ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р.
справа №
911/2521/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нова Україна»,
Київська обл., с.
Добраничівка

до 1. Головного управління
Держземагенства у Київській області, м.
Київ

2. Яготинської районної державної
адміністрації, Київська обл., м. Яготин

про визнання додаткової угоди
укладеною та визнання дій незаконними

за участю представників:

від позивача: Ступнік С.В. (довіреність
б/н від 24.05.2014

від відповідача 1: Омельченко М.О.
(довіреність №3 від 23.01.2014)

від відповідача 2: Коваленко О.М.
(довіреність б/н від 14.08.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.06.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нова Україна»
(далі-ТОВ «Нова Україна»/позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Головного управління Держземагенства
у Київській області (далі-ГУ
Держземагенства у Київській
області/відповідач 1) та Яготинської
районної державної адміністрації
(далі-Яготинська РДА/відповідач 2) про
визнання укладеною додаткової угоди до
договору оренди землі кадастровий
номер: 325582100:01:001:0019 від 22.05.2012, в редакції
позивача, а також визнання відмови та
наявного зволікання відповідача 1 в
укладенні додаткової угоди до
означеного договору незаконними.

Відповідачі 1, 2 проти позову заперечили
з підстав, викладених у відзивах на
позовну заяву, та просили суд у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.06.2014 порушено провадження
у справі №911/2521/14 та призначено справу
до розгляду на 08.07.2014.

Ухвалами господарського суду
Київської області від 08.07.2014, 22.07.2014 та
26.08.2014 розгляд даної справи відкладався
на 22.07.2014, 26.08.2014 та 09.09.2014 відповідно.

23.07.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від відповідача
2 надійшло клопотання про здійснення
розгляду даної справи без участі
представника останнього. Зазначене
клопотання судом задоволено.

08.09.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від позивача
надійшло клопотання про вихід
господарського суду Київської області
за межі позовних вимог у даній справі в
порядку п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України шляхом
визнання права користування позивача
земельною ділянкою, орендованою згідно
договору оренди землі від 22.05.2012, у
задоволенні якого судом відмовлено з
огляду на його нормативну
необґрунтованість та доказову
непідтвердженість.

В судовому засіданні 09.09.2014
оголошувалась перерва до 10.09.2014.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2012 між Яготинською РДА
(далі-орендодавець) та ТОВ «Нова
Україна» (далі-орендар) було укладено
договір оренди землі кадастровий
номер: 325582100:01:001:0019 (далі-договір),
відповідно до якого орендодавець
передав, згідно розпоряджень
Яготинської РДА від 02.08.2011 №518 та 18.06.2012
№169, а орендар прийняв у строкове,
платне користування земельну ділянку
№8 площею 18,3119 га, в т.ч. рілля - 18,3119 га,
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва за
межами населеного пункту в
адміністративних межах Капустинської
сільської ради Яготинського району
Київської області (землі
сільськогосподарського призначення).

Пунктом 8 договору передбачено, що
договір укладено на 1 рік. Після
закінчення терміну дії договору
орендар має переважне право поновлення
його на новий строк. У цьому разі
орендар повинен не пізніше ніж за 180
днів до закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Договір зареєстровано в книзі записів
про державну реєстрацію договорів
оренди землі Яготинського району
Київської області, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 01.11.2012
за №01831.

Як зазначає позивач, маючи намір
продовжити користуватись орендованою
земельною ділянкою №8 та користуючись
своїм переважним правом на поновлення
договору на новий строк, 26.04.2013 ним було
надіслано ГУ Держземагенства у
Київській області, як правонаступнику
Яготинської РДА у сфері питань оренди
земель, клопотання про поновлення
договорів оренди земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності №36, відповідно до
якого позивач просив поновити 23
перелічені у зазначеному клопотанні
договори оренди, в тому числі й договір
від 22.05.2012 (при необхідності - з
внесенням відповідних змін до
договорів шляхом підписання
додаткових угод або з укладенням
договорів у новій редакції). У якості
додатку до клопотання вказано копії
договорів на 115 аркушах.

Листом №07-03/8523 від 21.05.2013 ГУ
Держземагенства у Київській області
позивача було повідомлено про те, що в
поданих останнім копіях договорів
оренди земельних ділянок відсутні
підпис та відбиток печатки особи, яка
провела державну реєстрацію земельних
ділянок, а розгляд питання стосовно
надання дозволу на поновлення договору
оренди земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності, у відповідності
до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду
землі», буде можливий після надання
позивачем проектів додаткових угод на
поновлення договорів оренди.

01.11.2013 позивачем було надіслано
відповідачу 1 повторне клопотання про
поновлення договорів оренди земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності №172 із
долученням 23-х додаткових угод на 207
аркушах. Зазначений лист був отриманий
ГУ Держземагенства у Київській області
04.11.2013 за вх. №08-4-24-83, що підтверджується
підписом відповідальної особи та
відбитком печатки останнього на листі.

У відповідності до листа ГУ
Держземагенства у Київській області
№08-03/10092 від 08.11.2013, питання позивача
щодо укладання договорів оренди на
новий строк можливо вирішити частково -
лише на земельні ділянки, на яких
знаходяться об'єкти нерухомого майна,
при наданні документів, що посвідчують
право власності на нерухоме майно
позивача.

Посилаючись на те, що сторони не дійшли
згоди щодо продовження строку дії
договору, а приписами ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» закріплено
переважне право позивача, як орендаря,
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі),
позивач просить суд, зокрема, визнати
укладеною додаткову угоду до договору
оренди землі кадастровий номер:
325582100:01:001:0019 від 22.05.2012, в редакції
позивача, з підстав частин 4, 6, 7 ст. 33
Закону України «Про оренду землі».

Заперечуючи проти заявленої позовної
вимоги відповідач 1 посилався на
недотримання позивачем законодавчих
та договірних положень щодо строків
подачі клопотання про продовження
строку його дії та наданні проекту
відповідної додаткової угоди до нього,
що свідчить про відсутність підстав
для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що
заявлена позовна вимога задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 283
Господарського кодексу України
встановлено, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до ст.ст. 13, 30 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни
умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Частинами 1-9 статті 33 Закону України
«Про оренду землі» унормовано, що по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди і за відсутності протягом
одного місяця після закінчення строку
договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі такий
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. У цьому
випадку укладання додаткової угоди про
поновлення договору оренди землі
здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо
земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування без прийняття рішення
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної або комунальної
власності).

Керівник органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування, який
уповноважений підписувати додаткову
угоду до договору оренди землі щодо
земельної ділянки державної або
комунальної власності, визначається
рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди
землі про його поновлення має бути
укладена сторонами у місячний строк в
обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в
укладенні додаткової угоди до договору
оренди землі може бути оскаржено в
суді.

Пунктом 8 договору передбачено, що
договір укладено на 1 рік. Після
закінчення терміну дії договору
орендар має переважне право поновлення
його на новий строк. У цьому разі
орендар повинен не пізніше ніж за 180
днів до закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Враховуючи, що спірний договір
зареєстровано в книзі записів про
державну реєстрацію договорів оренди
землі Яготинського району Київської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 01.11.2012 за
№01831, суд дійшов висновку, що
строк дії останнього набрав чинності
01.11.2012, позаяк в силу вимог ст. 18 Закону
України «Про оренду землі» в редакцій,
чинній на момент укладення договору,
договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Отже, положеннями спірного договору
оренди та нормами чинного
законодавства України передбачена
можливість зміни (поновлення) умов
договору оренди землі шляхом
письмового повідомлення орендарем
(позивачем) орендодавця (відповідача 1)
про намір продовжити його дію не
пізніше ніж за 180 днів, але в будь-якому
випадку не пізніше ніж за місяць до
закінчення строку дії договору, тобто
до 01.10.2013, з доданням проекту
відповідної додаткової угоди.

Пунктом 2.17 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» передбачено, що
господарським судам у вирішенні
відповідних спорів необхідно
з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв
орендар орендодавця у встановленому
порядку про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк та
чи заперечував орендодавець у строк,
визначений законом, проти поновлення
договору.

Положеннями ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 34 ГПК
України унормовано, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Водночас, як слідує зі змісту
клопотання позивача про поновлення
договорів оренди земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності №36 від 26.04.2013, до
нього не додано проектів додаткових
угод до договорів оренди землі, які є
предметом означеного клопотання, в
тому числі договору б/н від 22.05.2012, що
свідчить про невідповідність такого
клопотання вимогам ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про оренду землі». Аналогічні
висновки недотримання позивачем вимог
наведеної норми викладені
відповідачем 1 у листі 07-03/8523 від 21.05.2013,
надісланому за результатами розгляду
наведеного клопотання.

Крім того, судом встановлено, що
покладене в основу обґрунтування
заявленої вимоги повторне клопотання
позивача про поновлення договорів
оренди земельних ділянок сільського
призначення державної власності №172 із
долученням 23-х додаткових угод на 207
аркушах, було надіслано ГУ
Держземагенства у Київській області
лише 01.11.2013 та отримане останнім 04.11.2013
за вх. №08-4-24-83, тобто після спливу
встановлених як п. 8 договору, так і ч. 2
ст. 33 Закону України «Про оренду землі»
строків на звернення з означеним
клопотанням.

Посилання ж позивача на продовження
користування земельною ділянкою після
закінчення строку договору оренди і
відсутність заперечень відповідача 1 у
поновленні спірного договору оренди,
що в силу положень ч. 7 ст. 33 Закону
України «Про оренду землі», є підставою
вважати, що договір є поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором, оцінюються
судом критично, позаяк наведені
нормативні приписи слід тлумачити у
сукупності з положеннями усієї статті,
в тому числі її імперативних приписів
щодо реалізації переважного права
орендаря на укладення договору оренди
землі на новий строк не пізніше ніж за
місяць до спливу строку договору
оренди землі, які позивачем дотримані
не були.

Відтак беручи до уваги наведені
законодавчі та договірні положення, а
також враховуючи порушення позивачем
при реалізації свого переважного права
на укладення договору оренди землі на
новий строк встановленого ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» порядку
поновлення договору оренди землі, суд
дійшов висновку, що вимога позивача до
ГУ Держземагенства у Київській області
про визнання укладеною додаткової
угоди до договору оренди землі
кадастровий номер: 325582100:01:001:0019 від
22.05.2012, в редакції позивача, з підстав
частин 4, 6, 7 ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» є необґрунтованою, а тому
задоволенню не підлягає.

Що ж до вимог позивача до ГУ
Держземагенства у Київській області
про визнання незаконними відмови та
наявного зволікання відповідача 1 в
укладенні додаткової угоди до спірного
договору з підстав ч. 9 ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» слід
зазначити наступне.

Частиною 9 статті 33 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що відмова,
а також наявне зволікання в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
землі може бути оскаржено в суді.

Приписами статей 15, 16 Цивільного
кодексу України встановлено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії, яка порушує право;

- відновлення становища, яке існувало
до порушення;

- примусове виконання обов'язку в
натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондує з положеннями
статті 20 ГК України, якою визначено
способи захисту прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів.

Спосіб захисту втілює безпосередню
мету, якої прагне досягнути суб'єкт
захисту, вважаючи, що таким чином буде
припинене порушення його прав і
законних інтересів.

Водночас, як вимога про визнання
відмови незаконною, так і вимога про
визнання незаконним наявного
зволікання в укладенні додаткової
угоди до договору оренди землі є
вимогами про встановлення юридичних
фактів, які можуть встановлюватися
лише як елементи оцінки фактичних
обставин справи при розгляді
господарськими судами спору про захист
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 10.09.2013 у справі №6/75/5022-962/2012.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму
Вищого господарського суду «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» №18
від 26.12.2011 господарський суд, дійшовши
висновку про те, що предмет позову не
відповідає встановленим законом або
договором способам захисту прав,
повинен відмовити у позові.

Відтак виходячи з наведених
законодавчих положень, а також
враховуючи той факт, що вимоги позивача
до ГУ Держземагенства у Київській
області про визнання незаконними
відмови та наявного зволікання
відповідача 1 в укладенні додаткової
угоди до спірного договору з підстав ч.
9 ст. 33 Закону України «Про оренду
землі» не відповідають встановленим
діючим законодавством України
способам захисту порушених прав, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні зазначених позовних вимог.

Що ж до вимог позивача до Яготинської
РДА слід зазначити наступне.

Приписами статей 1, 2, 21 ГПК України
встановлено, що право звертатися до
господарського суду мають
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Позивачами визначено ті підприємства
та організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, умовою подання позову до
господарського суду повинно бути
наявність факту порушення прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття
«охоронюваний законом інтерес», що
вживається в законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
«права», треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Натомість, в порушення вимог статей 32, 34
ГПК України позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів
порушення або оспорювання
відповідачем 2 прав і охоронюваних
законом інтересів позивача в розрізі
заявлених позовних вимог, які
підлягають захисту в судовому порядку.

З огляду наведених нормативних
приписів, враховуючий суб'єктний склад,
характер правовідносин, а також
враховуючий недоведеність позивачем
факту оспорення чи порушення
відповідачем 2 суб'єктивного
матеріального права або законного
інтересу позивача, суд дійшов висновку,
що пред'явлені до відповідача 2 вимоги
про визнання укладеною додаткової
угоди до договору оренди землі
кадастровий номер: 325582100:01:001:0019 від
22.05.2012, в редакції позивача, та визнання
незаконними відмови та наявного
зволікання відповідача 1 в укладенні
додаткової угоди до спірного договору
задоволенню не підлягають з огляду на
їх необґрунтованість.

Витрати про сплаті судового збору, у
відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, у
разі відмови у задоволенні позову,
покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 173, 175, 283 Господарського
кодексу України, ст.ст. 16 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 13, 18, 33 Закону
України «Про оренду землі», суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 15.09.2014

Суддя

В.А. Ярема