ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" серпня 2014 р.Справа № 916/2298/14

Господарський суд Одеської
області у складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 згідно
довіреності від 20.06.2014р. за №3036;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (м. Одеса);

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (м. Одеса);

про розірвання договору оренди,
зобов'язання повернути орендоване
майно та стягнення боргу

14.02.2014р. фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про розірвання договору оренди,
зобов'язання повернути орендоване
майно та стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 16 червня 2014р. порушено
провадження у справі № 916/2298/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та розірвання договору.

25.07.2014р. за вх. №2-3082/14 до господарського
суду Одеської області надійшла заява
про збільшення позовних вимог від
представника позивача, згідно якої
просить стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість з
орендної плати в розмірі 134320,00грн.,
штраф у розмірі 18804,80грн., пеню в сумі
3990,59грн., інфляційні втрати в сумі
2995,04грн. та 3% річних в сумі 618,24грн.,
розірвати договір оренди укладений між
сторонами та зобов'язати відповідача
повернути орендоване майно позивачу.

Ухвалою суду від 28.07.2014р. прийнято заяву
про збільшення позовних вимог,
надіслану до суду 25.07.2014р.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі з врахуванням заяви про
збільшення позовних вимог та просив
закінчувати розгляд справи. Пояснив, що
у позивача немає доказів, які б
підтверджували вартість орендованого
майна, заперечував проти призначення
експертизи з метою визначення вартості
орендованого майна.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про розгляд
справи був повідомлений вчасно і
належним чином за місцем реєстрації,
про що свідчать поштові повідомлення
про вручення.

Отже, справа розглядається за наявними
матеріалами у справі на підставі ст.75
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.08.2012р. між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (надалі
орендодавець, позивач) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі
орендар, відповідач) був укладений
договір оренди нерухомого майна №1.

Предметом договору є зобов'язання
орендодавця передати, а орендаря
прийняти у строкове платне
користування нерухоме майно, а саме:
нежитлове приміщення першого поверху
загальною площею 113,7 кв.м, яке
розташоване за адресою: м. Одеса, вул.
Осипова, 10, кв.1,2.

Додатковою угодою до зазначеного
договору від 10.08.2012 року внесено зміни
до договору, згідно якої орендодавець
надає орендарю один місяць оренди
безкоштовно для ремонту приміщення в
обсягах узгоджених сторонами. Орендна
плата здійснюється орендарем
щомісячно безготівково/готівкою на
поточний рахунок орендодавця в гривнях
україни в сумі, що узгоджена сторонами
в еквіваленті 2000,00 доларів США протягом
перших двох місяців оренди приміщення,
в сумі, що узгоджена сторонами в
еквіваленті 2150 доларів США протягом
третього місяця, в сумі, що узгоджена
сторонами в еквіваленті 2300 доларів США
до кінця строку дії договору оренди.

Орендна плата сплачується щомісячно не
пізніше 10 числа поточного місяця (п.3.2
договору).

У відповідності до п. 3.3 договору, якщо
орендар протягом 10 календарних днів не
вносить орендну плату в повному обсязі
та не сплачує комунальних послуг,
орендавець має право на розірвання
договору оренди..

На виконання умов договору, позивач
передав відповідачу нежитлове
приміщення в оренду, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_3, що підтверджуються
актом приймання-передачі нерухомого
майна від 15.08.2012р.

Проте, відповідачем неналежним чином
виконуються умови договору оренди,
орендна плата не сплачується за період
із березня 2014 року по липень 2014 року
включно.

Отже, відповідач неналежно виконує
прийняте зобов'язання за договором, бо
не розраховується за договором оренди,
у зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість у сумі 134320.00грн. за
період з 01.03.2014р. по липень 2014р. включно.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботи, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мас
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з приписами ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Стаття 762 Цивільного кодексу України
передбачає, що за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Враховуючи вищевикладене, суд
задовольняє позов у частині стягнення
боргу з орендної плати в сумі 134320,00грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Також позивач просить стягнути із
відповідача пеню в сумі 3990,59грн.

Проте, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову у частині
стягнення пені враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст. 547 ЦК України, правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Як свідчить укладений між сторонами
договір сторони не передбачили
забезпечення виконання зобов'язання у
виді пені.

Тому суд відмовляє в позові у частині
стягнення пені в сумі 3990,59грн.

Позивач також просить стягнути із
відповідача штраф у сумі 18804,80грн. на
підставі п. п.3.4 договору.

Дійсно, згідно п.3.4 договору сторони
погодили сплату штрафу відповідачем
позивачу в розмірі 5% від місячної
орендної плати за кожні 15 календарних
днів прострочення оплати.

Разом з тим, суд відмовляє в позові у
частині стягнення штрафу, оскільки
зазначений пункт 3.4 договору не
узгоджується із приписами ч.2 ст.549 ЦК
України, згідно якої штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або несвоєчасно
виконаного зобов'язання, а не за кожний
день прострочки виконання
зобов'язання.

Позивач просить розірвати спірний
договір у зв'язку із несплатою орендних
платежів, тобто у зв'язку із істотним
порушенням умов договору відповідачем.

У відповідності до ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Суд вважає, що несплата орендних
платежів є істотним порушенням умов
договору, бо відповідач позбавляється
того, на що він розраховував укладаючи
спірний договір.

Тому суд задовольняє позов у частині
розірвання спірного договору оренди
нерухомого майна.

Позивач просить стягнути із
відповідача інфляційні втрати в
розмірі 2995,04грн. за невиконання
грошового зобов'язання та 3% річних в
розмірі 618,24грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача в
частині нарахування інфляційних втрат
та трьох відсотків річних суд вважає,
що розрахунок відповідає вимогам
чинного законодавства, і тому
задовольняє позов у частині стягнення
2995,04грн. - інфляційних втрат та в
частині стягнення 3% річних в сумі
618,24грн.

Крім того, позивач просить зобов'язати
відповідача повернути позивачу
орендоване майно в стані не гіршому ніж
воно було отримано за актом
прийомки-передачі нерухомого майна від
15.08.2012року.

Проте, суд залишає позов у цій частині
без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК
України, оскільки позивач без поважних
причин не виконав вимоги суду,
викладені в ухвалі суду від 15.08.2014р.,
тобто не надав доказів, які б
підтверджували вартість орендовоного
майна, а від призначення експертизи з
метою проведення оцінки орендованого
майна представник позивача відмовився.

Таким чином, суд задовольняє позов в
частині стягнення основного боргу в
сумі 134320,00грн., 3% річних в сумі 618,24грн.,
інфляційних втрат у сумі 2995,04грн. та
розірвання договору №1 від 10.08.2012р.,
оскільки вимоги у цій частині
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства, а відмовляє в позові у
частині стягнення пені в сумі 3990,59грн. і
штрафу в сумі 18804,80грн. та залишає позов
без розгляду в частині зобов'язання
відповідача повернути орендоване
майно позивачу.

За приписами ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, доказів, які б
підтверджували сплату орендних
платежів не надав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.22, 33, 34, 43, 44, 49,75, 82-85, п.5
ст.81 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди нежитлового
приміщення №1 від 10.08.2012 року, укладений
між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(65069, АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_2)
та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
(65045, АДРЕСА_2, ідентифікаційний №
НОМЕР_1).

3. Стягнути із фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (65045, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (65069,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_2):

- 134320,00грн. - основного боргу;

- 2995,04грн. - інфляційних втрат,

- 618,24грн. - 3% річних,

- 3976,66грн. - витрат, пов'язаних із
сплатою судового збору.

4. Відмовити в позові в частині
стягнення пені в сумі 3990,59грн. та в
частині стягнення штрафу в сумі
18804,80грн.

5. Залишити без розгляду вимоги в
частині зобов'язання фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 повернути
орендоване нерухоме майно в стані, не
гіршому ніж воно було отримано за актом
прийомки-передачі нерухомого майна від
15.08.2012 року.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 01
вересня 2014р.

Суддя
Брагіна Я.В.