ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
Справа № 915/888/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Атаманюк
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Прокурора Корабельного
району міста Миколаєва, пр. Жовтневий,
314, м. Миколаїв, 54050

в інтересах держави в особі Управління
з використання та розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради,
вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

до відповідача Суб’єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4, АДРЕСА_1, 54050

юридична адреса: АДРЕСА_2, 54050

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача Миколаївська міська рада, вул.
Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027

про стягнення заборгованості за
договором оренди в сумі 1 467, 68 грн. та
розірвання договору оренди

за участю представників сторін

від позивача Орлова Олена
Володимирівна, довіреність № 503/10/01/08
від 31.03.2014 року;

від відповідача представник не
з'явився;

від третьої особи Орлова Олена
Володимирівна, довіреність №
2284/07.07.01-22/01/14/13 від 16.10.2013 року;

в судовому засіданні присутній старший
прокурор відділу прокуратури
Миколаївської області Люта Анна
Василівна, службове посвідчення № 009629,
видане 15.10.2012 року, дійсне до 15.10.2017 року.

Прокурор Корабельного району міста
Миколаєва звернувся до господарського
суду Миколаївської області в інтересах
держави в особі Управління з
використання та розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради з
позовними вимогами до відповідача
Суб’єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по орендній платі у
розмірі 1 467, 68 грн. та розірвання
договору оренди № 7005 від 01.11.2011 року,
укладеного між Управлінням з
використання та розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 20.06.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі.
Залучено до участі у справі третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
Миколаївську міську раду. Розгляд
справи призначено на 08.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 08.07.2014 року
продовжено строк розгляду справи на 15
днів та відкладено розгляд справи на
26.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 26.08.2014 року
було припинено провадження у справі за
позовом Прокурора Корабельного району
міста Миколаєва в інтересах держави в
особі Управління з використання та
розвитку комунальної власності
Миколаївської міської ради () до відповідача Суб’єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача
Миколаївської міської ради в частині
розірвання договору оренди № 7005 від
01.11.2011 року, укладеного між Управлінням
з використання та розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Представники прокуратури та позивача в
судовому засіданні 26.08.2014 року позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили суд позов задовольнити. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначили наступне.

Проведеною прокуратурою Корабельного
району міста Миколаєва перевіркою
встановлено, що 01.11.2011 року між
Управлінням з використання та розвитку
комунальної власності Миколаївської
міської ради та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено
договір оренди нерухомого
індивідуально визначеного майна, що
належить до комунальної власності № 7005
від 01.11.2011 року строком до 01.11.2012 року.

Відповідно до п. 10.5 вищевказаного
договору останній продовжується
шляхом укладення додаткової угоди за
умови письмового звернення орендаря
відповідно до вимог положення.

14.02.2013 року укладено договір між
Управлінням з використання та розвитку
комунальної власності Миколаївської
міської ради та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 про внесення
змін до договору оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до комунальної власності № 7005
від 01.11.2011 року. Відповідно до ч. 2
вказаного договору, додаткова угода до
договору оренди діє з 14.02.2013 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору та акту
прийому-передачі нежитлового
приміщення від 01.11.2011 року відповідачу
надано в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно -
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_5, (підвальне
приміщення) площею 20,00 кв.м., що належить
до комунальної власності.

Пунктом 3.4 Договору оренди передбачено,
що орендна плата перераховується
позивачу щомісячно не пізніше 12 числа
місяця, наступного за звітним.

Відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконує,
орендну плату сплачує несвоєчасно та
не в повному обсязі, порушуючи умови
договору та вимоги чинного
законодавства у сфері оренди.

Станом на 26.05.2014 року заборгованість
відповідача з орендної плати за період
з 01.02.2014 року по 30.04.2014 року становить 1
437, 58 грн.

Станом на 26.05.2014 року пеня, не сплачена
відповідачем, становить 30, 10 грн.

Із посиланням на вищевикладене, на
приписи ст. 525, 530, 610, 611, 629, 651 ЦК України,
ст. 173, 193 ГК України, ст. 18, 19, 26 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" та на умови
Договору позивач та прокуратура
просять суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 1 467, 68 грн., в тому
числі 1 437, 58 грн. - заборгованості з
орендної плати; 30, 10 грн. - пені.

Відповідач явку повноважного
представника в судові засідання 08.07.2014
року та 26.08.2014 року не забезпечив.
Ухвала господарського суду
Миколаївської області про порушення
провадження у справі від 20.06.2014 року,
направлена на адресу відповідача,
вказану у позовній заяві, а саме:
АДРЕСА_3, 54050, повернута до суду поштовою
установою із відміткою «за вказаною
адресою адресат на проживає» (арк.
справи 37-40). Ухвала господарського суду
Миколаївської області від 08.07.2014 року,
направлена на адресу відповідача,
вказану у позовній заяві, а саме:
АДРЕСА_3, 54050, повернута до суду поштовою
установою із відміткою «за вказаною
адресою адресат на проживає» (арк.
справи 56-59). Ухвала господарського суду
Миколаївської області від 08.07.2014 року,
направлена на адресу відповідача
АДРЕСА_4, 54050, повернута до суду поштовою
установою із відміткою «за вказаною
адресою адресат на проживає» (арк.
справи 60-63).

При цьому, судом враховано, що ухвали
суду надсилались на юридичну адресу
відповідача. Як вбачається з поданого
суду Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, станом на 11.06.2014 року
місцезнаходженням відповідача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є
АДРЕСА_4, 54050 (арк. справи 19-21). Вказане
також підтверджується наявною у
матіолах справи копією Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця (арк. справи 22). Тобто,
ухвали суду направлялись на правильну
адресу відповідача.

Явка відповідача та/або його
повноважного представника не
визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950 року кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році"
від 02.06.2006 року № 01-8/1228 з останніми
змінами від 08.04.2008 року до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "адресат вибув",
"адресат відсутній" і т. п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Судом здійснено усі заходи щодо
повідомлення належним чином
відповідача про дату, час та місце
судових засідань.

Відповідно до п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 з
останніми змінами від 10.07.2014 року в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом; у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про вчинення усіх необхідних
дій щодо повідомлення відповідача про
розгляд справи та про достатність у
матеріалах справи документальних
доказів для вирішення спору по суті за
відсутності відповідача та/або його
повноважного представника.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача
Миколаївська міська рада в судовому
засіданні 26.08.2014 року зазначив, що
наявні підстави для задоволення
позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури, позивача та третьої особи
Миколаївської міської ради, дослідивши
та оцінивши усі подані у справу докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

01.11.2011 року Управлінням з використання
та розвитку комунальної власності
Миколаївської міської ради (далі -
орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі -
орендар) укладено Договір оренди
нерухомого або індивідуально
визначеного майна, що належить до
комунальної власності № 7005 (далі -
Договір) (арк. справи 12-13).

Договір укладено строком на 1 рік, що
діє з 01.11.2011 року до 01.11.2012 року (п. 10.1
Договору).

Відповідно до 10.3 Договору зміни та
доповнення до договору вчиняються в
такій самій формі, що й договір оренди
та є його невід'ємною частиною.

В подальшому сторонами було внесено
зміни до Договору, шляхом підписання
Договору про внесення про зміни від
14.02.2013 року (арк. справи 14).

Договір оренди та Договір про зміни до
Договору підписані сторонами.

Відповідно до п. 10.5 Договору у разі
закінчення строку дії договору,
останній продовжується шляхом
укладання додаткової угоди за умови
письмового звернення орендаря
відповідно до вимог Положення.

Відповідно до п. 10.7 Договору договір
оренди припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено.

Автоматичної пролонгації договору
сторони не передбачили. Доказів
звернення орендаря до орендодавця з
пропозицією продовжити строк дії
договору, як і доказів продовження
строку дії договору шляхом укладення
додаткових угод суду не подано.

За приписами ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Отже, Договір оренди нерухомого або
індивідуально визначеного майна, що
належить до комунальної власності № 7005
від 01.11.2011 року припинив свою дію 14.02.2014
року у зв'язку з закінченням строку, на
який його укладено.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Аналогічного
змісту норма закріплена в ст. 283 ГК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України
об'єктом оренди може бути, зокрема,
нерухоме майно (будівлі, споруди,
приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Якщо
розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають істотне
значення.

Плата за користування майном може
вноситися за вибором сторін у грошовій
або натуральній формі. Форма плати за
користування майном встановлюється
договором найму.

Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.
Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності.

Строки внесення орендної плати
визначаються у договорі (ч. 3 ст. 19
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" ).

Умовами Договору сторони передбачили
наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно,
керуючись наказом орендодавця або
Балансоутримувача, нежитлове
приміщення (будівля, споруда) площею 20,00
кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_5
будинку, вартість якого визначена
згідно з висновками експерта і
становить 20 020, 00 грн., з метою
використання під майстерню з ремонту
взуття та нежитлове приміщення
(будівля/споруда) площею 6,10 кв.м.,
розміщене за адресою:АДРЕСА_5 будинку,
вартість якого визначена згідно з
висновками експерта і становить 6 130, 00
грн., з метою використання під
майстерню з ремонту взуття (арк. справи
12).

Відповідно до п. 2.1 Договору Орендар
вступає у строкове платне користування
Майном у термін, указаний у договорі,
але не раніше дати підписання
Сторонами цього Договору та акта
приймання-передавання Майна.

Відповідно до п. 2.3 Договору власником
Майна залишається територіальна
громада м. Миколаєва в особі
Миколаївської міської ради, а орендар
користується ним протягом строку
оренди.

Відповідно до п. 3.1-3.4 Договору орендна
плата визначається на підставі
Положення про оренду майна, що належить
до комунальної власності
територіальної громади міста,
затвердженого рішенням міської ради
від 20.10.2011 року № 10/15, і становить без
ПДВ за перший місяць оренд 294, 83 грн.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством. Орендна плата
за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць.
Орендна плата перераховується
Орендодавцеві щомісячно не пізніше 12
числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 3.6 Договору (в редакції
договору про внесення змін) орендна
плата, перерахована несвоєчасно або в
неповному обсязі, підлягає індексації
й стягується Орендодавцем відповідно
до чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення, включаючи дату та час
зарахування відповідної суми на
розрахунковий рахунок орендодавця
(арк. справи 14).

Відповідно до п. 3.9 Договору у разі
припинення (розірвання) договору
оренди орендар сплачує орендну плату
за користування майном за час
прострочення до дня повернення майна
за актом приймання-передавання
включно. Закінчення строку дії
договору оренди не звільняє орендаря
від обов'язку сплатити заборгованість
з орендної плати в повному обсязі та
відшкодувати збитки відповідно до
чинного законодавства.

Відповідно до п. 5.2 Договору Орендар
зобов'язується своєчасно й у повному
обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 7.1 Договору
Орендодавець зобов'язується передати
Орендарю в оренду майно згідно з
Договором за актом
приймання-передавання майна, який
підписується одночасно з Договором.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов Договору
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв на підставі Актів
приймання-передавання нежитлового
приміщення по договору оренди № 7005 від
01.11.2011 року від 01.11.2011 року нежитлові
приміщення площею 20,00 кв.м. та 6,1 кв.м., за
адресою: АДРЕСА_5 (арк. справи 15-16).

За період користування майном з 01.01.2014
року по 30.04.2014 року заборгованість
відповідача за орендну плату становить
1 437, 58 грн.

Детальний розрахунок заборгованості з
орендної плати наявний в матеріалах
справи (арк. справи 11).

27.05.2014 року та 08.07.2014 року позивач
Управління з використання та розвитку
комунальної власності Миколаївської
міської ради направив на адресу
відповідача лист з пропозицією
сплатити заборгованість, яка
утворилась станом на 26.05.2014 року, в сумі
1 437, 58 грн. та пеню 30, 10 грн. (арк. справи
17-18, 69). Проте, відповідачем
заборгованість оплачена не була.

Відтак, відповідач умови Договору
належним чином не виконував, у зв'язку з
чим виникла заборгованість з орендної
плати за період з 01.01.2014 року по 30.04.2014
року в сумі 1 437, 58 грн.

Відповідно до ст. ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не спростовано та не
подано жодних документальних доказів,
які б спростовували доводи позивача
щодо неналежного виконання зобов'язань
по Договору, як і не подано суду доказів
оплати суми заборгованості.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення
основної заборгованості з орендної
плати в сумі 1 437, 58 грн. грн. є
обґрунтованими, підставними та
підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з
відповідача пені за період з 13.01.2014 року
по 26.05.2014 року в сумі 30, 10 грн., то слід
зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом та якщо внаслідок прострочення
боржника виконання зобов'язання
втратило інтерес для кредитора, він
може відмовитися від прийняття
виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 3.6 Договору (в редакції
договору про внесення змін) орендна
плата, перерахована несвоєчасно або в
неповному обсязі, підлягає індексації
й стягується Орендодавцем відповідно
до чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення, включаючи дату та час
зарахування відповідної суми на
розрахунковий рахунок орендодавця.

Перевіривши розрахунок розміру пені,
судом встановлено, що позивачем
здійснено нарахування пені за період з
13.01.2014 року по 26.05.2014 року в сумі 30, 10 грн.
Розрахунок пені здійснено арифметично
правильно відповідно до вимог чинного
законодавства та умов Договору.
Детальний розрахунок суми пені,
заявленої до стягнення, наявний у
матеріалах справи (арк. справи 11 на
звороті). Нарахування здійснено
позивачем, виходячи з подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення. Період нарахування
визначено позивачем правильно. Отже,
вимога про стягнення пені в сумі 30, 10
грн. є обґрунтованою, підставною та
підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Вказаною
нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача в
доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 11, 15, 202, 509, 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 629, 631, 759,
762 ЦК України, ст. 193, 231, 232, 283, 286 ГК
України, Законом України "Про оренду
державного та комунального майна",
Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Прокурора
Корабельного району міста Миколаєва в
інтересах держави в особі Управління з
використання та розвитку комунальної
власності Миколаївської міської ради
() до відповідача
Суб’єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Миколаївської
міської ради в частині стягнення
заборгованості за договором оренди в
сумі 1 467, 68 грн., в тому числі 1 437, 58 грн. -
заборгованості з орендної плати; 30, 10
грн. - пені.

Стягнути з відповідача Суб’єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4, АДРЕСА_1, 54050; юридична
адреса: АДРЕСА_4, 54050 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь позивача
Управління з використання та розвитку
комунальної власності Миколаївської
міської ради, вул. Адміральська, 20, м.
Миколаїв, 54027 (; ГУДКСУ в
Миколаївській області, МФО 826013; р/р
2002):

- 1 437, 58 грн. (одна тисяча чотириста
тридцять сім грн. 58 коп.) -
заборгованості за Договором оренди
нерухомого індивідуально визначеного
майна, що належить до комунальної
власності № 7005 від 01.11.2011 року за період
з 01.01.2014 року по 30.04.2014 року;

- 30, 10 грн. (тридцять грн. 10 коп.) -
пені за період з 13.01.2014 року по 26.05.2014
року за неналежне виконання умов
Договору оренди нерухомого
індивідуально визначеного майна, що
належить до комунальної власності № 7005
від 01.11.2011 року.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача Суб’єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4, АДРЕСА_1, 54050; юридична
адреса: АДРЕСА_4, 54050 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в доход Державного
бюджету України (банк отримувача - ГУ
ДКСУ у Миколаївській області; код банку
отримувача (МФО) 826013; р/р 3002; код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992781;
отримувач коштів УК у м. Миколаїв /м.
Миколаїв /22030001; код класифікації
доходів бюджету 22030001; призначення
платежу - Судовий збір за позовом (П.І.Б.
чи назва установи, організації
позивача), Господарський суд
Миколаївської області, ):

- 1 827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.) - судового
збору.

Наказ видати ДПІ у Корабельному районі
м. Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 03.09.2014
року.

Суддя
Е.М. Олейняш