ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 р.
Справа № 914/2062/14

За позовом:Заступника Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України в особі позивача: 1-
Міністерства оборони України, м. Київ,
позивача - 2; Державного підприємства
"Львівський військовий лісокомбінат",
м. Львів

до відповідача-1: Головного управління
юстиції у Львівській області, м. Львів

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Трентова
ЛТД", м. Львів

до відповідача - 3: Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство "Юстиція", м. Васильків

про визнання недійсним результатів
прилюдних торгів і застосування
наслідків недійсності правочину

Суддя Н. Мороз

При секретарі Н.Кривці

Представники:

Від прокуратури: Пандяк М.І.

Від позивача-1: Боберський І. М.

Від позивача-2:Максимонько Л. Р.

Від відповідача-1: Германчук Р. В.

Від відповідача-2: н/з

Від відповідача-3: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Заступником
Львівського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в особі
позивача: 1- Міністерства оборони
України, м. Київ, позивача - 2; Державного
підприємства «Львівський військовий
лісокомбінат», м. Львів до
відповідача-1: Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, м. Львів, відповідача-2:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трентова ЛТД», м.
Львів, відповідача - 3: Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», м. Васильків
про визнання недійсним результатів
прилюдних торгів і застосування
наслідків недійсності правочину.

11.06.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області подано заяву
Заступника Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України, м. Львів в інтересах держави в
ос. Міністерства оборони України, м.
Київ, Державного підприємства
«Львівський військовий лісокомбінат»,
м. Львів про вжиття запобіжних заходів
шляхом витребування у відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області матеріалів
зведеного виконавчого провадження
№7/В6/2013 до подання позову. Ухвалою суду
від 20.06.2014р. суд відмовив в задоволенні
заяви про вжиття запобіжних заходів.

Ухвалою суду від 13.06.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 26.06.2014р.

26.06.2014р. суд відмовив в задоволенні
заяви про забезпечення позову та
відклав розгляд справи на 07.08.2014р.

07.08.2014р. розгляд справи відкладався з
підстав, наведених у відповідній
ухвалі суду.

Ухвалою від 14.08.2014р. замінено
первісного відповідача-1 - Відділ
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області належним
відповідачем - Головним управлінням
юстиції у Львівській області та
відкладено розгляд справи.

26.08.2014р. розгляд справи відкладався з
підстав, наведених у відповідній
ухвалі суду.

В судове засідання 09.09.2014р. прокурор та
представники позивачів - 1, 2 з'явились,
позовні вимоги підтримали повністю з
підстав, наведених у позовній заяві.
Зокрема, ствердили, що ДП «Львівський
військовий лісокомбінат» засноване на
державній власності, діє як унітарне
комерційне підприємство та належить до
сфери управління Міністерства оборони
України, а майно яке належить
підприємству є державною власністю і
закріплюється за ним на праві
господарського відання. Відчуження
засобів виробництва, які є державною
власністю і закріплюється за ним,
здійснюється за погодженням з органом
управління майном - Міністерством
оборони України. У зв'язку з тим, що
03.12.2013р. та 07.11.2013р. відділом примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Львівській області відбулось
відчуження нерухомого майна, що
належить ДП «Львівський військовий
лісокомбінат», вважають, що здійснені
виконавчі дії суперечать вимогами
чинного законодавства, що призвело до
порушення інтересів держави в особі
Міністерства оборони України та ДП
«Львівський військовий лісокомбінат».
Відтак, просять суд визнати недійсними
результати прилюдних торгів
проведених 03.12.2013р. та 07.11.2013р. приватним
підприємством «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» (відповідачем -
3) на виконання зведеного виконавчого
провадження №7/В6/2013, застосувавши
наслідки недійсності правочину. Позов
просить задоволити.

Представник відповідача - 1 в судове
засідання з'явився, проти позову
заперечив з підстав, зазначених у
відзиві, посилаючись на дотримання
державним виконавцем вимог
законодавства при проведенні
прилюдних торгів, а також
необґрунтованість порушень допущених
при здійсненні виконавчого
провадження з реалізації нерухомого
майна на прилюдних торгах, які б
слугували підставою для визнання
недійсними результатів прилюдних
торгів. Крім того стверджує, що дії
державного виконавця та порушення, на
які посилається прокурор та позивачі
допущені при здійсненні виконавчого
провадження, оскаржено не було. В
позові просить відмовити повністю.

Представник відповідача - 2 в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив. В попередніх
судових засіданнях та згідно поданого
відзиву, позовні вимоги заперечив.
Ствердив, що прокурором не
обґрунтовано порушення відповідачем - 2
- ТзОВ «Трентова ЛТД» прав позивачів у
справі. Крім того, просить припинити
провадження у справі щодо відповідача -
3, оскільки згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, Приватне
підприємство «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» станом на
04.07.2014р. припинило діяльність.

Відповідач - 3 явку повноважного
представника в судові засідання не
забезпечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

Між Відділом примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Львівській
області (відповідач-1 у справі) та
приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (відповідач-2 у справі)
укладено договори №03/229/13/а від 20.06.2013р.,
№03/263/13/а від 12.07.2013р. та №03/345/13/а від
12.09.2013р. про надання послуг по
організації і проведення торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна.

Приватним підприємством
"Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» за відповідними заявками
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області та на виконання
вищевказаних договорів 07.11.2013р. та
03.12.2013р. відбулось відчуження
нерухомого майна, а саме: Ѕ приміщення
трансформаторної підстанції, пл. 17,9
кв.м., будівлі дільниці ширвжитку, пл.
146,2 кв.м., приміщення дільниці столярних
плит (будівля №2), загальною пл.848,0 кв.м.,
частини приміщень сушильних камер і
теплопункту, пл. 280,7 кв.м., та відчуження
нерухомого майна - адміністративної
будівля комбінату під літерою «А-4»
загальною площею 1 714,5 кв.м., що
знаходяться за адресою: м. Львів, вул.
Луганська, 3, яке оформлене протоколами
№03/263/13/а-2/1, №03/229/13/а-1, №03/263/13/а-3,
№03/345/13/а-1.

Вказані прилюдні торги були проведені
за процедурою реалізації арештованого
нерухомого майна на виконання
зведеного виконавчого провадження
№7/В6/2013 з примусового виконання
виконавчих документів про стягнення з
Державного підприємства "Львівський
військовий лісокомбінат"
заборгованості по заробітній платі.

Переможцем прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна було визнано ТзОВ «Трентова ЛТД»
(відповідач - 2).

За результатами проведення торгів,
11.11.2013р. складено акти державного
виконавця про проведення прилюдних
торгів, винесені при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження №7/В6/2013 з виконання
виконавчих документів про стягнення
заборгованості з ДП «Львівський
військовий лісокомбінат», зокрема, з
примусового виконання виконавчого
листа №2-2928/11 виданого 23.04.2012р.
Стрийським міськрайонним судом
Львівської області, з яких вбачається,
що нерухоме майно: частина приміщень
сушильних камер і теплопункту, пл. 280,7
кв. м. придбане ТзОВ «Трентова ЛТД» за
ціною 116 00 ,00 грн.; половина приміщення
трансформаторної підстанції ТП 600, пл.
17,9 кв.м., придбане - ТзВО «Трентова ЛТД»
за ціною 9 500, 00 грн.; приміщення дільниці
ширвжитку, пл. 146,2 кв.м. та приміщення
дільниці столярних плит (будівля №2),
загальною пл.848,0 кв.м., за адресою: м.
Львів, вул. Луганська, 3 придбані ТзОВ
«Трентова ЛТД» за 113 000, 00 грн.

Згідно акту державного виконавця про
проведені прилюдні торги від 09.12.2013р.
нерухоме майно: адміністративна
будівля комбінату під літерою «А-4»
загальною площею 1 714,5 кв.м., що
знаходяться за адресою: м. Львів, вул.
Луганська, 3 - придбане ТзОВ «Трентова
ЛТД» за ціною 1 387 000, 00 грн.

Кошти за придбане нерухоме майно
перераховано ТзОВ «Трентова ЛТД» в
повному обсязі на рахунок відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Львівській області. Вказані
акти є підставою для оформлення права
власності.

Прокурор просить визнати недійсними
результати прилюдних торгів, оформлені
протоколами №03/345/13/а-1 від 03.12.2013р. та
протоколами від 07.11.2013р. №03/263/13/а-3,
№03/229/13/а-1, №03/263/13/а-2/1, із застосуванням
наслідків недійсності правочину. При
цьому, посилається на відчуження
нерухомого майна, яке належить ДП
«Львівський військовий лісокомбінат»,
яке здійснено з порушенням норм ст. 2
Закону України «Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна». Як
стверджує прокурор, всупереч закону,
відповідачем - 1 було арештовано та
описано нерухоме майно, яке
закріплювалося на праві
господарського відання ДП МО
«Львівський військовий лісокомбінат»
та в подальшому примусово реалізовано
на прилюдних торгах для погашення
боргу на загальну суму 1 689 700, 66 грн., з
яких 1 132 954 грн. сума, що суперечить ст. 2
ЗУ «Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна».

Відповідно до ст.133 ГК України, - основу
правового режиму майна суб'єктів
господарювання, на якій базується їх
господарська діяльність, становлять
право власності та інші речові права -
право господарського відання, право
оперативного управління. Власник
майна, закріпленого на праві
господарського відання за суб'єктом
підприємництва, здійснює контроль за
використанням та збереженням
належного йому майна безпосередньо або
через уповноважений ним орган, не
втручаючись в оперативно-господарську
діяльність підприємства. Щодо захисту
права господарського відання
застосовуються положення закону,
встановлені для захисту права
власності. Суб'єкт підприємництва, який
здійснює господарську діяльність на
основі права господарського відання,
має право на захист своїх майнових прав
також від власника.

Згідно із приписами ст.136 ГК України,
право господарського відання є речовим
правом суб'єкта підприємництва, який
володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом), з обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами. Відповідно до ст. 137 ГК
України, правом оперативного
управління у цьому Кодексі визнається
речове право суб'єкта господарювання,
який володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом) для здійснення некомерційної
господарської діяльності, у межах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами, а також власником майна
(уповноваженим ним органом).

Судом встановлено, що згідно п.1.1.
Статуту ДП «Львівський військовий
лісокомбінат» (в новій редакції), який є
додатком до наказу Міністра оборони
України від 23.11.2012р. №794, Державне
підприємство «Львівський військовий
лісокомбінат» засноване на державній
власності, діє як державне унітарне
комерційне підприємство, що належить
до сфери управління Міністерства
оборони України. Відтак, майно, яке є
предметом даного спору, закріплено на
праві оперативного управління за
Міністерством оборони України -
позивачем - 1, яке передано на праві
господарського відання позивачу - 2 - ДП
«Львівський військовий лісокомбінат».

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна", під примусовою
реалізацією майна підприємств
розуміється відчуження об'єктів
нерухомого майна та інших основних
засобів виробництва, що забезпечують
ведення виробничої діяльності цими
підприємствами, а також акцій (часток,
паїв), що належать державі в майні інших
господарських товариств і передані до
статутних фондів цих підприємств, якщо
таке відчуження здійснюється шляхом
звернення стягнення на майно боржника
за рішеннями, що підлягають виконанню
Державною виконавчою службою, крім
рішень щодо виплати заробітної плати
та інших виплат, що належать працівнику
у зв'язку із трудовими відносинами, та
рішень щодо зобов'язань боржника з
перерахування фондам
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
заборгованості із сплати внесків до
цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011
року, та з перерахування органам
Пенсійного фонду України
заборгованості із сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи,
реалізація нерухомого майна
проводилась в першу чергу для
забезпечення виконання рішень щодо
виплати заробітної плати та інших
виплат, що належать працівнику у
зв'язку із трудовими відносинами, що
підтверджується актами державного
виконавця про проведення прилюдних
торгів від 11.11.2013р. та 09.12.2013р. Крім того,
вказане нерухоме майно не забезпечує
ведення виробничої діяльності
боржника - ДП «Львівський військовий
лісокомбінат».

Суд звертає увагу, що листом від 26.12.2012р.
вих. №487 позивач - 2 - ДП «Львівський
військовий лісокомбінат» звернувся до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області згідно якого,
запропонувало реалізувати нерухоме
майно, яке не входить до цілісного
майнового комплексу, та може бути
відчужене з метою погашення боргів, в
першу чергу по заробітній платі на
підставі поданого переліку.

Враховуючи те, що майно яке було
реалізоване на прилюдних торгах не
забезпечує ведення виробничої
діяльності боржника, не входить до
цілісного майнового комплексу, а
реалізація майна проводилась в першу
чергу для забезпечення виконання
рішень щодо виплати заробітної плати,
таким чином, не підпадає під дію Закону
України "Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна", відтак
підстави для визнання недійсними
результатів прилюдних торгів від
03.12.2013р. №03/345/13/а-1 та від 07.11.2013р.
№03/263/13/а-3, №03/229/13/а-1, №03/263/13/а-2/1 з
підстав порушенням норм ст.2 Закону
України «Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна» відсутні.

Крім того, як на підставу для визнання
недійсними результатів прилюдних
торгів та застосування наслідків
недійсності правочину, прокурор
посилається на порушення допущені
державним виконавцем при підготовці та
проведенні прилюдних торгів, зокрема,
на неповідомлення Фонду державного
майна України про накладення арешту на
майно позивача - 2 - ДП «Львівський
військовий лісокомбінат» та його
подальшу реалізацію на прилюдних
торгах всупереч вимогам Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна. Згідно
п.3.2. Тимчасового положення,
спеціалізована організація проводить
прилюдні торги за заявкою державного
виконавця, до якої додаються у разі
продажу майна державних підприємств та
господарських товариств, у статутних
фондах яких частка держави становить
не менше 25 відсотків, - довідка про
розмір частки державної власності у
статутному фонді
підприємства-боржника та копія
повідомлення Фонду державного майна
України про накладення арешту на майно
такого боржника.

Підготовка та проведення прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна, а
також реалізація арештованого майна
проводиться державним виконавцем у
відповідності до Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999р. №74/5,
розробленої на виконання Закону
України "Про виконавче провадження",
яка визначає умови та порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до Закону, інших нормативно-правових
актів підлягають примусовому
виконанню в разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Закон України «Про виконавче
провадження» та Інструкція про
проведення виконавчих дій не
встановлюють порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплюють такий спосіб реалізації
майна на прилюдних торгах, як і ст. 650 ЦК
України, і відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими визначається
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна ( ст. 62
Закону України «Про виконавче
провадження» та п.п.5.11, 5.12 Інструкції
№74/5 від 15.12.1999р.).

Виходячи з аналізу вищевказаних
положень, державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, самі ж
прилюдні торги з реалізації нерухомого
організовують та проводять
спеціалізовані організації, з якими
державна виконавча служба укладає
договір (п.5.11. Інструкції про порядок
проведення виконавчих дій).

Як зазначалось вище, торги проводились
на підставі укладених договорів між
Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Львівській області та
Приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція».

Правила проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27.10.1999
№ 68/5.

Згідно п. 2.2 Тимчасового положення,
прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну.

Аналізуючи правову природу реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, переході права
власності на майно боржника, на яке
звернено стягнення, до покупця -
учасника прилюдних торгів, враховуючи
особливості щодо проведення прилюдних
торгів, складання за результатами їх
проведення акта про проведення
прилюдних торгів, який є підставою для
оформлення права власності, такі дії
свідчать про оформлення договірних
відносин купівлі-продажу майна, відтак
є правочином.

Враховуючи те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод з
купівлі - продажу, така угода може
визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, встановлених
ч.ч.1-3 та ч. 6 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 205.
ЦК України.

Виходячи зі змісту вимог ст. 215 ЦК
України, підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів. Відтак, підставами
для визнання прилюдних торгів
недійсними є порушення встановлених
законодавством правил проведення
торгів, визначених тимчасовим
положенням.

Вищевказана правова позиція викладена
в Постанові Верховного Суду України
№6-174цс12 від 13.02.2013р.

Порушення, допущені державним
виконавцем при здійсненні своїх
повноважень щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна, тобто дії саме до
призначення прилюдних торгів
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження» (ст. 82).

Відповідно до правової позиції
Верховного суду України у справі
№6-116цс12 - дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними. (Постанова
Верховного суду України від 24.10.2012р. по
справі №6-11цс12).

Згідно ст. 111-28 ГПК України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Посилання позивача на неповідомлення
державним виконавцем Фонду державного
майна України про накладення арешту на
майно позивача-1 у відповідності до
вимог п.3.2 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, не може слугувати підставою для
визнання недійсними результатів
проведених прилюдних торгів, оскільки
вказані дії не стосуються правил
проведення прилюдних торгів, вчинені
державним виконавцем в процесі
підготовки з реалізації нерухомого
майна та мають самостійний спосіб
оскарження.

Що стосується позовних вимог заявлених
прокурором до відповідача - 2 - ТзОВ
«Трентова ЛТД», суд зазначає, що
відповідачем у справі є особа, якій
пред'являється позовна вимога. При
цьому, на особу, яка подає позов або в
інтересах, якої подано позов, яка
звертається до суду за захистом свого
порушено або оспорюваного права
покладається обов'язок довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
та надати належні та допустимі докази і
підтвердження порушення своїх прав та
інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Однак, всупереч зазначеному, як
встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, прокурором та
позивачами не обґрунтовано та не
підтверджено жодними доказами в чому
полягає порушення їх прав відповідачем
- 2 - Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трентова ЛТД», який
виступає переможцем оспорюваних
торгів.

Прилюдні торги проводились на підставі
заявок та укладених договорів між
Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Львівській області та
Приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (відповідача - 3).

Прокурор в позовній заяві ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» визначає як відповідача - 3 ,
однак як вбачається зі змісту позовної
заяви, не обґрунтовує належними та
допустимими доказами порушення прав
позивачів спеціалізованою
організацією, яка проводила прилюдні
торги. Крім того, прокурором не вказано,
а також не подано жодних доказів, які
саме порушення встановлених
законодавством правил проведення
торгів були допущені відповідачем - 3
при проведенні торгів, які слугували б
підставою для визнання їх недійсними.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців вбачається, що
відповідач - 3 - ПП «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» припинило
діяльність станом на 04.07.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України,
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 ГПК України, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 4.7 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", за наявності
відомостей про припинення
діяльності суб'єкта господарювання,
який є стороною у справі,
господарському суду слід враховувати
таке. Відповідно до ч.7 ст. 59 ГК України,
суб'єкт господарювання вважається
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його діяльності. Отже, при
вирішенні питання щодо припинення
провадження у справі на підставі п. 6 ч.
1 ст. 80 ГПК України, господарський суд
повинен перевірити відповідні
відомості в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців.

У відповідності до п. 6 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо настала
смерть фізичної особи або оголошено її
померлою чи припинено діяльність
суб'єкта господарювання, які були
однією із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку припинити провадження по
справі щодо вимог заявлених до
відповідача - 3 - Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» на підставі п.6
ст.80 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, а
також при оцінці наданих сторонами
доказів та пояснень, суд дійшов
висновку, що майно яке було реалізоване
на прилюдних торгах не підпадає під дію
Закону України "Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна" (не
забезпечує ведення виробничої
діяльності боржника, не входить до
цілісного майнового комплексу, а
реалізація майна проводилась в першу
чергу для забезпечення виконання
рішень щодо виплати заробітної плати),
дії державного виконавця у виконавчому
провадженні вчинені в процесі
підготовки з реалізації нерухомого
майна не стосуються самих правил
проведення прилюдних торгів та мають
самостійний спосіб оскарження,
прокурором та позивачами не
обґрунтовано та не підтверджено
жодними доказами в чому полягає
порушення їх прав відповідачем - 2, який
виступає переможцем оспорюваних
торгів, відтак підстави для
задоволення позову відсутні.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 ГПК України. Згідно з положеннями
цієї статті, судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Як зазначено в пункті 4.6 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ
Господарського процесуального кодексу
України" від 21.02.2013р. №7 із змінами та
доповненнями, приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повного або часткового
задоволення позову (скарги) стягує
судовий збір з відповідача (повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
якщо він не звільнений від сплати
судового збору; у разі ж повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само
повністю або пропорційно задоволеним
вимогам), за винятком випадків, коли
останнього звільнено від сплати
судового збору та коли позивачем у
справі є сам прокурор. Стягнення
відповідних сум судового збору
здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Керуючись ст. 15 ЦК України, ст.ст. 1, 21, 32,
33, 38, 43, 49, 80, 82, 84, 85, 111-28, 116, 117 ГПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

1. В частині позовних вимог заявлених до
Приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» провадження у справі
припинити.

2. В решті позовних вимог відмовити
повністю.

3. Стягнути з Міністерства оборони
України, м. Київ, Повітрофлотський
проспект,6 (ідентифікаційний код 00034022) в
доход державного бюджету України - 609, 00
грн. судового збору.

4. Стягнути з Державного підприємства
«Львівський військовий лісокомбінат»,
м. Львів, вул. Луганська, 3 () в доход державного бюджету
України - 609, 00 грн. судового збору.

5. Накази видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повне рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя
Мороз Н.В.