КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа№ 925/957/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Бодашко О.О.

від відповідача - ДраченкоВ.С.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Дочірнього підприємства
"Черкаський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 07.07.2014 року (суддя Чевгуз
О.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Черкасиобленерго"

до Дочірнього підприємства
"Черкаський облавтодор" Відкритого

акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія

"Автомобільні дороги
України", в особі філії "Городищенський

райавтодор" дочірнього
підприємства "Черкаський облавтодор"

про стягнення 129583 грн. 03 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 07.07.2014 року
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Стягнуто з Дочірнього
підприємства "Черкаський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", в особі
філії "Городищенський райавтодор"
дочірнього підприємства "Черкаський
облавтодор" на користь Публічного
акціонерного товариства
"Черкасиобленерго" 110254 грн. 89 коп. -
боргу за спожиту активну електричну
енергію, 9617 грн. 85 коп. - пені, 2211 грн. 14
коп. - три проценти річних, 6772 грн. 54 коп.
- боргу за спожиту реактиву електричну
енергію, - 590 грн. 79 коп. пені, 135 грн. 82
коп. - три проценти річних та 2591 грн. 66
коп. з витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
26.08.2014 року.

В судове засідання 26.08.2014 року з'явились
представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду Черкаської
області від 07.07.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржуване
рішення Господарського суду
Черкаської області від 07.07.2014року.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши,
на підставі встановлених фактичних
обставин справи, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

06 вересня 2006 року між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(споживач) укладено договір №53 про
постачання електричної енергії (далі -
Договір).

Відповідно до умов Договору,
постачальник продає електричну
енергію Споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю 880 кВт, а платник
за споживача оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі, згідно з умовами цього
Договору.

Платником за спожиту електричну
енергію є ДП "Черкаський облавтодор",
споживач - філія "Городищенський
райавтодор".

Згідно з п. 2.2.2. Договору постачальник
зобов'язався постачати споживачу
електроенергію, як різновид товару, в
обсягах, визначених відповідно до
розділу 5, та з урахуванням умов розділу
6 Договору (додаток "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу").

Пунктом 2.3.3. Договору встановлено, що
споживач зобов'язався оплачувати
постачальнику вартість використаної
електричної енергії, згідно з умовами
додатків "Порядок розрахунків" та
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії".

Відповідно до п. 9.4 договір набирає
чинності з дня його підписання та
укладається на строк до 31.12.2009 року.
Договір вважається продовженим на
наступний термін, якщо за місяць до
закінчення терміну дії договору жодна
із сторін не заявить про припинення
його дії або перегляд його умов.

Додатком №3 до Договору сторони
погодили, що розрахунковим періодом за
активну та реактивну електричну
енергію та інші платежі, вважається
період часу з 25 числа минулого місяця
по 25 число поточного місяця , за який
визначається обсяг спожитої
електроенергії.

Згідно з п. 5 Додатку №3 до Договору
оплата вартості спожитої електричної
енергії здійснюється щомісячно, один
раз за фактичними показами засобів
обліку електричної енергії на початок
періоду, наступного за розрахунковим,
протягом десяти операційних днів
виключно облавтодором з дня отримання
ним рахунку та Акта про використану
активну електричну енергію (додаток 4),
як територіально відокремлена головна
організація.

Відповідно до п. 6 Додатку №3 до
Договору оплата за надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
енергії, здійснюється щомісячно один
раз, за фактичними показами засобів
обліку електричної енергії протягом
десяти операційних днів виключно
облавтодором, з дня отримання ним
рахунку, Акта про використану
реактивну енергію (додаток 4) та
розрахунку П, П1 та П2, згідно Порядку та
Додатку №5.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору позивач
поставляв відповідачу електричну
енергію. Проте, відповідач свої
зобов'язання за Договором, в частині
оплати спожитої активної та реактивної
електричної енергії, належним чином не
виконав, внаслідок чого виникла
заборгованість на загальну суму 129583,03
грн.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно зі статтею 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму;
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського
кодексу України до відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Твердження апелянта щодо неотримання
актів про використану електричну
енергію, а також, що зазначені акти
оформленні з порушенням діючого
законодавства, колегією суддів визнано
безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяті на себе зобов'язання щодо
поставки електричної енергії виконав
належним чином, зауважень щодо
купленої електричної енергії не
надходило, що підтверджується актами
приймання - передачі товарної
продукції та актами надання послуг з
перетікання реактивної електричної
енергії (а.с. 50-189), які підписані
уповноваженими особами та скріплені
печатками сторін.

Колегія суддів зазначає, що зазначені
акти приймання - передачі та акти
надання послуг з перетікання
реактивної електричної енергії є
первинним документом, які відповідають
вимогам статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", отже
підтверджують факт здійснення
господарської операції.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є вид неустойки, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Таким чином, пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення виконання зобов'язання й
до того дня, доки зобов'язання не буде
виконано.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок
пені прийшла до висновку, що останній
складено арифметично невірно, а саме,
за розрахунком суду до стягнення
підлягає пеня в розмірі 9007,29 грн. за
прострочення оплати за активну
електричну енергію за період з жовтня
2013 по квітень 2014 року та 360,28 грн. з
прострочення оплати за реактивну
електричну енергію за період з жовтня
2013 по квітень 2014 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Колегія судів, перевіривши розрахунок
місцевого господарського суду 3%
річних, який складено арифметично
вірно, прийшла до висновку про його
обґрунтованість.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що стороні, на користь
якої відбулося судове рішення,
господарський суд відшкодовує мито за
рахунок другої сторони і в тому разі,
коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Враховуючи викладене вище, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що місцевим господарським
суд не повно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, що мають значення для
справи, в зв'язку з чим апеляційна
скарга Дочірнього підприємства
"Черкаський облавтодор" підлягає
частковому задоволенню, а рішення
Господарського суду Черкаської
області від 07.07.2014 року по справі
№925/957/14 - зміні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Черкаський облавтодор"
задовольнити частково.

Рішення Господарського суду
Черкаської області від 07.07.2014року по
справі №925/957/14- змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

"1.Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства
"Черкаський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України", в особі філії
"Городищенський райавтодор" дочірнього
підприємства "Черкаський облавтодор"
(бульвар Шевченка, 389, м. Черкаси,
ідентифікаційний код 31141625) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Черкасиобленерго" (вул. Гоголя, 285, м.
Черкаси, ідентифікаційний код 22800735) 110254
грн. 89 коп. - боргу за спожиту активну
електричну енергію, 9007 грн. 29 коп. - пені,
2211 грн. 14 коп. - три проценти річних, 6772
грн. 54 коп. - боргу за спожиту реактиву
електричну енергію, 360 грн. 28 коп. - пені,
135 грн. 82 коп. три проценти річних, а
також 2574 грн. 83 коп. - витрат зі сплати
судового збору.

В іншій частині позову відмовити"

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Черкасиобленерго" (вул.
Гоголя, 285, м. Черкаси, ідентифікаційний
код 22800735) на користь Дочірнього
підприємства "Черкаський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", в особі
філії "Городищенський райавтодор"
дочірнього підприємства "Черкаський
облавтодор" (бульвар Шевченка, 389, м.
Черкаси, ідентифікаційний код 31141625) 16
грн. 18 коп. - судового збору за подання
апеляційної скарги.

Матеріали справи №925/957/14 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
Л.М. Ропій

В.І. Рябуха

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 28.08.2014 року