час прострочення виконання
грошового зобов'язання по договору від
06.09.2011 року № 0609/2011; 1 852, 27 грн. - 3%
річних від простроченої суми по
договору від 06.09.2011 року № 0609/2011 (арк.
справи 55-56).

Розглянувши подану заяву про зменшення
розміру позовних вимог від 27.08.2014 року,
суд встановив наступне.

Подана суду заява про зменшення
розміру позовних вимог мотивована тим,
що після порушення провадження у
справі відповідач частково погасив
суму заборгованості по договору у
розмірі 15 000, 00 грн., на доказ чого
позивачем подано суду копію платіжного
доручення № 4404 від 18.08.2014 року (арк.
справи 59).

Частиною четвертою ст. 22 ГПК України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року з останніми змінами від
10.07.2014 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

Пунктом 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року з останніми змінами від
10.07.2014 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
зменшення позивачем суми позову, в тому
числі й з підстав необґрунтованості
первісного розрахунку ціни позову, не є
відмовою від позову. В такому випадку
припинення провадження в частині
зменшення відповідної суми не
здійснюється, - про таке зменшення
зазначається в описовій частині
судового рішення, а предметом спору
стає вимога про стягнення суми в
зменшеному розмірі.

Згідно ч. 6 ст. 22 ГПК України
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Вказана заява є заявою про зменшення
розміру позовних вимог в частині
стягнення основної заборгованості за
договором від 06.09.2011 року № 0609/2011.

Оскільки вищезазначена заява про
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить законодавству та не порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси, вона прийнята судом до
розгляду.

Отже, судом розглядаються позовні
вимоги з урахуванням заяви від 27.08.2014
року.

Позивач в судове засідання 02.09.2014 року
явку повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить підпис
повноважного представника позивача на
повідомленні про відкладення розгляду
справи від 19.08.2014 року (арк. справи 53).

27.08.2014 року до канцелярії
господарського суд Миколаївської
області від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача, у якому
позивач просив суд розглянути
зазначену справу без присутності
представника ТзДВ
«Первомайськдизельмаш» на підставі
вже поданих документів та заяви про
зменшення розміру позовних вимог (арк.
справи 54). Подане клопотання розглянуто
судом та задоволено.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач у позовній заяві (арк.
справи 2-5) та у заяві про зменшення
розміру позовних вимог (арк. справи 55-56)
зазначив наступне.

Між ТзДВ «Первомайськдизельмаш» та ВАТ
«Зелений Гай» існують зобов'язання, що
виникли внаслідок укладання та
виконання договору від 06.09.2011 року №
0609/2011 на створення науково-технічної
продукції: «Дослідження, розрахунок та
розробка
конструкторсько-технологічної
документації на макетний зразок
хімічного реактору стиснення (ХРС) на
базі двигуна 6ГЧН25/34 з метою отримання
синтез-газу».

Відповідно до умов вказаного договору
позивач, як виконавець, зобов'язувався
виконати роботи по створенню
науково-технічної продукції та
передати зазначені роботи згідно
акту-приймання передачі
конструкторсько-технологічної
документації та акту
приймання-передачі виконаних робіт, а
ВАТ «Зелений Гай», як замовник,
прийняти роботи та оплатити їх
вартість.

Вартість робіт відповідно до умов
договору визначається згідно п. 2.1
Договору, а саме: 60 000, 00 грн. з
урахуванням ПДВ 20%.

Згідно умов п.п. 2.2.1 Договору відповідач
платіжним доручення від 13.09.2011 року №
1031 перерахував попередню оплату за
роботи у розмірі 36 000, 00 грн., з
урахуванням ПДВ 20%.

16.11.2011 року відповідно до оформлених
сторонами актів приймання-передачі
конструкторсько-технологічної
документації та приймання-передачі
виконаних робіт ТзДВ
«Первомайськдизельмаш» передало, а ВАТ
«Зелений Гай» прийняло роботи на
загальну суму 60 000, 00 грн. з урахуванням
ПДВ 20%. Відповідно до вказаних актів
роботи виконані згідно вимог договору
в повному обсязі, зауважень та
претензій з боку ВАТ «Зелений Гай»
немає. Таким чином, позивач взяті на
себе зобов'язання по договору виконав в
повному обсязі.

Відповідно до п.п. 2.2.2. договору ВАТ
«Зелений Гай» зобов'язувалося решту
суми договору, а саме 24 000, 00 грн. з
урахуванням ПДВ 20% оплатити протягом 5
календарних днів від дати підписання
акту приймання-передачі виконаних
робіт. Останній строк оплати сплив
21.11.2011 року, проте станом на дату
звернення до суду із позовом кошти від
відповідача в розмірі 9 000 грн. (з
урахуванням оплати 15 000 грн. після
порушення провадження у справі) не
отримані, причина неоплати не відома.

Із посиланням на ст. 525, 526, 626, 629, 898 ЦК
України, ст. 193 ГК України та умови
Договору позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 15
223, 27 грн., в тому числі: 9 000, 00 грн. -
боргу; 2 544, 00 грн. - збитків внаслідок
інфляції; 1 852, 27 грн. - 3% річних.

Відповідач не скористався наданим йому
ст. 22 ГПК України правом та в судові
засідання 07.07.2014 року, 19.08.2014 року та
02.09.2014 року повноважного представника
не направив, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень, які
наявні у матеріалах справи (арк. справи
45, 47). Вимоги ухвал господарського суду
Миколаївської області від 20.06.2014 року,
07.07.2014 року та 19.08.2014 року відповідачем
не виконано, відзив на позов не подано.

Причини неявки повноважного
представника відповідача суду не
відомі. Явка представника відповідача
не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950 року кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 з
останніми змінами від 10.07.2014 року
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Судом здійснено усі заходи щодо
повідомлення належним чином
відповідача про дату, час та місце
судових засідань.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9.2 вищевказаної
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Суд дійшов висновку про достатність у
матеріалах справи документальних
доказів для вирішення спору по суті за
відсутності повноважного представника
відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши усі подані у
справу докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд встановив наступне.

06.09.2011 року між ТзДВ
«Первомайськдизельмаш» (далі -
виконавець) та ВАТ «Зелений Гай» (далі -
замовник) було укладено Договір № 0609/2011
на створення науково-технічної
продукції (далі - Договір), відповідно
до умов якого замовник доручає, а
виконавець приймає на себе виконання
робіт по створенню науково-технічної
продукції (НТП): «Дослідження,
розрахунок та розробка
конструкторсько-технологічної
документації на макетний зразок
хімічного реактору стиснення (ХРС) на
базі двигуна 6ГЧН25/34 з метою отримання
синтез-газу» (п. 1.1 Договору) (арк. справи
10-12).

Даний договір підписано сторонами та
скріплено печатками.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір № 0609/2011 від 06.09.2011 року за своєю
правовою природою є договором на
виконання науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та
технологічних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 892 ЦК України за
договором на виконання
науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та
технологічних робіт підрядник
(виконавець) зобов'язується провести за
завданням замовника наукові
дослідження, розробити зразок нового
виробу та конструкторську
документацію на нього, нову технологію
тощо, а замовник зобов'язується
прийняти виконану роботу та оплатити
її.

Відповідно до ч. 1 ст. 894 ЦК України
виконавець зобов'язаний передати, а
замовник прийняти та оплатити повністю
завершені науково-дослідні або
дослідно-конструкторські та
технологічні роботи. Договором можуть
бути передбачені прийняття та оплата
окремих етапів робіт або інший спосіб
оплати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 898 ЦК України
замовник за договором на виконання
науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та
технологічних робіт зобов'язаний
прийняти виконані роботи та оплатити
їх.

Умовами Договору сторони погодили
наступне.

Відповідно до п. 1.2 Договору строки
виконання робіт по даному договору - 60
днів з дати підписання договору
відповідно до Календарного плану робіт
(додаток № 1 до даного договору), який є
невід'ємною частиною договору, а також
при виконанні замовником умов
передоплати, визначених у п. 2.2.1 даного
договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість
робіт по створенню НТП відповідно до
протоколу погодження договірної ціни
(додаток № 2 до даного договору),
становить:

- 50 000, 00 грн. без ПДВ;

- ПДВ 20% - 10 000, 00 грн.;

- всього - 60 000, 00 грн. з урахуванням ПДВ
20%.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору замовник
протягом 5 календарних днів з дня
підписання договору сплачує виконавцю
аванс у розмірі 60 % суми договору, а саме
- 36 000, 00 грн., в тому числі ПДП 20 % - 6 000,
00 грн., шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору решту 40%
суми договору, а саме - 24 000, 00 грн., в
тому числі ПДВ 20% - 4 000, 00 грн.,
сплачуються замовником протягом 5
календарних днів з дати підписання
акту виконаних робіт по договору,
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.1 Договору передача,
оформленої в установленому порядку
конструкторсько-технологічної
документації здійснюється по факту
завершення робіт на підставі Акту
приймання-передачі
конструкторсько-технологічної
документації.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов договору ВАТ
«Зелений Гай» 13.09.2011 року було
проведено попередню оплату у сумі 36 000,
00 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 1031 (арк. справи 17).

На виконання умов Договору № 0609/2011 ТзДВ
«Первомайськдизельмаш» виконав роботи
по створенню науково-технічної
продукції (НТП): «Дослідження,
розрахунок та розробка
конструкторсько-технологічної
документації на макетний зразок
хімічного реактору стиснення (ХРС) на
базі двигуна 6ГЧН25/34 з метою отримання
синтез-газу», що підтверджується
наявними у матеріалах справи актами
приймання-передачі, підписаними
сторонами та скріпленими печатками, а
саме:

- Акт приймання-передачі
конструкторсько-технологічної
документації по договору № 0609/2011 від
06.09.2011 року на створення НТП
«Дослідження, розрахунок та розробка
конструкторсько-технологічної
документації на макетний зразок
хімічного реактору стиснення (ХРС) на
базі двигуна 6ГЧН25/34 з метою отримання
синтез-газу» від 16.11.2011 року (арк. справи
15);

- Акт приймання-передачі робіт по
договору № 0609/2011 від 06.09.2011 року на
створення НТП «Дослідження, розрахунок
та розробка
конструкторсько-технологічної
документації на макетний зразок
хімічного реактору стиснення (ХРС) на
базі двигуна 6ГЧН25/34 з метою отримання
синтез-газу» від 16.11.2011 року (арк. справи
16).

Зауваження щодо якості та об'єму
виконаних робіт відсутні.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, в силу п. 2.2.2 Договору у
відповідача виник обов'язок провести
оплату виконаних робіт протягом 5
календарних днів після підписання
актів, тобто до 21.11.2011 року включно.

Однак, відповідачем взяті на себе
зобов'язання по оплаті виконаних робіт
не були виконані, що також
підтверджується Довідкою про облікову
дебіторську заборгованість,
підписаною генеральним директором та
головним бухгалтером ТзДВ
«Первомайськдизельмаш» та скріпленою
печаткою підприємства вих. № 5/780 від
12.06.2014 року, з якої вбачається, що
станом на 31.03.2014 року обліковується
дебіторська заборгованість з ВАТ
«Зелений Гай» за договором № 0609/2011 від
06.09.2011 року в сумі 24 000, 00 грн. (арк.
справ 18).

Позивач звертався до відповідача із
претензією про сплату заборгованості
та пені на суму 45 672, 00 грн. (арк. справи
20-21). Докази направлення претензії на
адресу відповідача та отримання
претензії відповідачем наявні у
матеріалах справи (арк. справи 22-23).
Доказів направлення відповіді на
претензію суду не подано.

Судом також враховано, що 18.08.2014 року,
тобто після порушення провадження у
справі, відповідачем було сплачено
позивачу заборгованість за договором
№ 0609/2011 від 06.09.2011 року у розмірі 15 000, 00
грн., що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією платіжного
доручення № 4404 від 18.08.2014 року (арк.
справи 59). Позивачем, як вказано вище,
зменшено розмір позовних вимог із
врахуванням вказаної проплати
відповідача і вказане зменшення
розміру позовних вимог прийнято судом
до розгляду.

Таким чином, станом на день розгляду
справи заборгованість відповідача
перед позивачем за виконані роботи
відповідно до договору № 0609/2011 від
06.09.2011становить 9 000, 00 грн. Станом на
день розгляду справи суду не подано
доказів сплати вказаної суми, як і не
спростовано факту наявності вказаної
заборгованості. Враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновку, що
вимога про стягнення заборгованості в
розмірі 9 000, 00 грн. є обґрунтованою,
підставною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми збитків внаслідок
інфляції за час прострочення виконання
грошового зобов'язання по договору у
розмірі 2 544, 00 грн. та суми 3 % річних у
розмірі 1 852, 27 грн., то слід зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові (постанова Верховного Суду
України від 23.01.12 року по справі № 37/64).

Судом здійснено перерахунок 3 % річних
за допомогою Бази "Законодавство" за
період з 22.11.2011 року по 18.06.2014 року на
суму 24 000, 00 грн. (арк. справи 62) та
встановлено, що розрахунок суми трьох
відсотків річних є арифметично
правильним, таким, що відповідає
вимогам чинного законодавства,
фактичним обставинам та матеріалам
справи. Розгорнутий розрахунок трьох
відсотків річних зазначено позивачем у
тексті позовної заяви (арк. справи 4).

Судом перевірено та встановлено, що при
розрахунку інфляційних втрат
позивачем застосовано неправильні
індекси інфляції (арк. справи 3). Судом
здійснено перерахунок інфляційних
втрат за допомогою Бази "Законодавство"
за період з грудня 2011 року по травень 2014
року на суму 24 000, 00 грн. (арк. справи 61)
та встановлено, що розмір інфляційних
втрат за вказаний період становить 2
695, 79 грн. Оскільки позивачем заявлено
до стягнення 2 544, 00 грн., суд, не виходячи
за межі позовних вимог без
відповідного клопотання сторони (ст. 83
ГПК України), дійшов висновку про
обґрунтованість позовної вимоги в
частині стягнення інфляційних втрат в
розмірі 2 544, 00 грн.

Відповідачем не спростовано
правомірності нарахування
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних. Отже, інфляційні нарахування на
суму боргу та три проценти річних
входять до складу грошового
зобов'язання, не є санкціями, а відтак
три проценти річних та інфляційні
витрати правомірно нараховані
позивачем.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір в сумі відповідно до ст. 49
ГПК України слід відшкодувати позивачу
з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 11, 15, 202, 509, 525, 526, 530, 625, 629, 892, 894, 898 ЦК
України, ст. 193 ГК України, ст. 22, 33, 34, 43, 49,
75, 82-84 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

задовольнити позов Товариства з
додатковою відповідальністю
"Первомайськдизельмаш" до відповідача
Відкритого акціонерного товариства
"Зелений Гай" про стягнення
заборгованості в сумі 15 223, 27 грн., в тому
числі: 9 000, 00 грн. - боргу по договору
від 06.09.2011 року № 0609/2011; 2 544, 00 грн. -
збитків внаслідок інфляції за час
прострочення виконання грошового
зобов'язання по договору від 06.09.2011 року
№ 0609/2011; 1 852, 27 грн. - 3 % річних від
простроченої суми по договору від
06.09.2011 року № 0609/2011.

Стягнути з відповідача Відкритого
акціонерного товариства "Зелений Гай",
вул. Зеленогаївська, 12, с. Бузьке,
Вознесенський район, Миколаївська
область, 56541 () на користь
позивача Товариства з додатковою
відповідальністю
"Первомайськдизельмаш", вул. Гагаріна,
17, м. Первомайськ, Миколаївська область,
55213 ():

- 9 000, 00 грн. (дев'ять тисяч грн. 00 коп.) -
заборгованості за Договором № 0609/2011 на
створення науково-технічної продукції
від 06.09.2011 року;

- 2 544, 00 грн. (дві тисячі п'ятсот сорок
чотири грн. 00 коп.) - збитків внаслідок
інфляції за час прострочення виконання
грошового зобов'язання за Договором №
0609/2011 на створення науково-технічної
продукції від 06.09.2011 року за період з
грудня 2011 року по травень 2014 року;

- 1 852, 27 грн. (одна тисяча вісімсот
п'ятдесят дві грн. 27 коп.) - 3 % річних від
простроченої суми заборгованості за
Договором № 0609/2011 на створення
науково-технічної продукції від 06.09.2011
року за період з 22.11.2011 року по 18.06.2014
року;

- 1 827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.) - витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
Е.М. Олейняш