ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.09.14р. Справа № 904/6086/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Авто Граніт", м.
Вільнянськ, Запорізька область

до дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ
"АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", м.
Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача філії
"Дніпропетровський автодор" Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення заборгованості за
договором № 14 від 27.10.11р.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: директор Тімченко Д.А.,
представник Ємельянова О.О. -
довіреність № б/н від 26.08.14р.;

від відповідача: представник
Розумовський В.В. - довіреність № б/н
від 25.12.13р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Авто Граніт",
м.Вільнянськ, Запорізька область (далі
по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач).

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № 177 від 11.08.14р. ухвалою
суду від 15.08.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 02.09.14р.

Ухвалою суду від 01.09.14р. задоволено
заяву за вих.№194 від 26.08.14р. До участі у
справі №904/6086/14 залучено філію
"Дніпропетровський автодор" Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
(49124, м.Дніпропетровськ,
вул.Магаданська, 46) в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
(49124, м.Дніпропетровськ, вул.Леніна, 24).

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 26.08.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду 22.08.14р.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 21.08.14р. з
відміткою представника відповідача
про отримання ухвали суду 20.08.14р.

02.08.14р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в
судовому засіданні суму основної
заборгованості визнав, просив суд
розстрочити виконання рішення.

Повноважний представник позивача в
судовому засіданні проти розстрочки
виконання рішення заперечив, однак
зазначив, що може декілька місяців не
пред'являти наказ до виконання.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
02.09.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників позивача та
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.11р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Авто Граніт" (далі по
тексту - позивач, виконавець) та
дочірнім підприємством
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" (далі по
тексту - відповідач, замовник) укладено
договір №14 (далі по тексту - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору
виконавець, належним представником
якого згідно з даним договором є в
особі, приймає на себе зобов'язання по
наданню замовнику послуг із
перевезення 1000м3 щебеню та 2000мп3
відсіву з Мокрянського кар'єру.

Пунктом 1.2 договору визначено, що
виконавець, одночасно із завершенням
надання послуг, зобов'язаний передати
замовнику Акт наданих послуг та
оформлені належним чином документи
(товарно-транспортні накладні,
калькуляції вартості 1т*км, реєстри ТТН,
рахунки, податкові накладні).

Пунктом 1.3 договору визначено, що
замовник зобов'язується здійснити
прийняття наданих послуг, за
підсумками прийняття підписати
вищевказані документи та сплатити
виконавцю за надані послуги у порядку,
встановленому чинним договором.

Пунктом 2.2 договору визначено, що
загальна сума договору (конкретний
обсяг) визначається додаванням
товарно-транспортних накладних, які
оформлюються представниками виконавця
та замовника. Товарно-транспортні
накладні є невід'ємною частиною
договору та підписуються
уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 3.1 договору визначено, що
замовник зобов'язується здійснити
оплату послуг виконавця, у
відповідності з умовами договору.

Пунктом 3.2 договору визначено, що
розрахунки за надані послуги
здійснюються замовником протягом 30
днів після надання виконавцем рахунку.

Відповідно до пункту 4.1 договору
замовник зобов'язується прийняти від
виконавця наданий обсяг послуг та
підписати акт наданих послуг.

Пунктом 4.2 договору визначено, що
замовник забезпечує прийняття наданих
послуг із наглядом за відповідністю
якості, обсягу і вартості наданих
послуг. Якщо послуги не надані або
надані неналежним чином, складається
Акт про дефекти, який вказує на
допущені порушення та терміни їх
усунення.

Даний договір набирає чинності з
моменту підписання та діє по 31.12.11р.
(пункт 7.1 договору).

Протягом 2011 року позивач поставив
відповідачу власним транспортом товар
(щебінь).

На підтвердження виконання умов
договору повноважними представниками
сторін підписано та скріплено
печатками наступні акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- Акт №ОУ-000404 здачі-приймання робіт
(надання послуг) на суму 7438,35грн. (а.с. 11);

- Акт №ОУ-000417 здачі-приймання робіт
(надання послуг) на суму 39778,50грн. (а.с. 12);

- Акт №ОУ-000403 здачі-приймання робіт
(надання послуг) на суму 55648,50грн. (а.с. 13).

З урахуванням викладеного, в період з
жовтня по листопад 2011 року виконано
послуги автоперевезення на загальну
суму 102865,35грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлено листом з описом вкладення
рахунки на оплату наданих послуг, які
відповідач отримав, однак залишив
неоплаченими.

Представник відповідача у відзиві на
позов та в залі судового засідання
визнав, що згідно даних
бухгалтерського обліку відповідача
станом на 01.09.14р. обліковується
заборгованість перед позивачем у сумі
102865,35грн., що підтверджується
бухгалтерською довідкою №301 від 01.09.14р.

Порушення строків оплати пояснив
значною заборгованістю державного
бюджету в особі Служби автомобільних
доріг у Дніпропетровській області
перед відповідачем за виконані роботи
з ремонту та утримання автомобільних
доріг загального користування.

Відповідач повідомив господарський
суд, що станом на 05.08.14р. заборгованість
Служби автомобільних доріг у
Дніпропетровській області перед
відповідачем складає 13869301,01грн.

Кредиторська заборгованість станом на
31.06.14р. становить 18956000,00грн.

Основним замовником підрядних робіт
відповідача по будівництву та ремонту
доріг виступає Служба автомобільних
доріг у Дніпропетровській області.

Фінансування виконання
дорожньо-будівельних робіт
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, що зумовлює певну
специфіку господарської діяльності
відповідача.

Незважаючи на важкий фінансовий стан,
наявність податкового боргу,
відсутність коштів на рахунках,
відповідач в даний час проводить
поточний ремонт доріг та їх утримання.

Одноразове стягнення всієї суми
призведе до зупинки роботи
підприємства.

Враховуючи викладені обставини
позивач просить суд розстрочити
виконання рішення суду рівними
частинами з 01.10.14р. по 01.03.15р.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем та
відповідачем на вимогу суду в судове
засідання та заслухавши повноважних
представників позивача та відповідача
в судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, слід
визнати обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Додатковим доказом наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем є визнання відповідачем
позовних вимог позивача. Господарський
суд визнав, що дії відповідача не
суперечать законодавству та не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Доказів оплати робіт в сумі 102865,35грн.
відповідач не надав, доводи позивача,
наведені в обґрунтування позову, не
спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Щодо розстрочки. Пунктом 6 частиною 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, господарський суд,
приймаючи рішення, має право:
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Відповідно до п.7.1.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.12р. за № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Наприклад, відстрочка може
надаватись за рішенням, у якому
господарським судом визначено певний
строк звільнення приміщення,
повернення майна тощо.

Відповідно до п.7.1.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.12р. за № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Пунктом 7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12р.
за № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Дослідивши заяву відповідача про
розстрочку виконання рішення суду,
позицію позивача про можливість не
пред'являти наказ до виконання
протягом декількох місяців,
господарський суд враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави визнав за можливе
надати не розстрочку виконання рішення
суду, а відстрочку на два місяці.

Відповідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

З урахуванням положень ст.49
Господарського процесуального кодексу
України стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 2057,31грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 509, 530, 549, 599, 610, 612,
629, 901, 903 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36,
44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул.Леніна, 24;
ідентифікаційний код 31950828) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Авто Граніт" (70002,
Запорізька область, м.Вільнянськ,
вул.Леніна, 13; ідентифікаційний код
30567739) 102865,35грн. (сто дві тисячі вісімсот
шістдесят п'ять грн. 35 коп.) - основна
заборгованість; 2057,31грн. (дві тисячі
п'ятдесят сім грн. 31 коп.) - судовий збір,
видати наказ.

Відстрочити виконання рішення суду на
два місяці, тобто до 02.11.14р.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

05.09.14р.

Суддя І.В. Петренко