ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2014
Справа №917/1419/14

За позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, Полтавська область, 36008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 36008

про стягнення грошових коштів в сумі 3
162,59 грн.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники сторін:

від позивача: Міняйло Г.Ю., дов. №19-1418
від 02.01.2013,

від відповідача: не з'явились.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
договором №2357 від 01.03.2006 в розмірі 3 162,59
грн., з яких: 1970,36 грн. - основний борг,
1101,90 грн. - пеня, 9,04 грн. - 3% річних, 81,29
грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, всупереч умовам укладеного
договору, взяті на себе зобов'язання не
виконав та не розрахувався вчасно за
відпущену позивачем теплову енергію.

Позивач надав клопотання, в якому
повідомив суду про погашення
відповідачем суми основного боргу, в
зв'язку з чим просить суд припинити
провадження по справі в цій частині; в
частині стягнення з відповідача пені, 3%
річних та інфляційних втрат позов
підтримує (вх. №10808 від 21.08.2014).

Відповідач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, відзив
на позов не надав. Ухвала, що
направлялася відповідачу за адресою
згідно довідки з ЄДР, повернулася до
суду з відміткою пошти про закінчення
строку зберігання.

Судом враховано рекомендації,
викладені у п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", відповідно до яких у
разі, якщо ухвалу було надіслано за
належною адресою і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Крім того п. 3.9.2 містить рекомендацію,
що у випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи
не дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено. За таких обставин, суд не
вбачає за необхідне відкладати розгляд
справи та відповідно до статті 75 ГПК
України здійснює її розгляд за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив:

1 березня 2006 року між Полтавським
обласним комунальним виробничим
підприємством теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (надалі Позивач,
Продавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі
Відповідач, Покупець) укладено договір
№2357 на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води (надалі - Договір),
з метою забезпечення опалення
нежитлового приміщення по АДРЕСА_3.

Згідно умов даного Договору Позивач
зобов'язується надавати Відповідачу
вчасно та відповідної якості послуги з
постачання теплової енергії в гарячій
воді, а Відповідач зобов'язується
своєчасно сплачувати надані послуги за
встановленими тарифами та здійснювати
інші платежі у строки і на умовах,
передбачених цим Договором та
додатками до нього.

Пунктом 11 Договору (в редакції
додаткової угоди №6 від 20.10.2011)
визначено, що розрахунки за відпущену
теплову енергію проводяться
відповідно до тарифів встановлених
уповноваженим органом та діючих на
період постачання теплової енергії, на
підставі виконаних розрахунків та
теплових навантажень.

У відповідності до п. 2 частини першої
статті 5 Закону України "Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг" та згідно з абз. 7 статті 16
Закону України "Про теплопостачання"
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг встановлює тарифи
на теплову енергію суб'єктам природних
монополій та суб'єктам господарювання
на суміжних ринках у сфері
теплопостачання. Пунктом 2 Порядку
формування тарифів на теплову енергію,
її виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №869 від 01.06.2011 "Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги" визначено,
що він застосовується під час
установлення Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
та органами місцевого самоврядування
тарифів на теплову енергію, її
виробництво транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води для
суб'єктів природних монополій, а також
для суб'єктів господарювання на
суміжних ринках та поширюється на
таких суб'єктів під час розрахунку
зазначених тарифів.

У відповідності до зазначених вище
норм, а також згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 №869 "Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги"
Національною комісією державного
регулювання у сфері комунальних послуг
підприємству "Полтаватеплоенерго"
встановлені наступні тарифи на теплову
енергію для потреб інших споживачів: -
згідно з постановою №81 від 30.09.2011 року в
сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) з 1
жовтня 2011 року; - згідно з постановою №
506 від 31.12.2013 року в сумі 743,47 грн./Гкал
(без ПДВ) з 1 січня 2014 року; - згідно з
постановою № 185 від 31.03.2014 року в сумі
880,72 грн/Гкал (без ПДВ) з 1 квітня 2014 року.

Відповідно до п. 23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1198 від 03.10.2007 (надалі Правила)
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності
(відповідальності), відповідно до
договору на підставі показів вузла
обліку згідно з діючими тарифами
(цінами), затвердженими в установленому
порядку.

Відповідно до п. 11.1 Договору споживач
зобов'язується сплачувати за опалення
у визначені строки з кінцевим
розрахунком до 15 числа місяця
наступного за розрахунковим.

Відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за договором не проводив
розрахунки за спожиту теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок порушення Відповідачем
своїх зобов'язань за Договором щодо
оплати теплової енергії у останнього
за період з 01.02.2014 року по 30.04.2014 року за
відпущену теплову енергію утворилась
заборгованість, яка на момент подачі
позовної заяви до суду становила 1 970,36
грн.

Після порушення провадження у справі
Відповідач сплатив суму основного
боргу в розмірі 1 970,36 грн., що
підтверджується наданою Позивачем
довідкою та випискою по рахунку.

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення з Відповідача суми
основного боргу у розмірі 1 970,36 грн.
підлягає припиненню відповідно до п.1-1
ч. 1 статті 80 ГПК України.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно з ч. 1
статті 548 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язань відповідно до статей 546, 549
Цивільного кодексу України та статті 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України. Відповідно до
статті 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно статті 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, повинен на вимогу
кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Відповідно до п. 11. Договору у випадку
несплати у вказані строки вводиться
пеня в розмірі 1,0% за кожен день
прострочення платежу, але не більше 100%
боргу згідно Закону України №686-ХІ від
20.05.1999 "Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги", а також 3% річних з
простроченої суми та інфляційних
витрат, згідно статті 625 ЦК України.

На підставі вищевикладеного,
Відповідачу нарахована пеня в розмірі 1
101,90 грн. за період з 16.03.2014 по 28.05.2014, 9,04
грн. - 3% річних та 81,29 грн. інфляційних
втрат.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За статтями 4-3,33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем не спростовані обставини,
які зазначені у позові, а відтак вимоги
Позивача стосовно стягнення
нарахованих сум пені, 3 % річних та
інфляційних втрат є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в цій
частині в повному обсязі.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій Відповідача,
понесені позивачем при зверненні з
даним позовом судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827,00 грн.
покладаються на Відповідача в повному
обсязі відповідно до ч. 1, 2 статті 49 ГПК
України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 33, 43, 49, 75, п. 1-1 ч. 1
статті 80, статтями 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В частині стягнення з Відповідача
суми основного боргу у розмірі 1 970,36
грн. провадження у справі припинити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 36008, РНОКПП НОМЕР_1) на
користь Полтавського обласного
комунального виробничого теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" (вул.
Комарова 2а, м. Полтава, Полтавська
область, 36008, р/р №260007148 АК "Полтава-банк"
МФО 331489, ) 1 101,90 грн. пені,
9,04 грн. 3% річних, 81,29 грн. інфляційних
втрат та 1827,00 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ на його виконання.

Повний текст рішення складено 26.08.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.

Примітка: Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня прийняття рішення, а у
разі якщо у судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення - з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційною інстанцією.