ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року
Справа № 925/1291/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
справу за позовом приватного
підприємства «М.В.Будсервіс Стиль»,
Львівська область, Жидачівський район,
с. Рудківці

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Мареллі», м. Черкаси,
вул. Чигиринська, 15

про стягнення 170 424,69 грн.
заборгованості та річних,

за участю представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: Кириченко М.О. - за
довіреністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПП «М.В.Будсервіс Стиль»
звернувся в господарський суд
Черкаської області та просить стягнути
з відповідача ТОВ «Мареллі»
заборгованість за виконані роботи з
демонтажу технологічного обладнання
згідно договору від 26.06.2012р. та
додаткової угоди від 20.11.2012р.

Позивачем повторно не виконано вимоги
ухвали суду про надання оригіналів
документів. Причини невиконання ухвали
не подано.

Представник відповідача вимоги
заперечив, подав докази направлення
позивачу письмового відзиву на позов.
Вказав на недобросовісні дії позивача,
оскільки відповідач ніяких робіт з
демонтажу обладнання не замовляв.
Наполягав на наданні оригіналів
документів, що подані в справу в копіях
- для огляду. Заперечив отримання
податкових накладних від позивача на
виконані роботи та передачу майданчика
позивачу для виконання робіт.

Інших документів не подано.

Оскільки сторони належним чином
повідомлені про часі і місце розгляду
спору, суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній доказами та
матеріалами відповідно положень ст. 75
ГПК України.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представника відповідача, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
до задоволення.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та
відповідач є самостійними юридичними
особами та суб'єктами господарювання
на ринку України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) суб'єкти
господарювання та інші учасники
відносин у сфері господарювання
повинні здійснювати свою діяльність у
межах встановленого правового
господарського порядку, додержуючись
вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачає
зобов'язання особи при здійсненні
своїх прав утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

Позивач звернувся до суду з вимогами,
які ґрунтуються на положеннях договору
від 26.06.2012р. №26/06-12 на виконання робіт
(а.с. 9-11) та додаткового договору №20-11/12
від 20.11.2012р. (а.с. 12). Позивач стверджує
про виконання робіт на користь
відповідача на суму 162823,30 грн., що
підтверджено актами виконаних робіт
форми КБ-2, КБ-3. На суму заборгованості
по грошовому зобов'язанню нараховує
7601,39 грн. - 3% річних з простроченої суми.
Просить стягнути заборгованість з
відповідача. На неодноразові вимоги
суду, що викладені в ухвалах від
29.07.2014р., 12.08.2014р. та 26.08.2014р. - позивач не
надав суду оригіналів наявних в справі
копій документів.

Представник відповідача вимоги
заперечив. Надано письмовий відзив на
позов. В судовому засіданні
представник відповідача пояснив, що
дійсно з позивачем підписаний основний
договір від 26.06.2012р. №26/06-12 на виконання
робіт. За рішенням господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. у справі
№925/378/14 було присуджено до стягнення
60328,06 грн. боргу. Рішення суду виконано
боржником добровільно. Додатковий
договір відповідач з позивачем
підписував, але не реалізував через
брак коштів, ніяких додаткових робіт не
замовляв, майданчиків для демонтажу
обладнання позивачу не передавав.
Заперечує отримання та підписання
актів форми КБ-2 та КБ-3 та отримання
податкової накладної на виконані
роботи від 27.12.2012р. Просить в позові
відмовити повністю.

Судом з'ясовано, що між сторонами
виникли та існували до прийняття
господарським судом Черкаської
області від 10.04.2014р. судового рішення -
договірні відносини підряду на
підставі письмового строкового
оплатного двостороннього
консенсуального договору 26.06.2012р.
№26/06-12 на виконання робіт.

За своїм змістом представлений договір
від 26.06.2012р. №26/06-12 на виконання робіт є
договором підряду і відповідає вимогам
ст. 837 ЦК України, відповідно до якої за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити вказану роботу.

Згідно ст. 875 ЦК України робота,
виконана підрядником, має відповідати
умовам договору підряду, а в разі їх
відсутності або неповноти - вимогам, що
звичайно ставляться до роботи
відповідного характеру; виконана
робота має відповідати якості,
визначеній у договорі підряду, або
вимогам, що звичайно ставляться, на
момент передання її замовнику.

Господарським судом Черкаської
області вже дано оцінку
правовідносинам сторін у спорі між
цими ж сторонами з цих же підстав,
рішення суду набрало законної сили та
виконане, тому суд не досліджує
відносин та не дає оцінку договору від
26.06.2012р. №26/06-12 відповідно до положень
ст. 35 ГПК України.

За умовами додаткового договору
Підрядник зобов'язується виконати
роботи по демонтажу технологічного
обладнання стрічкового
трьохроликового транспортеру, фільтру
смоли, смоляної кухні, приводу
стрічкового транспортеру на змішувачі,
ДМ-8, ДС-7, по сушильному відділенню -
катки, підп'ятники, шестерні, плаваючий
механізм передній та задній (п.п. 1.1
договору). Надано акти виконаних робіт
в копіях.

Представник відповідача вимоги
заперечив та вказав, що після рішення
господарського суду Черкаської
області від 10.04.2014р. відповідач не
замовляв ніяких робіт у позивача, не
підписував ніяких замовлень до
договору від 26.06.2012р., актів виконаних
робіт, не передавав приміщень та
майданчиків для виконання робіт і не
підписував ніяких актів передачі таких
майданчиків. Технічне завдання
підряднику не видавалось і передоплата
не вносилась (п.п. 2.1., 3.3. додаткового
договору, а.с. 12)

Просить звернути увагу, що спірні
документи оформлені позивачем в
листопаді 2012р., в зимовий період, коли
роботи фактично призупиняються з-за
несприятливих погодних умов. В акт
виконаних робіт за грудень 2012р. внесені
позиції, виконання яких взагалі не
обумовлена документально (позиції 1, 2, 4,
10 і 11). Також звертає увагу суду, що
позивачем умисно не надано для огляду в
судовому засіданні оригінали спірних
витребуваних документів - кошторисів
та актів виконаних робіт, що ставить
під сумнів достовірність доказів
позивача, на яких він грунтує свої
вимоги.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення
визначено, що первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції.

Згідно зі ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні містити такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми), дату і місце складання, назву
підприємств, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Цей перелік реквізитів
кореспондується з пунктом 2.4.
Положення, згідно з яким первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, від імені яких
складається документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської

операції, посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської

операції і правильність її оформлення,
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Надана позивачем сканована копія
податкової накладної (а.с. 61) не містить
відміток про реєстрацію податкової
накладної в органах ДПІ та доказів
направлення примірника накладної
відповідачу на підтвердження
проведеної господарської операції. Суд
не вважає цей документ належним та
допустимим доказом у справі в
розумінні положень ст.ст. 33-34 ГПК
України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору
№26/06-12 на виконання робіт. Договір не
заперечний сторонами, не визнаний
судом недійсним, не розірваний та є
дійсним.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Позивач не надав достовірних доказів
виконання робіт саме за замовленням
відповідача за додатковим договором
від 20.11.2012р. Позивач не був позбавлений
можливості виконати ухвали суду та
надати оригінали витребуваних
документів. Представник позивача не
повідомляв суд про неможливість
прибути в судове засідання та виконати
ухвали суду.

Суд дійшов висновку про недоведеність
позивачем своїх вимог належними та
допустимими доказами в розумінні
положень ст.ст. 33-34 ГПК України. певні
обставини доводяться лише певними
доказами.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача боргу
та 3% річних не підлягають до
задоволення. В позові належить
відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 01.09.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба