РІШЕННЯ

"03" вересня 2014 р.Справа № 921/758/14-г/1

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Чопко Ю.О.

Розглянув справу

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, м. Тернопіль, 46002

до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2,
АДРЕСА_2, м. Тернопіль, 46023

про cтягнення заборгованості в сумі 90
168,00 грн.

За участю представників від:

Позивача: ОСОБА_1, НОМЕР_1 від 05.04.2011р.

Відповідача: ОСОБА_3, довіреність ВТХ
№116100 від 12.05.2014р.

В розпочатому судовому засіданні
учасникам судового процесу роз'яснено
права і обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Запис розгляду судової справи
здійснюється за допомогою технічних
засобів, а саме: програмно-апаратного
комплексу "Документообіг
господарського суду".

Для архівного оригіналу звукозапису
надано диск CD-R, серійний номер 121 172 RD
46072.

В судовому засіданні 03.09.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1, м. Тернопіль,
АДРЕСА_1 звернувся до господарського
суду Тернопільської області з позовом
про стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2, АДРЕСА_2, м.
Тернопіль,Тернопільська область - 90 168
грн. заборгованості, із яких: 32 000 грн.
неодержаних доходів у вигляді
неодержаної орендної плати; 25 800 грн.
шкоди, у вигляді використаної
електроенергії та 32 368 грн. вартості
відновлювальних та ремонтних робіт.

Ухвалою господарського суду від
01.08.2014р. порушено провадження у даній
справі та призначено її розгляд на
03.09.2014р.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав викладених
у позовній заяві. В обґрунтування
позовних вимог посилається на договір
оренди №3 від 01.06.2010р., також
посилається на протоколи про порушення
санітарних норм та приписи Державної
санітарно-епідеміологічної служби,
зведений кошторисний рахунок.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у доводах та міркуваннях
від 01.09.2014р. проти позовних вимог
заперечив посилаючись на те, що
господарським судом Тернопільської
області вже розглядалась справа
№921/1255/13-г/1 за участю тих же сторін про
стягнення 62540 грн. 80 коп. заборгованості
по орендній платі відповідно до
договору №3 оренди нежитлового
приміщення від 01.06.2010р., з яких 28 000 грн. -
борг; 9 646 грн. 11 коп. - пеня, 22 929 грн. 32 коп.
- 35% річних. Рішенням господарського
суду Тернопільської області від
24.03.2014р. у справі №921/1255/13-г/1 в позові
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014р.
вищезазначене рішення суду залишено
без змін, відтак останнє набрало
законної сили. Рішенням суду від
24.03.2014р., зокрема було встановлено, що
передача об'єкта оренди відповідачу не
підтверджена належними та допустимими
доказами. Також вказано, що матеріали
справи не містять доказів
нотаріального посвідчення договору та
державної реєстрації. Львівський
апеляційний господарський суд у
постанові від 27.05.2014р. прийшов до
висновку, що договір оренди від 01.06.2010р.
слід визнати неукладеним, а вимоги
позивача про стягнення 28 000 грн. боргу; 9
646 грн. 11 коп. пені, 22 929 грн. 32 коп. 35%
річних, - безпідставними. У зв'язку з
наведеним вважає, що договір оренди від
01.06.2010р. не породжує для відповідача
жодних правових наслідків. Також
зазначив, що відповідач протягом
більше трьох з половиною років не
провів перереєстрацію майна у вигляді
торгового павільйону по АДРЕСА_3 у м.
Тернополі, власником якого є ОСОБА_1
(реєстрація права власності вчинена
01.12.2008р.) на власника ОСОБА_1, не
дивлячись на те, що реєстрація зміна
прізвища у позивача відбулася 21.01.2011р..
Також звертає увагу суду на те, що
Тернопільський міський РЕМ 14.05.2014р.
надав інформацію щодо розрахунків з ПП
ОСОБА_1, тобто позивач не привів у
відповідність і договір №2033 від
25.02.2010р. про постачання електричної
енергії. Окрім того, в зазначеному
договорі повинні міститись і відомості
про субспоживача, але вони не заповнені
та не містять жодної інформації. Якщо б
відповідач займав приміщення, то СПД-ФО
ОСОБА_1 (як ОСОБА_1.) повинен інформувати
про це Тернопільський міський РЕМ.
Також повідомив, що жодних рахунків на
оплату за електроенергію чи комунальні
послуги відповідачу як субспоживачу не
виставлялось. Щодо відшкодування
вартості відновлювальних робіт
зазначив, що їх вартість жодним чином
не підтверджена, а щодо підприємця
ОСОБА_5, який підписав зведений
кошторис, немає відомостей чи має він
право займатись оцінювальною
діяльністю.

Зважаючи на дані обставини,
представник відповідача просить суд
припинити провадження по справі на
підставі п.2 ч.2 ст. 80 ГПК України, так як
господарським судом вже прийнято
рішення у справі між тими ж сторонами
та тих же підстав.

Позивач проти доводів відповідача
заперечив, посилаючись на те, що
рішення суду у справі №921/1255/13-г/1 до
розгляду даної справи немає жодного
відношення. Також пояснив, що спочатку
діяв договір оренди від 01.01.2010р. який
був розірваний за згодою сторін
31.05.2010р., а 01.06.2010р. укладений договір
оренди №3 який діє фактично до
сьогодні, оскільки договір не
розірваний і відповідач не
розрахувався за своїми зобов'язаннями.
Щодо зміни прізвища, зазначив, що є
документ відповідного органу, про що
повідомляв Тернопільський міський РЕМ.
Щодо не виставлення рахунків
відповідачу за спожиті комунальні
послуги та електроенергію пояснив тим,
що усі ці рахунки виставлялися йому, як
власнику майна. Щодо вартості
відновлювальних робіт, пояснив, що
звернувся до фірми "Інтерпроект". Щодо
підпису підприємця ОСОБА_5 на
відповідному кошторисі, то зазначив, що
у нього відсутні відомості щодо того чи
має він право займатися оцінювальною
діяльністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши представлені
сторонами докази, господарський суд
встановив:

Статтею 1 ГПК України передбачено, що
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує провадження
у справі за позовами, зокрема
підприємств і організацій, які
звертаються до суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема
юридичні та фізичні особи - підприємці,
а суд шляхом вчинення провадження у
справі здійснює захист осіб, права та
охоронювані законом інтереси яких
порушені або оспорюються.

Пунктом 2 статті 20 Господарського
кодексу України встановлено, що кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів.

Відповідно до статті 33 ГПК України
сторони повинні довести ті обставини,
на які вони посилаються в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

В підтвердження правомірності
заявлених вимог позивач посилається на
договір оренди №3 від 01.06.2010р., яким
зокрема передбачено надання позивачем
в оренду відповідачу нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, неналежне виконання
відповідачем умов якого і стало
причиною звернення позивача до суду з
позовом про стягнення 32 000 грн.
неодержаних доходів у вигляді
неодержаної орендної плати; 25 800 грн.
шкоди, у вигляді використаної
електроенергії та 32 368 грн. вартості
відновлювальних та ремонтних робіт.

На підтвердження факту передання
відповідачу належного позивачу
приміщення позивач надав копію акту
приймання-передачі в оренду
нежитлового приміщення (а.с. 20). Проте,
цей документ вже був предметом
дослідження в іншій справі, в котрій
брали участь ті ж сторони. Рішенням
господарського суду від 24 березня 2014
року по справі № 921/1255/13-г/1 (а.с. 47-51)
встановлено:

- Позивачем не надано доказів на
підтвердження фактичної передачі
відповідачу орендованого приміщення.

Ухвалами від 18.12.2013р., 22.01.2014р. суд
зобов'язував позивача надати, зокрема,
акт приймання-передачі об'єкта оренди,
який є невід"ємною частиною договору,
проте позивач витребуваних документів
не надав та пояснив, що оригінал акту у
нього відсутній.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
крім іншого, зазначив, що акт
приймання-передачі об'єкта оренди в
порушення ч.1 ст.798 ЦК України між
сторонами не підписувався, а наявна
копія у матеріалах справи є
підробленою.

За вказаних обставин, суд констатує, що
передача позивачем об'єкта оренди
відповідачу не підтверджена належними
і допустимими доказами.

Разом з тим, в матеріалах справи
містяться докази, які свідчать про
фактичне користування відповідачем
приміщенням по АДРЕСА_3 в м.Тернополі.
Так, в матеріалах справи (а.с. 35)
міститься копія Договору №1864/02 про
надання платних робіт і послуг у сфері
забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення від 11.10.2010р. Договір укладено
між Державним закладом "Тернопільська
міська санітарно-епідеміологічна
станція" Міністерства охорони здоров"я
як виконавцем і приватним підприємцем
ОСОБА_2 як замовником. При цьому, в
Договорі зазначається, що з заявою
підприємець ОСОБА_2 звернулася ще
01.10.2010р. У специфікації до Договору
об'єм і зміст виконуваних виконавцем
робіт описано так: "Комплексне вивчення
поданих документів та видача висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи про відповідність
приміщень вимогам санітарного
законодавства під перукарню
"ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_3".

Також в матеріалах справи копія Акту
перевірки додержання санітарного
законодавства від 09.11.2011р. (а.с. 45). З
документу вбачається, що в зазначений
день лікар та помічник
лікаря-епідеміолога Державного
закладу "Тернопільська міська
дезінфекційна станція" ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 провели перевірку перукарні
"ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_3, в присутності
приватного підприємця ОСОБА_2.

На підставі вищезгаданих документів
суд вважає доведеним факт займання
відповідачем - підприємцем ОСОБА_2
належного позивачу - підприємцю ОСОБА_1
приміщення в АДРЕСА_3, в період з жовтня
2010р. по листопад 2011р.

Оскільки, як було зазначено вище,
підписаний між сторонами договір
оренди №3 від 01.06.2010р. визнаний судами
неукладеним, набуття і зберігання
відповідачем майна - належного
позивачу приміщення перукарні в
АДРЕСА_3 слід визнати безпідставним
(Глава 83 ЦК України).

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про
повернення виконаного за недійсним
правочином (п.1 ч.3) і до відшкодування
шкоди особою, яка незаконно набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (п.4 ч.3).

Як уже зазначалося, позивач
посилається на три складових частини
завданої йому шкоди. А саме,
посилається на те, що міг би отримати 32
000 грн. орендної плати, якби договір був
укладеним, на те, що сплатив 25 800 грн. за
використану відповідачем
електроенергію і на те, що на
приведення приміщення у придатний для
використання стан йому потрібно
провести ремонтні і відновлювані
роботи на суму 32368 грн.

З приводу можливості отримання
позивачем 32 000 грн. орендної плати суд
зазначає, що розмір упущеної вигоди
позивачем не доказаний. Як на єдине
обґрунтування вказаної суми позивач
посилається на неукладений Договір
оренди №3 від 01.06.2010р. Жодних доказів,
які б обґрунтовували такий розмір,
наприклад, відомостей про орендну
плату за подібні приміщення в тій же
околиці, позивач не навів.

Так само не доведені збитки, завдані
внаслідок погіршення стану приміщення.
Знову таки єдиний доказ, приведений на
обґрунтування розміру цих збитків, - це
зведений кошторисний розрахунок
вартості будівництва (відновлення
приміщень перукарні) (а.с. 26-34). Суд
оцінює цей документ критично. Як
стверджував позивач у судовому
засіданні, зведений кошторис виконано
фірмою Інтерпроект. Однак, на самому
документі немає жодних відміток, які б
говорили про відповідальність цієї
фірми за начебто зроблені нею
розрахунки. Більше того, викликає
сумнів саме існування такої фірми,
оскільки в документі говориться лише
про "Комп'ютерну програму
"Інтерпроект-Випуск Кошторисів" (див.
титульний аркуш). На документі
міститься лише підпис і відбиток
печатки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5 Жодних відомостей про наявність
у підприємця ОСОБА_5 кваліфікаційного
свідоцтва оцінювача, як того вимагає
Закон України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні", стаття 15, суду не
надано. За таких обставин суд вважає
недоведеним розмір збитків, завданих
пошкодженням займаного приміщення.

З приводу витрат на електроенергію суд
зазначає, що позивачем надано належний
і допустимий доказ на їх підтвердження,
а саме, оборотну відомість
Тернопільського міського району
електромереж (а.с. 56). Відповідно до
цього документа ПП ОСОБА_1 за період з
01.05.2011р. по 01.05.2014р. спожив електричної
енергії на суму 25 428 грн. З цієї суми
підприємець ОСОБА_2 повинна
відшкодувати лише ту частину, яка
припадає на період, коли вона фактично
займала приміщення АДРЕСА_3. Оскільки
доказів про будь-які витрати на
електроенергію в період до 01.05.2011р.
позивач не надав, стягненню підлягає
вартість електроенергії, спожита
підприємцем ОСОБА_2 з 01.05.2011р. до
останньої дати, на котру доведене її
фактичне користування приміщенням,
тобто, до листопада 2011р., а саме, 3 913 грн.
79 коп.

Судові витрати на підставі ст. 49 ГПК
України покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з суб"єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2, АДРЕСА_4 (код НОМЕР_2)
на користь суб"єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_5 (код НОМЕР_3)
- 3 913 (три тисячі дев'ятсот тринадцять)
гривен збитків і 79 (сімдесят дев'ять)
грн. 28 коп. судових витрат.

3.В решті позову відмовити.

Сторони вправі оскаржити рішення до
Львівського апеляційного
господарського суду. Апеляційна скарга
подається через цей суд протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено
8 вересня 2014р.

Суддя
Ю.О. Чопко