Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

28 серпня 2014 року
Справа № 927/1145/14

Позивач: Публічне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Універсальна",

вул. Б. Хмельницького, 48 А, м. Київ, 01030

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автотранс-Євро",

вул. Островського, 19 А, м. Прилуки,
Чернігівська обл., 17500

про стягнення 130889,70грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: Грохольська Н.П. -
юрисконсульт (довіреність №157D/2014 від 14
квітня 2014 року);

відповідача: не з'явився.

Публічним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Універсальна"
подано позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотранс-Євро" про
стягнення 130889,70грн., в тому числі
110881,00грн. основного боргу, 6370,34грн. 3%
річних та 13638,36грн. інфляційних втрат.
Заборгованість виникла внаслідок
невиконання відповідачем зобов'язань
по договорам (полісам) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів на умовах
міжнародної системи автострахування
"Зелена карта", укладених протягом 2011 -
2012 років.

В судовому засіданні 06 серпня 2014 року
суд оглянув оригінали документів,
доданих до позовної заяви.

Ухвалою суду від 06 серпня 2014 року
розгляд справи відкладався.

Представник позивача в судовому
засіданні 28 серпня 2014 року підтримав
позовні вимоги та просив суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач представника в судове
засідання не направив, заяв, клопотань,
витребуваних судом документів не
надіслав. Ухвала суду про порушення
провадження у справі від 25 липня 2014
року та про відкладення розгляду
справи від 06 серпня 2014 року, направлені
на адресу відповідача, повернуті
відділенням поштового зв'язку з
відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних
осіб-підприємців станом на 19 серпня 2014
року місцезнаходження Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Автотранс-Євро": вул. Островського, 19 А,
м. Прилуки, Чернігівська обл., 17500.

У відповідності до ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання.

Зважаючи на те, що відповідач мав
можливість, але не скористався правом
надати суду письмовий відзив на позов,
зважаючи на дотримання розумного
строку вирішення господарського
спору, господарський суд доходить
висновку про можливість у
відповідності до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянути справу та вирішити спір за
наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, дослідивши докази,
які мають юридичне значення для
вирішення спору, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Універсальна" (далі
- страховик) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автотранс-Євро" (далі
- страхувальник) за період з 28 жовтня 2011
року по 18 серпня 2012 року було укладено
253 договори (поліси) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів на умовах
міжнародної системи автострахування
"Зелена карта" (надалі - поліси) (а.с. 24-91).

Відповідно до умов даних полісів, їх
строк дії - 15 днів. Також полісами
передбачена страхова премія в певній
грошовій сумі.

Як зазначив представник позивача,
відповідач повністю ухиляється від
оплати страхових платежів по даним
полісам, заборгованість відповідача
становить 110881,00грн.

Згідно гарантійного листа відповідача
від 15 лютого 2013 року №34, ТОВ
"Автотранс-Євро" станом на 15 лютого 2013
року визнало заборгованість перед ПАТ
"СК "Універсальна" в розмірі 145777,00грн.,
просило позивача зробити відстрочку
платежу в повному обсязі, і в свою
чергу, гарантувало оплату першого
платежу до 15 березня 2013 року в розмірі
60000,00грн., решту заборгованості
зобов'язувалось погасити на протязі 3
місяців (а.с. 10).

Проте, станом на день прийняття рішення
відповідач своїх зобов'язань не
виконав.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
"Про страхування" договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно п. 1 ч.1 ст.21 Закону України "Про
страхування" страхувальник
зобов'язаний своєчасно вносити
страхові платежі.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 10
липня 2014 року №6 "Про внесення змін і
доповнень до деяких постанов Пленуму
ВГСУ" у постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" доповнено підпунктом
2.5.1 такого змісту: "2.5.1. Частиною першою
статті 35 ГПК передбачено можливість
звільнення від доказування перед судом
обставин, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі." Зокрема, абзацами 4, 6 даного
підпункту визначено, що про визнання
обставин може свідчити й зміст поданих
суду письмових документів: претензій
та відповідей на них, листів та інших
письмових звернень учасників судового
процесу один до одного (наприклад, лист,
надісланий у відповідь на претензію, в
якому зазначається про повне або
часткове визнання заявленої до
стягнення заборгованості). Не
передбачено законом й можливості
відмови учасника судового процесу від
раніше здійсненого ним визнання
обставин.

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Гарантійний лист відповідача від 15
лютого 2013 року №34 свідчить про те, що
останній визнав свою заборгованість
перед позивачем в сумі 145777,00грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач має право визнати позов
повністю або частково.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить
висновку, що визнання відповідачем
позову не суперечить законодавству та
не порушує чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

За таких обставин, вимоги позивача по
стягненню 110881,00грн. боргу по оплаті
страхових платежів є правомірними,
підтверджуються матеріалами справи і
підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача 6370,34грн. 3% річних та
13638,36грн. інфляційних втрат за період з
19 серпня 2012 року по 18 липня 2014 року.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Матеріалами справи підтверджується
прострочення виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань щодо оплати.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши розрахунки, здійснені
позивачем, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення 6370,34грн. 3% річних та 13638,36грн.
інфляційних втрат.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача, то
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України з нього
підлягає стягненню на користь позивача
2617,80грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 75, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотранс-Євро" (вул.
Островського, 19 А, м. Прилуки,
Чернігівська обл., 17500, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Універсальна" (вул. Б. Хмельницького, 48
А, м. Київ, 01030, , р/р №2650036
в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ,
МФО 300335) 110881,00грн. боргу, 6370,34грн. 3%
річних, 13638,36грн. інфляційних втрат та
2617,80грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
В.В. Моцьор

.