ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 р.
Справа № 917/1302/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит",
04050, м. Київ, вул. Артема, 60, в особі Філії
"Полтавське регіональне управління" АТ
"Банк "Фінанси та Кредит", 36014, м. Полтава,
вул. Жовтнева, 77

до Публічного акціонерного товариства
"Полтавський автоагрегатний завод", 36009,
м. Полтава, вул. Зіньківська, 57

про звернення стягнення на предмет
застави

Суддя Гетя Н.Г.

Представники до перерви:

від позивача: Дробот І.В.

від відповідача: Грицька К.В.

Представники після перерви:

від позивача: Дробот І.В.

від відповідача: Грицька К.В.

Розгляд справи продовжується після
перерви, оголошеної у відповідності до
ст. 77 ГПК України в судовому засіданні
07.08.2014 року.

В судовому засіданні 28.08.2014 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про звернення стягнення на
предмет застави.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача письмового
відзиву на позовну заяву до суду не
надав, однак усно в судових засіданнях
факт порушення зобов'язань за
кредитним договором не заперечує.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Між Публічним акціонерним товариством
"Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії
"Полтавське регіональне управління" АТ
"Банк "Фінанси та Кредит" (позивач, банк)
та Приватним підприємством "Оріол Ойл"
(позичальник) був укладений договір про
невідновлювальну кредитну лінію №
51-01-12 від 07.09.2012 року (а.с. 6-10), відповідно
до умов якого банк зобов'язався
відкрити позичальникові
невідновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 1250000,00 грн., а позичальник
у свою чергу - повернути отримані в
рахунок кредитної лінії грошові кошти
до 07.09.2015 року і сплатити проценти за
користування кредитними коштами (п. 1.1.
договору).

Згідно із п. 4.1. договору про
невідновлювальну кредитну лінію №
51-01-12 від 07.09.2012 року (далі - кредитний
договір) цільове призначення кредитних
коштів - придбання комплексу
нежитлових приміщень та будівель
загальною площею 3160,10 м2, а також оплата
інших платежів, які пов'язані з
обслуговуванням нерухомості.

Положеннями п. 2.1. кредитного договору
передбачено, що видача кредитних
коштів у межах кредитної лінії
здійснюється траншами у строк з 07.09.2012
року по 06.09.2015 року по письмових заявках
позичальника за згодою банку шляхом
перерахування їх з позичкового на
поточний рахунок позичальника, якщо
інше не вказано у письмовій заявці.

У відповідності до п. 3.1. кредитного
договору позичальник зобов'язаний
сплачувати проценти за користування
кредитними коштами у валюті кредиту за
наступними процентними ставками:

- 10,5% річних за період з дня надання
кредиту до терміну повернення кредиту,
вказаного у п. 1.1. цього договору;

- 15,75% річних за період з терміну
повернення кредиту, вказаного у п. 1.1.
кредитного договору, а також у випадках
порушення строків повернення
кредитних коштів, зазначених у п. п. 4.5.,
6.1. цього договору, до дня фактичного
погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до вимог п. 4.3. кредитного
договору нарахування і сплата
процентів за користування кредитними
коштами здійснюється за перший рік
користування кредитом одноразово в
кінці першого періоду дії кредитного
договору, далі - щомісячно в повному
обсязі. Позичальник сплачує проценти в
строк з 26 числа кожного місяця та не
пізніше за останній робочий день
кожного місяця. У даний строк
сплачуються проценти, нараховані за
користування кредитними коштами з 26
числа попереднього місяця до 25 числа
поточного місяця (включно).

На виконання умов договору банком було
надано позичальникові кредит на суму
1250000,00 грн., що підтверджується
банківською випискою по рахунку від
07.09.2012 року (а.с. 19). Проте взяті на себе
зобов'язання щодо сплати процентів за
користування кредитними коштами
позичальник виконав неналежним чином,
станом на 25.06.2014 року, як зазначається у
позові, заборгованість позичальника по
процентам за користування кредитом
склала 236136,07 грн.

27.06.2014 року позичальникові було вручено
вимогу № 7-09/633 від 17.06.2014 року (а.с. 20) про
сплату заборгованості за спірним
кредитним договором.

Листом за № 8 від 27.06.2014 року (а.с. 21)
позичальник визнав факт наявності
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами в сумі
236136,07 грн. та повідомив про
неможливість її погашення у зв'язку зі
складним матеріальним становищем
підприємства.

16.06.2014 року в забезпечення виконання
зобов'язань за спірним кредитним
договором між Публічним акціонерним
товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в
особі Філії "Полтавське регіональне
управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
(заставодержатель) і Публічним
акціонерним товариством "Полтавський
автоагрегатний завод" (відповідач,
заставодавець) був укладений договір
застави № 51-01-12 (а.с. 11-12), предметом
якого є передача заставодержателю
належного заставодавцеві автомобіля
марки - LEXUS, модель - IS250, тип - легковий
седан-В, колір - чорний, реєстраційний
номер - ВІ 8788 ВК, номер шасі (кузова,
рами) - JTHBK30 (далі - предмет
застави).

Відповідно до п. 2 договору застави
транспортного засобу № 51-01-12 від 16.06.2014
року (далі - договір застави) вказане
майно передається в заставу як
забезпечення повернення кредиту,
виданого Приватному підприємству
"Оріол Ойл" за кредитним договором №
51-01-12 від 07.09.2012 року на суму 1250000,00 грн.
строком до 07.09.2015 року, а також сплати
процентів за користування кредитом,
комісійної винагороди, неустойки тощо.

У відповідності до положень п. 5.
договору застави предмет застави
належить заставодавцю на праві
власності на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу СХХ
057611, виданого 03.06.2014 року Центром ДАІ 5301.

Згідно п. 3 договору застави узгоджена
сторонами ринкова вартість предмета
застави становить 273894,41 грн. без
урахування ПДВ.

Враховуючи неналежне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором № 51-01-12 від 07.09.2012 року,
позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому прохає звернути
стягнення на предмет застави за
договором № 51-01-12 від 16.06.2014 року в
рахунок погашення заборгованості в
розмірі 236136,07 грн. за вищевказаним
кредитним договором.

Крім того, позивач прохав суд визнати
за ним право продажу від імені власника
предмета застави будь-якій особі на
підставі договору купівлі-продажу за
ціною у відповідності до грошової
оцінки, проведеної на момент продажу.

Поданою 28.08.2014 року заявою (а.с. 44)
позивач відмовився від позовних вимог
про визнання права продажу від імені
власника предмета застави будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу за ціною у
відповідності до грошової оцінки,
проведеної на момент продажу. Дії
позивача щодо часткової відмови від
позову не суперечать чинному
законодавству України та не порушують
прав і охоронюваних законом інтересів
інших осіб. За таких обставин суд
приймає часткову відмову позивача від
позову, внаслідок чого провадження у
справі в цій частині підлягає
припиненню згідно із п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Стосовно іншої частини позовних вимог
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші угоди (правочини),
передбачені законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (глава 71), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у
письмовій формі.

Відповідно до ст. ст. 509, 510 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор вправі вимагати
від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193
ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином, в
установлений строк, у відповідності до
закону, договору, одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, крім
передбачених законом випадків.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,
встановлені договором. При цьому
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або ж
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Згідно приписів ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Матеріалами даної справи
підтверджується факт наявності
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитними коштами за
спірним кредитним договором в розмірі
236136,07 грн. (станом на 25.06.2014 року),
відповідний розрахунок (а.с. 16-18) судом
перевірено та визнано обгрунтованим.
Крім того, факт порушення зобов'язань
за кредитним договором
підтверджується й відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
заставою.

У відповідності до ст. 589 ЦК України в
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно приписів ст. 19 Закону України
"Про заставу" (№ 2654-XII від 02.10.1992 року) за
рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
заставу" заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави у випадку, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.
Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави.

Положення аналогічного змісту
містяться у п. 8 договору застави.

Матеріалами справи підтверджується
факт порушення позичальником за
кредитним договором строків виконання
зобов'язань щодо сплати процентів за
користування кредитними коштами. Крім
того, матеріали справи свідчать про те,
що позивач звертався до позичальника
за кредитним договором із вимогою про
погашення заборгованості, проте дана
вимога була залишена без задоволення.

З урахуванням викладеного
господарський суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі як правомірних та належним
чином обгрунтованих.

Нормами ст. 24 та ст. 25 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" (№ 1255-IV від 18.11.2003
року) визначено, що звернення стягнення
на предмет застави здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса в порядку,
встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно цього
Закону. При цьому в разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет забезпечувального
обтяження в рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
обтяжувачу з вартості предмета
застави;

- опис рухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
обтяжувача;

- заходи щодо забезпечення збереження
предмета застави або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета застави
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета застави;

- початкова ціна предмета застави для
його подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

У позовній заяві позивачем не
визначено спосіб реалізації предмета
застави, проте відповідно до приписів
п. 9 договору застави заставодержатель
має право на свій розсуд
використовувати для звернення
стягнення на предмет застави будь-який
порядок та будь-які процедури,
дозволені чинним законодавством
України.

Враховуючи наведене вище, а також
приймаючи до уваги відсутність
заперечень сторін із цього приводу, суд
вважає за необхідне визначити спосіб
реалізації предмета застави за вибором
позивача у межах, передбачених чинним
законодавством України, та за ціною, не
нижчою за звичайні ціни на цей вид
майна, відповідно до грошової оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності або незалежним експертом на
момент реалізації предмета застави.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

У відповідності до п. 4 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Сторони вільні у наданні до
суду своїх доказів та у доведенні перед
судом їх переконливості.

Таким чином, застосовуючи основні
конституційні засади судочинства,
принцип верховенства права, виходячи з
фактичних обставин даної справи,
з'ясування природи дійсних
правовідносин між сторонами у даному
спорі та чинного законодавства
України, яке повинно застосовуватися
до них при вирішенні спорів, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України з урахуванням положень п. 5.1.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 року "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу" покладаються
на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 32-34, 43, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85
ГПК України, ст. ст. 1-5, 11-13, 19, 20, 24, 25
Закону України "Про заставу", суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. В рахунок погашення суми
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 236136,07
грн. за договором про невідновлювальну
кредитну лінію № 51-01-12 від 07.09.2012 року,
укладеним між Публічним акціонерним
товариством "Банк "Фінанси та Кредит"
(04050, м. Київ, вул. Артема, 60) в особі Філії
"Полтавське регіональне управління" АТ
"Банк "Фінанси та Кредит" (36014, м. Полтава,
вул. Жовтнева, 77, ) та
Приватним підприємством "Оріол Ойл"
(38761, Полтавська область, Полтавський
район, с. Копили, пров. Лісний, 12, ), звернути стягнення на
предмет застави за договором застави
транспортного засобу № 51-01-12 від 16.06.2014
року, укладеним між Публічним
акціонерним товариством "Банк "Фінанси
та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60) в
особі Філії "Полтавське регіональне
управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
(36014, м. Полтава, вул. Жовтнева, 77, ) та Публічним акціонерним
товариством "Полтавський
автоагрегатний завод" (36009, м. Полтава,
вул. Зіньківська, 57, ), -
автомобіль марки - LEXUS, модель - IS250, тип -
легковий седан-В, колір - чорний,
реєстраційний номер - ВІ 8788 ВК, номер
шасі (кузова, рами) - JTHBK30, що
належить заставодавцеві на праві
власності на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу СХХ
057611, виданого 03.06.2014 року Центром ДАІ 5301
(основне місцезнаходження
транспортного засобу: м. Полтава, вул.
Зіньківська, 57), шляхом реалізації
даного майна в обраний
заставодержателем спосіб, не
заборонений чинним законодавством
України, за ціною, не нижчою за звичайні
ціни на цей вид майна, відповідно до
грошової оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності або незалежним
експертом на момент його реалізації.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Полтавський
автоагрегатний завод" (36009, м. Полтава,
вул. Зіньківська, 57, код за )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
(04050, м. Київ, вул. Артема, 60) в особі Філії
"Полтавське регіональне управління" АТ
"Банк "Фінанси та Кредит" (36014, м. Полтава,
вул. Жовтнева, 77, код за ) -
4722,72 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання цим
рішенням законної сили.

5. В частині позовних вимог щодо
визнання права продажу від імені
власника предмета застави будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу за ціною у
відповідності до грошової оцінки,
проведеної на момент продажу,
провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 02.09.2014 року.

Суддя
Гетя Н.Г.