ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р. Справа № 926/1170/14

За позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до міського комунального підприємства
"Чернівціспецкомунтранс"

про стягнення заборгованості - 30151,74
грн.

Суддя І.В.Марущак

Представники:

Від позивача - ОСОБА_2 довіреність від
08.07.2014 р.

Від відповідача - Боднар С.Б.,
довіреність №2 від 30.05.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся з позовом до Міського
комунального підприємства
"Чернівціспецкомунтранс" в якому
просить стягнути з відповідача
заборгованість за неналежне виконання
договору № 11-10/56 від 05.10.2011 р. в
загальній сумі 30151,74 грн., в тому числі
25000,00 грн. - основна заборгованість; 2782,51
грн. - інфляційних втрат; 2369,23 грн. - 3%
річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на
виконання умов укладеного між
сторонами договору № 11-10/56 від 05.10.2011 р.
позивачем виконано роботи з надання
транспортних послуг загальною
вартістю 43763,52 грн. Відповідачем оплата
за виконані роботи проведена частково,
не погашеною залишилась
заборгованість в сумі 25000,00 грн. за що
відповідачу нараховано 2782,51 грн. -
інфляційних втрат та 2369,23 грн. - 3%
річних.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 04.08.2014 р., справу до розгляду в
судовому засіданні призначено на 20.08.2014
р. Ухвалою від 20.08.2014 року відкладено
розгляд справи до 04.09.2014 року, позивача
зобов'язано надати відзив на заяву про
розстрочку, відповідача - докази в
підтвердження відсутності коштів на
даний момент та в підтвердження їх
наявності в майбутньому при
розстрочці.

В судовому засіданні 04.09.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на позов позовні
вимоги визнає в повному обсязі та
просить розстрочити виконання рішення
строком на 5 місяців рівними частинами.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини між сторонами, суд
встановив наступне.

05.10.2011 р. між МКП
«Чернівціспецкомунтранс» (Замовник),
та приватним підприємцем ОСОБА_1
(Виконавець), було укладено договір №
11-10/56 згідно якого, "Замовник" доручає, а
"Виконавець" приймає на себе
зобов'язання надати транспортні
послуги. (п. 1 Договору).

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ЦК) і
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору (стаття 627 ЦК).

Згідно статті 204 Цивільного кодексу
України: «Правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.»

Згідно пункту 4.2: «Договір набирає
чинності з дня підписання та діє до
31.12.2011 року.».

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3: «Вартість
виконаних робіт по данному договору
становить 43763,52(сорок три тисячі сімсот
шістдесят три грн. 52 коп.) Остаточний
розрахунок вартості робіт проводиться
згідно поданого "Виконавцем" акту
прийомки-здачі робіт в цінах, діючих на
момент розрахунків.

Згідно пункту 3.2 договору № 11-10/56 від
05.10.2011 р.: «Замовник зобов'язується до
31.12.2011 при підписані акту
прийомки-здачі перерахувати кошти на
розрахунковий рахунок Виконавця».

На виконання умов вищевказаного
Договору Виконавець - Позивач по справі
надав Замовнику - Відповідачу по
справі, а Відповідач прийняв роботи,
зазначені в належним чином оформленому
та підписаному уповноваженими
представниками обох сторін Акті про
виконання роботи (послуг) за 6, 7 та 8
жовтня 2011 року на суму 43763,52 грн.

При цьому, суд вважає, що надані послуги
по вищевказаному Акті про виконання
роботи здійснювались на підставі
укладеного між сторонами договору №
11-10/56 від 05.10.2011 р., оскільки надані
транспортні послуги відбувалась у
період дії даного договору,
відповідачем не надано доказів в
підтвердження укладення між сторонами
інших договорів, а найменування
наданих послуг, які вказані у Акті про
виконання роботи (послуг) за 6, 7 та 8
жовтня 2011 року, відповідає предмету
договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 193 Господарського кодексу України
також передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно право вимоги у позивача
настало з 01.01.2012 р.

Згідно з Актом звірки розрахунків за
період з жовтня 2011 року по липень 2013
року (копія додається) відповідач
заборгував відповідачу 33700,00 грн. Після
цього відповідачем було сплачено 30.08.2013
р. 3700,00 грн. та 02.12.2013 р. 5000,00 грн.

Отже відповідачем частково погашено
заборгованість в сумі 18763,52 грн., таким
чином, заборгованість відповідача
перед позивачем станом на дату
пред'явлення даного позову становить
25000 грн., що визнається також
відповідачем.

Статтею 33 ГПК України передбачено що,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Відповідачем не надано доказів повного
чи часткового погашення
заборгованості.

З наведеного вище випливає, що позов
підлягає задоволення, щодо стягнення
основної суми боргу 25000 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Позивач просить стягнути із
відповідача 3% річних в сумі 2369,23 грн. та
інфляційні втрати в сумі 2782,51 грн. за
період з 01.01.2012 р. по 30.06.2014 р.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено: «Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом».

Позивачем правомірно нараховано 3%
річних та інфляційні втрати,
відповідно суд вирішив задовольнити
вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі
2369,23 грн. та інфляційні втрати в сумі
2782,51 грн. за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2014 р.
(розрахунок наданий до позовної заяви).

Відповідач у відзиві на позов просить
розстрочити виконання рішення на п'ять
місяців рівними частинами.

Статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що при наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця, за
поданням прокурора чи його заступника
або за своєю ініціативою господарський
суд, який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

У постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
із змінами і доповненнями роз'яснено,
що господарський суд на підставі
статті 121 ГПК має право за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за власною ініціативою у
виняткових випадках залежно від
обставин справи відстрочити,
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови (далі - рішення), змінити
спосіб та порядок їх виконання (п. 7
постанови), при цьому розстрочка
означає виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі (п. 7.1.2).

В обґрунтування обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення, боржник посилається на те, що
він є підприємством комунальної форми
власності, отримує фінансування з
місцевого бюджету та сьогоднішній день
перебуває у складному фінансовому
становищі, що значно утруднює
виконання позовних вимог фізичної
особа-підприємця ОСОБА_1. Збитковість
підприємства підтверджується даними
звіту про фінансовий стан (баланс) та
звіту про фінансові результати (звіту
про сукупний дохід).

Боржником також надано виписки по
банківському рахунку, згідно якої у ПАТ
КБ «Надра» залишок коштів на рахунку
станом на 04.09.2014 р. складає 457,43 грн., у
ПАТ «Укрсоцбанк» залишок коштів на
рахунку станом на 04.09.2014 р. складає 5,09
грн.

Із зазначених документів видно, що
боржник дійсно знаходиться в скрутному
фінансовому стані і з урахуванням його
роду діяльності наданню
житлово-комунальних послуг та
утримання необхідного штату
працівників.

Наявність коштів у майбутньому
відповідач обґрунтовує ухвалами судів
апеляційної та касаційної інстанції,
затвердженою судом мировою угодою,
наказом про примусове виконання
рішення та заявою про прийняття
виконавчого документа, по яких
очікуються надходження та примусове
стягнення заборгованості з боржників
відповідача.

У разі одномоментного примусового
стягнення боргу з урахуванням вище
наведених обставин, які свідчать про
тяжкий фінансовий стан боржника,
дійсно існує загроза зупинки його
діяльності та, як наслідок банкрутства
підприємства, що призведе до масового
звільнення працівників, та небезпеки
порушення забезпечення
життєдіяльності міста Чернівці.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що в справі наявні
обставини, які ускладнюють виконання
рішення відповідачем і його доводи в
обґрунтування заяви про розстрочку
виконання судового рішення
заслуговують на увагу.

У пункті 7.2 постанови Пленуму ВГСУ від 17
жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
роз'яснено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Господарський суд бере до уваги
інтереси позивача при розстроченні
виконання судового рішення, однак не
вбачає у зверненні відповідача із
заявою про розстрочку намагання
ухилися від виконання судового
рішення, відтак, з урахуванням
інтересів сторін, суд дійшов висновку,
що за встановлених обставин, які дають
право на розстрочку виконання рішення,
виконання судового рішення слід
розстрочити але не на п'ять місяців як
просить боржник, а на три місяці, що, на
думку суду, сприятиме належному
виконанню рішення.

Судові витрати у зв'язку із
задоволенням позовних вимог належить
стягнути з відповідача на користь
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 12, 44, 49, 82, 83, 84, 116, 121
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з міського комунального
підприємства "Чернівціспецкомунтранс"
(вул. Жасмінна, 4, м.Чернівці,
Чернівецька область, )
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) 25000,00 грн. - основна
заборгованість; 2782,51 грн. - інфляційних
втрат; 2369,23 грн. - 3% річних та 1827 грн. -
судового збору.

Розстрочити виконання рішення на три
місяці, стягуючи щомісячно рівними
частинами, згідно наступного графіка:

до 30.09.2014 року - 10659,58 грн.;

до 31.10.2014 року - 10659,58 грн.;

до 30.11.2014 року - 10659,58 грн.;

3. З набранням рішенням законної сили
видати наказ.

За згодою представників сторін в
судовому засіданні 04.09.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Оформлене у відповідності до
вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України
рішення підписане 09.09.2014 року.

Суддя
І.В. Марущак