ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2014 р.
Справа № 922/1657/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов
О.О. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

ініціюючого кредитора - Сіренко Ю.Ю.
(дов. №1630/10/20-11-10-017 від 01.11.13),

боржника - Хомякова А.Л. (дов. б/н від
31.07.14)

інших учасників процесу - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну
скаргу ПРАТ "Страхова компанія "Аванте"
(вх. №2256 Х/2) на ухвалу господарського
суду Харківської області від 06.08.14 у
справі №922/1657/14

за заявою Дергачівської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, м.Дергачі
Харківської області,

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Аванте", с.Черкаська
Лозова Дергачівського району
Харківської області,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06.08.14 (суддя
Дзюба О.А.) порушено провадження у
справі про банкрутство Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Аванте"; визнано вимоги
кредитора - Дергачівської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області до
боржника в сумі 120330607,95 грн.
безспірними; введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів, що
передбачає зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію; призначено розпорядником
майна боржника арбітражного керуючого
Чаговець Тетяну Пилипівну,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса:
АДРЕСА_1 (свідоцтво про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого № НОМЕР_2 від 20.02.2013р.) та
встановлено розмір оплати його послуг
в розмірі двох мінімальних заробітних
плат за кожен місяць виконання ним
повноважень, за рахунок виявлених
активів боржника; визнано учасником
провадження у даній справі Комітет у
справах нагляду за страховою
діяльністю "Укрстрахнагляд"; надано
припис оприлюднити на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України оголошення про порушення
справи про банкрутство, введення
процедури розпорядження майном,
призначення розпорядника майна та про
граничний строк подання заяв
конкурсних кредиторів з вимогами до
боржника; зобов'язано розпорядника
майна; розглянути в тридцятиденний
строк від дня публікації оголошення
вимоги кредиторів, за наслідками
розгляду вимог кредиторів повністю або
частково визнати їх або відхилити, з
обґрунтуванням підстав відхилення, про
що повідомити письмово заявників та
господарський суд, в строк до 17 вересня
2014 року, скласти реєстр вимог
кредиторів та подати його на
затвердження до господарського суду, в
строк до 17 вересня 2014 року, здійснити
аналіз фінансового становища
підприємства, інвестиційного
положення, та положення на товарному
ринку, в строк до 17 вересня 2014 року, а
також - разом з боржником організувати
та забезпечити проведення
інвентаризації майна боржника та
визначити його вартість, в строк до 17
вересня 2014 року; призначено попереднє
засідання суду на 24 вересня 2014 року о
10:00 у приміщенні господарського суду
Харківської області.

Боржник - ПРАТ "Страхова компанія
"Аванте" - із ухвалою не погодився, подав
апеляційну скаргу (із подальшими
додатковими письмовими поясненнями
від 22.08.14), в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального і
процесуального права, просить
оскаржувану ухвалу скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні заяви Дергачівської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Харківській області
про порушення провадження у справі про
банкрутство ПРАТ "Страхова компанія
"Аванте".

Ініціюючим кредитором надано відзив на
апеляційну скаргу, в якому
Дергачівська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області, посилаючись на
безпідставність доводів апелянта,
просить відмовити в задоволенні
апеляційної скарги та залишити
оскаржувану ухвалу без змін.

Інші учасники процесу, повідомлені
належним чином про час та місце
судового засідання, не направили своїх
представників для участі в судовому
засіданні та не повідомили суд про
причини їх неявки.

За таких обставин колегія суддів
вважає за можливе розглядати
апеляційну скаргу за відсутності
представників учасників процесу в
даній справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників боржника та
ініціюючого кредитора в судовому
засіданні, проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України на підставі наявних у справі
доказів, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

25.04.14 кредитор - Дергачівська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області -
звернувся до господарського суду із
заявою про порушення справи про
банкрутство у відношенні Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Аванте", в порядку ст. 11
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в новій
редакції, що була чинною на момент
звернення кредитора із вищевказаною
заявою (далі - Закон), посилаючись на те,
що безспірні вимоги кредитора до
боржника складають 120330607,95 грн. - тобто
більше трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати - та не були
задоволені протягом трьох місяців. У
наданому в подальшому уточненні до
зазначеної заяви кредитор просив
приєднати до раніше заявленої суми
також суму боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 46843,91
грн., з податку на доходи найманих
працівників у сумі 26,17 грн. та з податку
на прибуток у сумі 842,57 грн. (усього -
47712,65 грн.)

Відповідно до п. 3 ст. 10 Закону, справа
про банкрутство порушується
господарським судом, якщо безспірні
вимоги кредитора (кредиторів) до
боржника сукупно становлять не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, які не були
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено місцевим господарським
судом та не заперечується учасниками
процесу в апеляційному провадженні,
боржник - Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Аванте" -
знаходиться на обліку в Дергачівській
ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській
області, як юридична особа та має
податковий борг перед кредитором в
загальній сумі 120330607,95 грн. Вказана сума
перевищує 365400,00 грн. (триста
мінімальних розмірів заробітної плати,
яка відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
становить 1218,00 грн.)

Вимоги кредитора до боржника
підтверджуються постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 07.12.10 у
справі №2-а-36933/09/2070, яка була залишена
без змін судами вищих інстанцій,
набрала чинності і згідно з якою з
боржника на користь кредитора стягнуто
заборгованість в сумі 120332244,00 грн.

14.08.11 Харківським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист у справі №2-а-36933/09/2070 на
суму 120332244,00 грн.

Постановою Відділу примусового
виконання рішень ДВС України від 22.08.11
(т.1, а.с.57) відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-а-36933/09/2070 від 14.08.11
щодо стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Аванте" на користь державного
бюджету заборгованості у сумі 120332244,00
грн.

Згідно з постановою ДВС від 03.06.14 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві (т.2, а.с.12), в ході
примусового виконання з рахунків
боржника частково стягнуто грошові
кошти в сумі 4469,83 грн., з яких 4022,85 грн.
перераховано стягувачу. Залишок
заборгованості в сумі 120330607,95 грн.
залишився непогашеним, у зв'язку з
відсутністю майна боржника, на яке може
бути звернено стягнення.

Відповідно до абз. 2 п. 3 ст. 10 Закону,
безспірні вимоги кредиторів - грошові
вимоги кредиторів, підтверджені
судовим рішенням, що набрало законної
сили, і постановою про відкриття
виконавчого провадження, згідно з яким
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході провадження в суді першої
інстанції ПРАТ СК "Аванте" посилалося
на те, що предметом спору в
адміністративній справі №2-а-36933/09/2070
(за результатами розгляду якої
прийнято постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
07.12.10 та відкрито виконавче провадження
з її виконання) було застосування до
ПРАТ СК "Аванте" донарахувань з податку
на прибуток підприємств комунальної
форми власності за результатами
податкової перевірки, здійсненої у 2006
році. Як уже зазначалося, судові акти в
адміністративній справі №2-а-36933/09/2070
були залишені без змін судами
апеляційної та касаційної інстанції,
тоді як в інших справах зі спорів щодо
аналогічних донарахувань за інші
періоди (зокрема, у 2008 та 2011 роках)
судами приймалися остаточні рішення на
користь ПРАТ СК "Аванте". У зв'язку з цим
боржник ставив під сумнів факт
безспірності вимог кредитора.

Разом з тим, в ході апеляційного
провадження представником боржника
зазначено, що ПРАТ СК "Аванте"
погоджується з тим, що вимоги в сумі
120330607,95 грн. є безспірними, та не
оскаржує ухвалу суду із вищенаведених
підстав.

Колегія суддів також виходить з того,
що станом на момент апеляційного
перегляду оскаржуваної ухвали,
незважаючи на неоднозначну судову
практику у спорах за участю ПРАТ СК
"Аванте", судові рішення саме в
адміністративній справі №2-а-36933/09/2070
набрали законної сили та державною
виконавчою службою було відкрито
провадження щодо їх виконання.
Зазначені обставини, відповідно до
вищенаведених приписів абз. 2 п. 3 ст. 10
Закону, є підставою для визнання вимог
кредитора безспірними.

Таким чином, оскільки вимоги кредитора,
Дергачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області, до боржника в сумі
120330607,95 грн. підтверджені належними
доказами - то на думку колегії суддів,
суд першої інстанції обґрунтовано
визнав зазначені вимоги безспірними у
відповідності до чинного
законодавства.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується боржником,
вказані вимоги не були погашені
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку -
про що, зокрема, зазначено у постанові
ДВС від 03.06.14 про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

Місцевим господарським судом також
встановлено, що згідно з п. 7 ст. 11 Закону
кредитором було вжито заходів щодо
отримання заборгованості у
встановленому законодавством порядку,
а саме: направлено податкові вимоги
від 03.12.08 №1/254 та від 08.01.09 №2/3; винесено
рішення про опис майна у податкову
заставу №100 від 26.12.12; винесено рішення
про стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків №8 від 07.02.09.

Як вбачається з акту опису майна №30 від
26.12.12 (т.1, а.с.30), податковою інспекцією
описані акції боржника на суму боргу
120330610,00 грн.

Апелянт стверджує про відсутність
підстав для порушення провадження у
справі про банкрутство, посилаючись на
ч.1 ст.14 Закону, в якій зазначено, що
господарський суд відмовляє у
прийнятті заяви про порушення справи
про банкрутство, якщо вимоги кредитора
повністю забезпечені заставою майна
боржника. На думку ПРАТ "Страхова
компанія "Аванте", у прийнятті заяви
Дергачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області про порушення
провадження у справі про банкрутство
має бути відмовлено, оскільки,
відповідно до вищевказаного акту опису
майна №30 від 26.12.12, у податковій заставі
знаходиться майно боржника, а саме -
акції на суму 120330610,00 грн.

Місцевим господарським судом
вищевказаний довод відхилено з тих
підстав, що податкова застава як спосіб
забезпечення сплати платником
податків грошового зобов'язання та
пені не виникає на підставі цивільного
договору між сторонами, і тому, у
розумінні вищевказаної норми Закону не
може вважатися забезпеченням майном
боржника.

В ході апеляційного провадження ПРАТ
СК "Аванте" наполягало на твердженні
щодо забезпеченості вимог кредитора
заставою майна. Зокрема, у наданих суду
письмових поясненнях апелянтом
зазначено, що аналіз норм Закону не
надає підстав стверджувати, що в
розумінні вказаного
нормативно-правового акту
забезпечення вимог кредитора за своєю
правовою природою повинно виникати
виключно на підставі цивільного
договору між сторонами.

Стосовно даного твердження колегія
суддів зазначає наступне.

Поняття застави визначається у ст. 1
Закону України «Про заставу» як спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. Аналогічні
положення містяться у ЦК України,
зокрема, у ст. 572 встановлено, що в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відносини застави є предметом
регулювання переважно цивільного
права, оскільки випливають з договорів.

Натомість податкова застава як один
із видів публічних обтяжень виникає на
підставі закону (а не договору) і
регулюється нормами спеціального
податкового законодавства. А саме,
згідно з п. 14.1.155 ст. 14 Податкового
кодексу України, податкова застава - це
спосіб забезпечення сплати платником
податків грошового зобов'язання та
пені, не сплачених таким платником у
строк, визначений цим Кодексом.

Таким чином, застава використовується
для регулювання у сфері
приватно-правових відносин, тоді як
податкова застава - у сфері
публічно-правових відносин, що є
принципово відмінними між собою.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України
«Про заставу», норми цієї статті не
поширюються на право податкової
застави, що регулюється податковим
законодавством. Вказане законодавче
положення додатково підтверджує
відмінність у правовій природі та
сфері регулювання таких інститутів як
застава і податкова застава. Частиною 2
ст.15 цього ж закону встановлено, що
обов'язки органів доходів і зборів з
реєстрації поширюються на виникнення
та зміну прав податкової застави з
урахуванням вимог податкового
законодавства.

Тобто законодавцем у кожному
конкретному випадку визначається
можливість поширення загальних норм,
що стосуються застави, саме на
податкову заставу.

Крім того, як вбачається з системного
аналізу норм чинного законодавства,
словосполучення «податкова застава» є
терміном, в якому обидві складові
нерозривно пов'язані між собою.

Тому твердження апелянта про те, що під
словом «застава» у ч.1 ст.14 Закону
законодавець мав на увазі також і
податкову заставу, на думку колегії
суддів, є довільним і невиправдано
розширеним тлумаченням даної
законодавчої норми - враховуючи
специфічне коло правовідносин,
врегульоване саме податковою заставою,
чітке термінологічне значення
словосполучення «податкова застава»
та невжиття законодавцем терміну
«податкова застава» у ч.1 ст.14 Закону.

Суд апеляційної інстанції також
зазначає, що при вирішенні питання щодо
прийняття або відмови у прийнятті
заяви про порушення провадження у
справі про банкрутство судом має бути
з'ясовано не лише сам факт наявності
майна у заставі, але і повну (або
неповну) забезпеченість вимог
кредиторів зазначеним майном.

Апелянт, посилаючись на вищевказаний
акт опису майна №30 від 26.12.12, а також на
виписки про стан рахунку в цінних
паперах станом на 21.08.14, стверджує, що
контролюючий орган мав можливість
забезпечити своєчасне та повне
погашення податкового боргу за рахунок
майна платника податків.

Проте, як вбачається із наданих
боржником виписок, у них зазначено
номінальну вартість цінних паперів,
загальна сума якої складає 53500000,00 грн. -
що спростовує твердження про повну
забезпеченість даними цінними
паперами вимог кредитора на суму
120330607,95 грн. Апелянтом також не доведено
можливість реалізації вказаних цінних
паперів за вартістю вищою від
номінальної або принаймні такою, що їй
би дорівнювала - з урахуванням
нинішньої ситуації на фондовому ринку.

Заявником скарги також не надано
переконливих аргументів та пояснень
щодо нездійснення ним самим
добровільного погашення податкового
боргу у встановлені законодавством
строки за рахунок самостійного продажу
наявного майна (у разі недостатності
грошових коштів). Тому посилання
апелянта на те, що звернення стягнення
на предмет податкової застави в
порядку, передбаченому Податковим
кодексом України, надасть можливість
ПРАТ СК "Аванте" погасити податковий
борг, уникнути процедури банкрутства
та в подальшому здійснювати
підприємницьку діяльність зі
створенням робочих місць та сплатою
податків до бюджету - колегія суддів
вважає такими, що не узгоджуються з
обставинами справи, а саме, з діями
боржника, недотримання яким вимог
податкового законодавства призвело до
виникнення багатомільйонної
заборгованості перед Державним
бюджетом України.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону, якщо справа
порушується за заявою кредитора,
господарський суд перевіряє
обґрунтованість його вимог, їх
безспірність, вжиття заходів щодо
примусового стягнення за цими вимогами
в порядку виконавчого провадження.

Тому стосовно посилань апелянта на те,
що Дергачівською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області не було звернено
стягнення на предмет податкової
застави в порядку, передбаченому
Податковим кодексом України, колегія
суддів зазначає, що місцевим
господарським судом було обґрунтовано
взято до уваги ту обставину, що
протягом трьох років - з 22.08.11 по 03.06.14 -
тривало виконавче провадження зі
стягнення податкового боргу з ПРАТ СК
"Аванте". Причому, як вбачається з
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 03.06.14, у
боржника відсутні кошти та майно, на
яке може бути звернено стягнення.
Зазначеним доказом підтверджується
неможливість погашення податкового
боргу ПРАТ СК "Аванте", у тому числі, і за
рахунок звернення стягнення на предмет
податкової застави. Колегія суддів
зазначає, що, як вбачається з
матеріалів справи, відповідні
постанови ДВС не були оскаржені
скасовані в установленому законом
порядку, дії державного виконавця не
визнавалися неправомірними.

В апеляційній скарзі боржник також
вказує на те, що додатково заявлені
грошові вимоги кредитора на загальну
суму 47712,65 грн. не є безспірними,
оскільки не підтверджені судовим
рішенням, що набрало законної сили і
постановою про відкриття виконавчого
провадження, згідно з якою відповідно
до законодавства здійснюється
списання коштів з рахунків боржника.

Однак зазначений аргумент колегія
суддів не вважає переконливим,
оскільки, як уже зазначалося, розмір
заявлених кредитором грошових вимог у
сумі 120330607,95 грн. (безспірність яких
підтверджено матеріалами справи та не
заперечується боржником) є достатнім
для порушення провадження у справі про
банкрутство ПРАТ СК "Аванте".

Окрім того, місцевий господарський суд
не посилався в оскаржуваній ухвалі на
вищевказані додаткові вимоги
кредитора та не враховував їх при
визначенні загальної суми
заборгованості. Тому підтвердження або
спростування факту безспірності
додаткових вимог у сумі 47712,65 грн., на
думку колегії суддів, не має значення
для апеляційного перегляду
оскаржуваної ухвали та не може бути
підставою для її скасування. Натомість
питання щодо визначення остаточної
суми грошових вимог ініціюючого
кредитора може бути вирішено місцевим
господарським судом в ході подальшого
провадження у справі про банкрутство
ПРАТ СК "Аванте".

Будь-яких інших аргументів, що
спростовували б висновки місцевого
господарського суду та могли б бути
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали, заявником не наведено.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
вважає, що викладені в апеляційній
скарзі твердження зроблені при
довільному трактуванні обставин
справи та норм чинного законодавства,
аргументи заявника скарги ґрунтуються
на припущеннях, на їх підтвердження не
надано відповідно до статей 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України доказів з посиланням на
конкретні норми матеріального та
процесуального права, які б
спростовували висновки місцевого
господарського суду.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржувану
ухвалу слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтями 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Аванте" залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 06.08.14 у справі
№922/1657/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 01.09.14

Головуючий суддя
Шевель О. В.

Суддя
Крестьянінов О.О.

Суддя
Фоміна В. О.