ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.09.14р. Справа № 904/5824/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДНІПРОТРАКТОР",
м.
Дніпропетровськ

до Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський хлібокомбінат №2",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 99 208,30 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Голубенко Н. Л. -
представник, довіреність від 19.03.2014
року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДНІПРОТРАКТОР"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський хлібокомбінат №2"
про стягнення 99 208,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору поставки товарів на
умовах відстрочки оплати №03/01-1-4 від
03.01.2014 року в частині повного та
своєчасного розрахунку.

Відповідач надав відзив на позов,
в задоволенні позовних вимог просить
відмовити з посиланням на те, що
поставка по деяким видатковим
накладним була здійснена поза умовами
договору, тому оскільки позивачем
вимоги на оплату не пред'явлено, то
відповідач вважає, що строк оплати не
настав.

Крім того, відповідач направив до
суду клопотання про відкладення
розгляду справи з посиланням на
неможливість участі у даному судовому
засіданні через відрядження.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18, господарський
суд з урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи п. 3.9.1. постанови Пленуму,
господарський суд не вбачає підстав
для задоволення клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 02.09.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2014 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"ДНІПРОТРАКТОР" (далі-позивач,
продавець) та Дочірнім підприємством
"Дніпропетровський хлібокомбінат №2"
(далі- відповідач - покупець) укладено
договір поставки товарів на умовах
відстрочки оплати (далі-договір).

Договір набирає чинності в
момент його підписання і діє до 31.12.2014
року.

Відповідно до п. 1.1. договору,
продавець зобов'язується передати
покупцеві товар згідно з накладною, що
є невід'ємною частиною чинного
договору. Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити отриманий товар.

Продавець зобов'язується надати
покупцеві товарний кредит у сумі не
більше 100000 грн. для придбання товарів у
продавця на термін не більше 20
календарних днів. Термін оплати
починає обчислюватися з наступного дня
після дня отримання товару. Термін
обчислюється для кожної партії окремо
(п.п. 1.2. 1.3 договору).

Покупець зобов'язаний здійснити
розрахунки з продавцем у розмірі
вартості отриманого товару. Покупець
зобов'язується оплатити вартість
отриманого товару у термін 20 днів, з
дати отримання товару за накладною,
шляхом перерахування на поточний
рахунок (п. п. 3.1, 3.4. договору).

Позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 511 440,95 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, які містяться в матеріалах
справи.

Відповідач частково
розрахувався з позивачем, що
підтверджується банківськими
виписками, які містяться в матеріалах
справи.

Непогашеною залишилась
заборгованість в розмірі 99 208,30 грн.

Між сторонами без зауважень
підписано акт звірки
взаєморозрахунків (а.с.35-39).

Господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Інформаційним листом N 01-06/928/2012 від
17.07.2012 р. "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права" Вищий
господарський суд України, звернув
увагу господарських судів на те, що
частиною першої статті 692 ЦК України
визначено строк виконання боржником
грошового зобов'язання, яке виникло на
підставі договору купівлі-продажу (у
співвідношенні з частиною другою
статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, і положення
частини другої статті 530 названого
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується (див. постанову Вищого
господарського суду України від 28.02.2012
№ 5002-8/481-2011).

При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України (постанова Вищого
господарського суду України від 21.04.2011
№ 9/252-10);

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Таким чином, строк для оплати товару є
таким, що настав, у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору та вимог
чинного законодавства України
останній має заборгованість в розмірі
99 208,30 грн., яка підтверджена
матеріалами справи і підлягає
стягненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський хлібокомбінат №2"
(49069, м. Дніпропетровськ, вул.
Виконкомівська, б. 11, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпротрактор" (49051,
м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів,
5-а, ) заборгованість в
розмірі 99 208,30 грн. та судовий збір в
розмірі 1984,17 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 03.09.14р.

Суддя С.В. Мартинюк