ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.
Справа № 5023/4085/12

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Бондаренко В.П., суддя Ільїн О.В.,
суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Голозубовій О.І.,

за участю прокурора - Хряк О.О. - посв. №
028256 від 15.08.2014р.,

та представників сторін:

позивача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився,

1-го відповідача - не з'явився,

2-го відповідача - Михайлова М.Н. - дов.
б/н від 15.07.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу 2-го відповідача (вх.
№2277Х/1-9) на ухвалу господарського суду
Харківської області від 04.08.2014 р. у
справі № 5023/4085/12,

за позовом Харківського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Державного
підприємства "Чугуєво-Бабчанське
лісове господарство", смт. Кочеток,
Харківська обл.,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Відділ Держкомзему у
Печенізькому районі Харківської
області, смт. Печеніги, Харківська обл.,

до 1) Печенізької районної державної
адміністрації Харківської області,
смт. Печеніги, Харківська обл.,

2) Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Віроніка", м. Харків,

про скасування розпорядження та
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.08.2014р. (суддя
Ольшанченко В.І.) відхилено клопотання
ДП "Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" про проведення розгляду
справи 21.07.2014 р. без участі його
представника. Відхилено заяву
Приватного сільськогосподарського
підприємства "Віроніка" про перегляд
рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2013 р. за
нововиявленими обставинами по справі
№5023/4085/12 повністю. Рішення
господарського суду Харківської
області від 17.06.2013 р. по справі №5023/4085/12
залишено без змін.

2-й відповідач, ПСГП "Віроніка", з
ухвалою суду першої інстанції не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм чинного
законодавства, просить скасувати
ухвалу господарського суду
Харківської області від 04.08.2014р. та
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2013р. у
справі № 5023/4085/12 за результатами його
перегляду за нововиявленими
обставинами, прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Прокурор у відзиві на апеляційну
скаргу просить ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.
Вважає, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню, а ухвалу суду першої
інстанції законною та такою, що
прийнята у відповідності з нормами
чинного законодавства.

Позивач, ДП "Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство", третя особа, Відділ
Держкомзему у Печенізькому районі
Харківської області, та 1-й відповідач,
Печенізька районна державна
адміністрація Харківської області,
відзивів на апеляційну скаргу не
надали, в судове засідання не з'явились
та про причини неявки Харківський
апеляційний господарський суд не
повідомили.

Зважаючи на належне повідомлення
позивача, третьої особи та 1-го
відповідача про час та місце засідання
суду, та на те, що їх явка у судове
засідання не була визнана обов'язковою,
а також на те, що відповідно до ч. 2 ст. 102
ГПК України апеляційна скарга на
ухвалу місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за їх відсутності за наявними в справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України. Крім того, сторони
відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України не
заявляли клопотання про продовження
строку розгляду справи, а
господарський суд не має права за своєю
ініціативою продовжувати строк
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
2-го відповідача та відзиву на неї,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
вересні 2012 р. Харківський міжрайонний
природоохоронний прокурор м. Харкова в
інтересах держави, в особі Державного
підприємства "Чугуєво-Бабчанське
лісове господарство", звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою, в якій
просив скасувати розпорядження
Печенізької районної адміністрації
від 19.08.2003 р. №285 "Про затвердження
проекту відведення земельних ділянок
із земель лісового фонду та земель
запасу Печенізької селищної ради та
надання їх в оренду ПСП "Віроніка", та
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 1,5 га на
території Печенізької селищної ради
Печенізького району від 16.10.2003 р.,
укладений між Печенізькою районною
державною адміністрацією та ПСП
"Віроніка", скасувавши запис про його
державну реєстрацію за №23 від 04.11.2003 р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 26.11.2012 р. у
справі №5023/4085/12, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 р. у
справі №5023/4085/12, у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 09.04.2013 р. рішення
господарського суду Харківської
області від 26.11.2012 р. та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 р. у
справі №5023/4085/12 скасовано повністю,
справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

За результатом нового розгляду справи
господарським судом Харківської
області прийняте рішення від 17.06.2013 р.
(суддя Хотенець П.В.), яким позов
задоволено повністю, скасовано
розпорядження Печенізької районної
державної адміністрації Харківської
області від 19.08.2003 р. №285 "Про
затвердження проекту відведення
земельних ділянок із земель лісового
фонду та земель запасу Печенізької
селищної ради та надання їх в оренду
ПСП "Віроніка". Визнано недійсним
договір оренди земельної ділянки
площею 1,5 га. на території Печенізької
селищної ради Печенізького району від
16.10.2003 р., укладений між Печенізькою
районною державною адміністрацією та
ПСП "Віроніка", шляхом скасування
запису про його державну реєстрацію за
№23 від 04.11.2003 р.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 27.08.2013р.
апеляційну скаргу 2-го відповідача
залишено без задоволення, а рішення
господарського суду Харківської
області від 17.06.2013 р. по справі №5023/4085/12
без змін.

В липні 2014р. 2-й відповідач звернувся до
суду першої інстанції із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Харківської області від 17.06.2013 р., в
якій посилається на лист Державного
підприємства "Харківська державна
лісовпорядна експедиція" №321 від 04.07.2014
р., в якому вказано, що ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" не має державного акту на
право постійного користування землею
або державного акту на право
користування землею. Також, у листі
зазначається, що відповідними органами
виконавчої влади або місцевого
самоврядування не приймалися рішення
про надання у користування ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" земель Печенізького
лісництва, у тому числі земельної
ділянки, яка була надана в оренду ПСП
"Віроніка" у 2003 році.

ПСП "Віроніка" вважає, що факти,
викладені у листі ДП "Харківська
державна лісовпорядна експедиція" №321
від 04.07.2014 р., є нововиявленими
обставинами, оскільки вони не були
відомі та не могли бути відомі заявнику
на момент ухвалення рішення судом від
17.06.2013 р. Крім того, ПСП "Віроніка"
посилається на те, що відсутність у ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" документів, що
посвідчують право користування
спірною земельною ділянкою впливає на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом.

Відхиляючи вищевказану заяву ПСП
"Віроніка" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Харківської
області від 17.06.2013 р., суд першої
інстанції виходив з того, що посилання
заявника на лист ДП "Харківська
державна лісовпорядна експедиція" від
04.07.2014р. № 321 як на нововиявлені
обставини є безпідставним, оскільки
вказані заявником обставини були
відомі йому або могли бути відомі під
час розгляду справи, всі ці обставини
були досліджені господарським судом
під час розгляду справи та покладені в
підставу ухваленого господарським
судом рішення, а отже, наданий
заявником лист ДП "Харківська державна
лісовпорядна експедиція" від 04.07.2014р. №
321 не може бути підставою для перегляду
рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2013 р.,
оскільки він не є нововиявленою
обставиною.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, судова колегія не погоджується
з висновками суду першої інстанції,
викладеними в ухвалі, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 112 ГПК України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

В п. 2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" зазначено,
що до нововиявлених обставин
відносяться матеріально-правові факти,
на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші факти,
які мають значення для правильного
вирішення спору або розгляду справи
про банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається (п. 8.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами").

Як свідчить наданий до матеріалів
справи лист ДП "Харківська державна
лісовпорядне експедиція" від 04.07.2014 р. №
321 (а.с. 114 том ІІІ), станом на 2003 рік
земельна ділянка площею 1,43 га, що була
передана в оренду ПСП "Віроніка"
відповідно до розпорядження голови
Печенізької районної державної
адміністрації Харківської області від
19.08.2003 р. № 285, перебувала у користуванні
Чугуєво-Бабчанського держлісгоспу
(Печенізьке лісництво) на підставі
матеріалів базового лісовпорядкування
1990 року.

На даний час вказана земельна ділянка
перебуває у користуванні ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" (Печенізьке лісництво) на
підставі матеріалів базового
лісовпорядкування 2006 року.

Державний акт на право постійного
користування землею або державний акт
на право користування землею ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" (Чугуєво-Бабчанський
лісгоспзаг або Чугуєво-Бабчанський
держлісгосп), у тому числі земельною
ділянкою, що була надана в оренду ПСП
"Віроніка" у 2003 році, ніколи не
видавався.

Крім того, як зазначено в даному листі,
відповідними органами виконавчої
влади або місцевого самоврядування не
приймалися рішення щодо надання у
користування ДП "Чугуєво-Бабчанське
лісове господарство"
(Чугуєво-Бабчанський лісгоспзаг або
Чугуєво-Бабчанський держлісгосп)
земель Печенізького лісництва, у тому
числі земельної ділянки, що була надана
в оренду ПСП "Віроніка" у 2003 році.

Судова колегія вважає, що факти,
викладені у листі ДП "Харківська
державна лісовпорядна експедиція" від
04.07.2014 р. № 321, наданому на запит
заявника, за своєю юридичною суттю є
нововиявленими обставинами, що
спростовують висновки, які було
покладено в основу судового рішення,
оскільки ці обставини не є новими, а є
такими, що існували на момент розгляду
справи.

Так, заявникові на момент ухвалення
рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2013 р. у
справі № 5023/4085/12 про існування цих
обставин не було та не могло бути
відомо, оскільки з наявних у заявника
документів щодо відведення спірної
земельної ділянки вбачається, що
земельна ділянка перебуває у
користуванні Чугуєво-Бабчанського
держлісгоспу.

А відсутність у ДП "Чугуєво-Бабчанське
лісове господарство" документів, що
посвідчують право користування
спірною земельною ділянкою, як на час
її надання в оренду ПСП "Віроніка" так і
на час ухвалення судового рішення від
17.06.2013 р., впливає на юридичну оцінку
обставин, здійснену судом, так як
господарський суд під час вирішення
спору по суті виходив з того, що
власником (користувачем) спірної
земельної ділянки є ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство".

Також, суд першої інстанції приймаючи
рішення від 17.06.2013 р. послався на те, що
спірна земельна ділянка належить до
земель лісового фонду, проте судова
колегія вважає дані висновки
необґрунтованими та такими, що не
підтверджуються матеріалами справи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 93 Лісового
кодексу України (в редакції на

час виникнення спірних правовідносин)
під час лісовпорядкування
здійснюються, в тому числі і визначення
меж та внутрігосподарська організація
території лісового фонду, що перебуває
у користуванні постійних
лісокористувачів, а згідно з приписами
ч. 4 ст. 9 цього Кодексу (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин)
право постійного користування
земельними ділянками лісового фонду
посвідчується державним актом на право
постійного користування землею, до
того ж в силу ч. 2 ст. 94 вказаного Кодексу
матеріали лісовпорядкування
затверджуються державними органами
лісового господарства за погодженням з
місцевими Радами народних депутатів та
органами охорони навколишнього
природного середовища. Вони є основою
для організації ведення лісового
господарства та використання лісових
ресурсів постійними
лісокористувачами.

Згідно з п. 5 Розділу VIII "Прикінцеві
положення" Лісового кодексу України,
який набув чинності разом із Законом
України "Про внесення змін до Лісового
кодексу України" від 08.02.2006 р. № 3404-ІV, до
одержання в установленому порядку
державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками,
документами, що підтверджують це право
на раніше надані землі, є
планово-картографічні матеріали
лісовпорядкування.

Після набрання чинності Законом
України "Про внесення змін до Лісового
кодексу України" від 08.02.2006 р. № 3404-ІV та
по цей час повноваження щодо надання
земельних ділянок, що перебувають у
державній власності, у постійне
користування для ведення лісового
господарства належать обласним
державним адміністраціям (стаття 31
Лісового кодексу України).

Тому, за відсутності рішення
компетентного органу про надання
земельних ділянок у користування ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство", Чугуєво-Бабчанському
лісгоспзагу або Чугуєво-Бабчанському
держлісгоспу (Печенізьке лісництво)
для ведення лісового господарства,
матеріали базового лісовпорядкування
не є документами, що посвідчують право
користування останнього.

Що і підтверджується листом ДП
"Харківська державна лісовпорядна
експедиція" від 04.07.2014 р. № 321, де
вказано, що відповідними органами
виконавчої влади або місцевого
самоврядування не приймалися рішення
про надання у користування ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" (Чугуєво-Бабчанський
лісгоспзаг або Чугуєво-Бабчанський
держлісгосп) земель Печенізького
лісництва, у тому числі земельної
ділянки, що була надана в оренду ПСП
"Віроніка" у 2003 році.

Як передбачено ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 126
Земельного кодексу України (в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин), єдиним документом, що
підтверджує виникнення права
постійного користування земельною
ділянкою є державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою.

Проте, суд першої інстанції під час
винесення оскаржуваної ухвали
помилково не взяв до уваги, що
державний акт на право постійного
користування, в тому числі і спірною
земельною ділянкою у ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство", в матеріалах справи
відсутній, тому, відсутні підстави
вважати, що спірна земельна ділянка на
час надання її в оренду ПСП "Віроніка" і
на даний час перебуває у користуванні
ДП "Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство".

Посилання на планово-картографічні
матеріали лісовпорядкування 1990 року, в
якості документа, що надавало право
Чугуєво-Бабчанському держлісгоспу на
користування спірною земельною
ділянкою на час її відведення ПСП
"Віроніка", є також необґрунтованим,
оскільки єдиним документом, що
стверджує право постійного
землекористування земельною ділянкою,
у тому числі і лісового фонду, у
розумінні статті 20 Земельного кодексу
Української РСР 1970 року (в редакції на
час складання матеріалів базового
лісовпорядкування 1990 року), є також
державний акт на право користування
землею, який в даному випадку також
відсутній, а тому право постійного
користування землею ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" не виникло.

Крім того, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що частиною
першою статті 55 Земельного кодексу
України (у редакції на час виникнення
спірних правовідносин) до земель
лісового фонду належать землі, вкриті
лісовою рослинністю, а також не вкриті
лісовою рослинністю, нелісові землі,
які надані та використовуються для
потреб лісового господарства.

У зв'язку з тим, що спірна земельна
ділянка не була надана в постійне
користування держлісгоспу для потреб
лісового господарства, правові
підстави для віднесення її до земель
категорії лісового фонду відсутні, на
що судом першої інстанції не було
звернуто уваги.

При цьому, судова колегія зазначає, що
спірна земельна ділянка площею 1,5 га,
розташована на території Печенізької
селищної ради Печенізького району,
була надана у користування ПСП
"Віроніка" на підставі договору оренди
земельної ділянки від 16.10.2003 р.,
укладеному з Печенізькою районною
державною адміністрацією, та
зареєстрованому за № 23 від 04.11.2003 р.

Розпорядженням голови Пченізької
районної державної адміністрації від
19.08.2003 р. № 285 "Про затвердження проекту
відведення земельних ділянок із земель
лісового фонду та земель запасу
Печенізької селищної ради та надання
їх в оренду ПСП "Віроніка", що є
підставою для укладення договору
оренди з ПСП "Віроніка", земельна
ділянка надана в оренду вказаному
підприємству для рекреаційного
використання під розміщення будинків
відпочинку, що відповідає цільовому
призначенню земельної ділянки,
зазначеному у проекті її відведення
(код цільового використання земельної
ділянки відповідно до Український
класифікатор цільового використання
землі (УКЦВЗ) - 4.3. рекреаційне
призначення).

Частиною першою статті 19 Земельного
кодексу України передбачений поділ
земель України на категорії за
основним цільовим призначенням.

До земель рекреаційного призначення,
відповідно до статті 50 Земельного
кодексу України, належать землі, які
використовуються для організації
відпочинку населення, туризму та
проведення спортивних заходів.

Згідно зі ст. 51 Земельного кодексу
України, до земель рекреаційного
призначення належать земельні ділянки
зелених зон і зелених насаджень міст та
інших населених пунктів,
навчально-туристських та екологічних
стежок, маркованих трас, земельні
ділянки, зайняті територіями будинків
відпочинку, пансіонатів, об'єктів
фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих та
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

Виходячи з аналізу вказаних норм
Земельного кодексу України,
вбачається, що на час відведення
земельної ділянки ПСП "Віроніка", дане
підприємство не перебувало у
постійному користуванні ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" для потреб лісового
господарства, у зв'язку з чим правові
підстави для віднесення цієї земельної
ділянки до земель категорії
лісогосподарського призначення
відсутні, виходячи з її цільового
призначення, зазначеного у договорі
оренди - "для рекреаційного
призначення" та у розпорядженні голови
Печенізької районної державної
адміністрації від 19.08.2003 р. № 285 "для
рекреаційного використання під
розміщення будинків відпочинку", що
повністю відповідає та узгоджується із
ст. ст. 50, 51 Земельного кодексу України.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що
існування такої істотної для справи
обставини як відсутність у ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" документів, які
посвідчують право користування
спірною земельною ділянкою, яка не була
та не могла бути відома заявникові на
час розгляду справи, спростовує
висновки про підтвердження
приналежності спірної земельної
ділянки ДП "Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" та віднесення її до
земель лісового фонду, викладені у
рішенні господарського суду
Харківської області від 17.06.2013 р. у
справі № 5023/4085/12.

Отже, на час відведення ПСП "Віроніка"
спірної земельної ділянки,
розташованої на території Печенізької
селищної ради Печенізького району, для
рекреаційного використання під
розміщення будинків відпочинку, єдиним
документом на підтвердження права
користування Чугуєво-Бабчанського
держлісгоспу цією земельною ділянкою
були матеріали базового
лісовпорядкування 1990 року, які в силу
закону, що діяв на той час, не
відносились до документів, що
підтверджували право користування
державних лісогосподарських
підприємств на раніше надані землі, а
тому й не посвідчували право
користування цією земельною ділянкою
Чугуєво-Бабчанського держлісгоспу.

До того ж, матеріали базового
лісовпорядкування 2006 року, за
відсутності рішення компетентного
органу про надання земельних ділянок у
користування ДП "Чугуєво-Бабчанське
лісове господарство",
Чугуєво-Бабчанському лісгоспзагу або
Чугуєво-Бабчанському держлісгоспу
(Печенізьке лісництво) для ведення
лісового господарства, також не є
документами, що підтверджують право
користування ДП "Чугуєво-БабчанСьке
лісове господарство" спірною земельною
ділянкою.

Таким чином, встановлення факту
відсутності ДП "Чугуєво-Бабчанське
лісове господарство" документів, які
посвідчують право користування
спірною земельною ділянкою, є
нововиявленою обставиною, оскільки
вказана обставина існувала на час
розгляду справи, не могла бути відома
заявникові на час розгляду справи та
має істотне значення для правильного
вирішення спору (тобто коли врахування
її судом мало б наслідком прийняття
іншого судового рішення, ніж те, яке
було прийняте по цій справі).

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги знайшли
підтвердження в матеріалах справи.

Суд першої інстанції, приймаючи
оскаржувану ухвалу, неповністю
дослідив обставини, які мають значення
для справи, порушив норми
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що вказана
ухвала підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга - задоволенню.

З огляду на зазначене та керуючись ст.
ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104,
ст. 105, ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Віроніка" задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 04.08.2014 р. у
справі № 5023/4085/12 скасувати.

Заяву Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Віроніка" про перегляд рішення
господарського суду Харківської
області від 17.06.2013 р. за нововиявленими
обставинами по справі №5023/4085/12
задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2013 р. у
справі №5023/4085/12 скасувати та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Повний текст постанови складено
05.09.2014р.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Камишева Л.М.