м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9022/14 04.09.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання
Крапивній А.М., розглянувши матеріали
справи

за позовною заявою Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Уніка"

до Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 50 000,00 грн.

за участю представників:

від позивача :Амєліна О.О. - представник
за довіреністю № 9 від 08.01.2014 р. від
відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулось Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Уніка" з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" про
стягнення страхового відшкодування в
розмірі 50 000,00 грн. за
договором майнового страхування.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 р. до справи залучено
фізичну особу - ОСОБА_1 в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 11.05.2013 р. в м.
Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Тойота, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ТОВ "Міропласт", під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля
Фольксваген, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1,
внаслідок чого було пошкоджено
автомобіль Тойота, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що був
застрахований у Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Уніка".

28.11.2013 р. позивачем здійснено страхове
відшкодування в сумі 64 912,33 грн. на
користь страхувальника.

Згідно з ухвалою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 01.10.2013 р. у
справі № 1-кп-205/261/13 про звільнення від
кримінальної відповідальності, ОСОБА_1
є винною особою у вчиненні
вищевказаного ДТП.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 застрахована відповідно до
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" у Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" (Поліс №
АВ/6177912).

Посилаючись на ст. 27 Закону України "Про
страхування", позивач вважає, що до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Уніка" у порядку
регресу перейшло право на отримання
від відповідача компенсації шкоди,
завданої внаслідок ДТП, яка мала місце
11.05.2013 р. в м. Дніпропетровську .

У позові Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Уніка"
просить суд стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" суму
страхового відшкодування у розмірі 50
000,00 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та обґрунтував
позовні вимоги, просив їх задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, належним чином
був повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Подав через
канцелярію суду відзив, в якому
зазначив, що оцінка транспортного
засобу здійснювалась без повноважного
представника відповідача, а, отже, сума
страхового відшкодування є не
обгрунтованою. Просив відмовити в
задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, належним чином був
повідомлений про час та місце судового
засідання. Позиція третьої особи з
приводу заявленого позову суду не
відома.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного
комплексного страхування
№ 131192/4002/0000098 від 30.01.2013 р.,
укладеного між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "Уніка"
та ТОВ "Міропласт", застраховано
майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з експлуатацією наземного
транспортного засобу, а саме -
автомобіля марки Тойота, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

11.05.2013 р. в м. Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля, що належить
ТОВ "Міропласт", під керуванням ОСОБА_3
та автомобіля Фольксваген, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого було
пошкоджено автомобіль Тойота,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 01.10.2013 р. у
кримінальній справі № 1-кп-205/261/13 ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди однак, у
зв'язку з його примиренням з
потерпілими кримінальне провадження
за ст. 286 КК України було закрито.

Згідно зі звітом про оцінку вартості
матеріального збитку № 42/10/13 від 25.10.2013
р., розмір матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу Тойота, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 124
032,60 грн.

На підставі заяви страхувальника від
13.05.2013 р. та страхового акту № 00116126 від
22.11.2013 р. ПАТ "Страхова компанія "Уніка"
перерахувало на користь
страхувальника суму страхового
відшкодування у розмірі 64 912,33 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 041977 від 28.11.2013 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України
"Про страхування" за договором
страхування страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 993 ЦК України
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність особи, якій належить
автомобіль Фольксваген, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
застрахована у Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" згідно
Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/6177912 (ліміт
відповідальності - 50 000,00 грн., франшиза -
0,00 грн.).

Таким чином, у зв'язку з виплатою
страхового відшкодування
страхувальнику позивач набув право на
страхове відшкодування до винної у ДТП
особи відповідно до положень
ст. 27 Закону України "Про страхування".

16.12.2013 р. позивач звертався до
відповідача, як страховика винної
особи в ДТП, що сталась 11.05.2013 із вимогою
за вих. № 05478 про досудове врегулювання
спору та відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП в порядку регресу на суму
50 000,00 грн. Вказана
вимога була залишена відповідачем без
відповіді та задоволення.

Отже, як встановлено судом, позивач,
виконуючи свої зобов'язання перед
страхувальником за договором
добровільного комплексного
страхування №
131192/4002/0000098 від 30.01.2013 р., перерахував на
користь страхувальника суму
страхового відшкодування в розмірі 64
912,33 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 041977 від 28.11.2013 р.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України
та ст.27 Закону України "Про страхування"
від дня страхового випадку внаслідок
заміни кредитора у зобов'язанні з
відшкодування шкоди до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат й у межах
загального строку позовної давності,
переходить право вимоги до особи,
відповідальної за завдані
страхувальнику збитки.

За цією нормою страхувальник, який
отримав майнову шкоду в деліктному
правовідношенні набув право вимоги
відшкодування до заподіювача й строк
такої вимоги почав спливати у момент
заподіяння шкоди, але у зв'язку з
погашенням шкоди коштами страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги (права
кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
заподіювача у тій же сумі та із
залишком строку позовної давності,
оскільки відповідно до статті 262 ЦК
України заміна сторін у зобов'язанні не
змінює порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

У спірному зобов'язанні відбулася
заміна кредитора - страхувальник
передав страховикові, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки. При
цьому строк позовної давності у
страховому зобов'язанні є загальним
(три роки) та його перебіг починається
від дня настання страхового випадку.

Отже, від дня страхового випадку
внаслідок заміни кредитора у
зобов'язанні з відшкодування шкоди до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
та у межах загального строку позовної
давності переходить право вимоги до
особи, яка відповідальна за завдані
страхувальнику збитки (постанова
Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у
справі № 6-112цс13).

Крім того, Верховним Судом України у
Листі "Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування" від 19.07.2011 р.
роз'яснено, що визначаючи розмір
заподіяної шкоди при страхуванні
наземного транспорту, суди, у разі
виникнення спору щодо визначення
розміру шкоди, повинні виходити з
фактичної (реальної) суми, встановленої
висновком автотоварознавчої
експертизи, або відповідними
документами станції технічного
обслуговування, на якій проводився
ремонт автомобіля.

Таким чином, розмір виплати страхового
відшкодування не обов'язково повинен
визначатись на підставі висновку
експертного дослідження, а згідно з ч. 2
ст. 14 Цивільного кодексу України особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Отже, твердження відповідача щодо
необгрунтованості суми страхового
відшкодування виплаченої
страхувальнику, суд не бере до уваги,
оскільки виплата здійснювалась на
підставі страхового акту СТО № 00116126
від 22.11.2013 р.

За таких обставин, до страховика - ПАТ
"Страхова компанія "Уніка" перейшло
право вимоги на страхове відшкодування
від ПАТ "Українська пожежно-страхова
компанія" за договором майнового
страхування з 11.05.2013 р. (від дня настання
страхового випадку) у сумі 64 912,33 грн.

При цьому суд враховує умови полісу №
АВ/6177912, яким застрахована цивільно -
правова відповідальність винної особи,
згідно з яким ліміт відповідальності
страховика перед страхувальником
становить 50 000,00 грн., а франшиза 0,00 грн.

Отже, відповідальність ПАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" в даному
випадку обмежується сумою в 50 000,00 грн.
та франшизою - 0,00 грн.

За таких обставин, сума страхового
відшкодування, що підлягає виплаті
відповідачем, складає 50 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що наявність заборгованості
відповідача перед позивачем в частині
виплати страхового відшкодування
підтверджується матеріалами справи,
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Уніка"
до Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"
про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. за
договором майнового страхування
задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, буд. 40, ідентифікаційний
код 20602681) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Уніка" (01032, м. Київ,
вул. Саксаганського, буд. 70-А,
ідентифікаційний код 20033533) страхове
відшкодування в сумі 50 000 (п'ятдесят
тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, буд. 40, ідентифікаційний
код 20602681) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Уніка" (01032, м. Київ,
вул. Саксаганського, буд. 70-А,
ідентифікаційний код 20033533) витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 04 вересня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 09
вересня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя
К.І.
Головіна