Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" вересня 2014 р.
Справа № 906/967/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Шпаківський Д.В.
(довіреність №46/16 від 28.01.14)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_1)

про стягнення 1855,26 грн.

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення на його користь з
відповідача 1855,26грн. боргу за послуги з
теплопостачання по договору №1784 від
01.12.12.

02.09.14 до суду надійшла заява позивача
№16 від 02.09.14, якою позивач зменшив
розмір позовних вимог, у зв'язку з
частковою сплатою боргу відповідачем,
та просить стягнути 1055,26грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив. Ухвала, яка
направлялась на адресу відповідача
згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, повернулась до суду з
відміткою поштового відділення:"за
закінченням терміну зберігання".

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№01-8/123 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
зазначено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Згідно п.3.9.1 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.11, за змістом зазначеної статті
64 ГПК ( 1798-12 ), зокрема, в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги те,
що неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, згідно із ст. 75 ГПК
України.

Справа розглядається виходячи із ціни
позову, яка зазначена позивачем у заяві
від 02.09.14.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1 грудня 2012року між Комунальним
підприємством
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради
(виконавець/позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2
(споживач/відповідач) укладено Договір
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання гарячої води № 1784
строком на один рік з можливістю його
наступного продовження.

Згідно договору позивач взяв на себе
зобов'язання своєчасно надавати
відповідачу відповідної якості
послуги з централізованого опалення,
постачання гарячої води, а відповідач -
своєчасно їх оплачувати за
встановленими тарифами у строки і на
умовах, що передбачені договором.

Згідно п. 3.1 Договору розрахунковим
періодом є календарний місяць .
Остаточний розрахунок за надані
послуги відповідач зобов'язаний
здійснювати до 10 числа місяця
наступного за розрахунковим у
безготівковій формі на розрахунковий
рахунок позивача ( п. 3.2 Договору).

У п. 3.3 Договору сторони домовились, що
всі платежі за надані послуги, що
вносяться відповідачем на поточний
рахунок позивача, погашають
заборгованість попереднього періоду ,
при її наявності , незалежно від
призначення платежу, вказаного в
платіжному документі.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач у період з січня 2014 по квітень
2014 взяті на себе зобов'язання за
договором виконав належним чином та
направив для оплати наданих послуг
відповідні рахунки, що підтверджується
наявними у справі доказами (а.с.12-15).

Відповідач прийняв надані позивачем
послуги з енергопостачання за
договором без жодних претензій до їх
кількості та якості, а також інших
умов, погоджених сторонами, однак
допустив прострочення в їх оплаті.

В ході вирішення спору встановлено, що
відповідач має заборгованість перед
позивачем за використану теплову
енергію за період з січня 2014 по квітень
2014 , яка станом на 08.07.14 та на день подачі
позову до суду становила 1855,26грн.

Після подочі позову до суду (15.07.14),
відповідач погасив частину боргу в
розмірі 800,00грн., що підтверджується
меморіальними ордерами №@2PL369303 від
22.07.14, № @2PL167013 від 19.08.14, у зв'язку з чим
позивач зменшив розмір позовних вимог
до 1055,26грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Належне виконання зобов'язання - це
виконання зобов'язання, обумовленого,
насамперед, в договорі чи акті
цивільного законодавства способом,
предметом, у встановлений строк та в
певному місці, належній особі та
належною особі.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись
належним чином , відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
боргу не надав, у судове засідання не
з'явився.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Зобов'язання з оплати наданих
позивачем послуг на суму 1055,26 грн.
залишається невиконаним , у зв'язку з
чим сума основного боргу підлягає
стягненню в судовому порядку.

Витрати щодо сплати судового збору
покладаються на відповідача,
відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідент номер НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго" міської ради
(10014, м.Житомир, вул.Київська,48; код 35343771)
- 1055,26 грн. боргу, 1827грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-відповідачу (рек. з повідом.)