КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"08" серпня 2014 р. Справа №911/1342/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної
Т.І.

суддів:
Копитової О.С.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
господарського суду Київської області
від 12.05.2014 року у справі № 911/1342/14 (суддя
Скутельник П.Ф.)

за заявою голови ліквідаційної комісії
товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕСТ ЗВІТ"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕСТ ЗВІТ"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Київської області від 12.05.2014 у справі №
911/1342/14 (суддя Скутельник П.Ф.) визнано
банкрутом ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕСТ ЗВІТ"; відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕСТ ЗВІТ" Андріяш
Юрія Олександровича; задоволено вимоги
п.п. 2, 3 прохальної частини заяви голови
ліквідаційної комісії ТОВ "БЕСТ ЗВІТ" №
4-10 від 25 березня 2014 року; скасовано
арешти, накладені на майно ТОВАРИСТВА З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕСТ ЗВІТ";
припинено повноваження засновників,
власників (власника) майна ТОВАРИСТВА З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕСТ ЗВІТ"
та припинено повноваження всіх органів
управління банкрута щодо управління
банкрутом та розпорядження його
майном, звільнено керівника ТОВ "БЕСТ
ЗВІТ"; ухвалено судове рішення про
оприлюднення повідомлення про
визнання товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕСТ ЗВІТ" банкрутом
і відкриття ліквідаційної процедури на
офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України в мережі
Інтернет; призначено наступне судове
засідання для розгляду реєстру вимог
кредиторів ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕСТ ЗВІТ" на 21.07.2014;
призначено судове засідання для
розгляду звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу банкрута на
28.07.2014; інше.

Не погоджуючись з винесеною постановою
суду першої інстанції, ГУ Міндоходів у
м. Києві звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову господарського
суду Київської області від 12.05.2014 року у
справі № 911/1342/14 про визнання банкрутом
ТОВ "БЕСТ ЗВІТ" та припинити
провадження у справі.

Обґрунтовуючи подану апеляційну
скаргу, апелянт посилається на той
факт, що податковий орган не мав змоги
провести визначену в законодавстві
позапланову виїзну перевірку з
настанням відповідних юридичних
наслідків для боржника, що на думку
скаржника, порушує права Головного
управління Міндоходів у місті Києві, як
органу державної податкової служби.

Дослідивши апеляційну скаргу
Головного управління Міндоходів у
місті Києві та додані до неї документи,
колегія судів вважає, що у її прийнятті
належить відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до статті 91 Господарського
процесуального кодексу України право
на звернення до апеляційного
господарського суду зі скаргою на
рішення місцевого господарського суду,
яке не набрало законної сили, а також
ухвали у випадках визначених статтею 106
цього кодексу мають сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки.

Тобто, згідно зазначених положень, в
разі оскарження рішення (ухвали)
особою, яка не брала участі у справі,
останній необхідно довести, що в
оскаржуваному рішенні (ухвалі)
господарський суд вирішив питання про
її права та обов'язки.

Згідно приписів частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України провадження у справах про
банкрутство здійснюється в порядку
провадження, передбаченому цим
кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
сторонами у справі про банкрутство є
боржник (банкрут) та конкурсні
кредитори (представник комітету
кредиторів), які також є учасниками
провадження по справі про банкрутство,
а кредитором є особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені
документами грошові вимоги до
боржника. Отже, набуття статусу
кредитора законодавець пов'язує з
наявністю у особи (як фізичної так
юридичної) грошових вимог до боржника,
а припинення статусу кредитора
пов'язано з погашенням (припиненням)
таких грошових вимог.

Стаття 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
також передбачає, що кредиторами
боржника є органи доходів і зборів та
інші державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника. Однак, і
зазначені особи набувають статусу
кредиторів по справі в разі наявності у
встановленому порядку підтверджених
грошових вимог до боржника.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
правовий статус органів справляння
податків, зборів (обов'язкових
платежів), як кредиторів
неплатоспроможних боржників
визначається і статтею 210
Господарського кодексу України, яка
також не встановлює автоматичного
визнання цих органів кредиторами у
всіх справах про банкрутство. Статус
кредитора щодо неплатоспроможного
боржника набувається, у тому числі і
цими органами, через певні процедури,
які визначені спеціальною нормою
законодавства - законом про
банкрутство.

Особливості та порядок заявлення
кредиторами претензій до боржника, що
ліквідується в порядку ст. 95 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", визначені
положеннями ч. 3 зазначеної статті, які
передбачають, що кредитори мають право
заявити свої вимоги до боржника, який
ліквідується, у місячний строк з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника, який
ліквідується, банкрутом, на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України в мережі Інтернет. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає. Особи, вимоги яких заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі,
не є конкурсними кредиторами, а їх
вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство
боржника, що ліквідується власником (в
порядку ст. 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"),
особа може набути статусу кредитора -
сторони у справі про банкрутство, лише
після прийняття постанови про визнання
банкрутом та у разі звернення із
кредиторськими вимогами до боржника.

Як зазначено вище, постановою
господарського суду Київської області
від 12.05.2014 визнано банкрутом ТОВАРИСТВО
З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕСТ
ЗВІТ"; відкрито ліквідаційну процедуру,
тощо.

Відомості про прийняття господарським
судом Київської області оскаржуваної
постанови були оприлюдненні шляхом
публікування повідомлення на
офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України 13.05.2014, а
тому стали загальновідомими.

В матеріалах справи не міститься
доказів звернення податкового органу
до суду з заявою про визнання
кредиторських вимог у справі про
банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕСТ ЗВІТ".

В апеляційній скарзі Головне
управління Міндоходів у місті Києві
жодним чином не посилається на
наявність у боржника заборгованості по
сплаті податків, зборів (обов'язкових
платежів), розмір таких претензій (суму
вимог), характер вимог (майнові або
грошові), відповідно, будь-яких
майнових (грошових) претензій до
боржника у податкового органу не має.
Окрім цього, в скарзі відсутнє
посилання на будь-які докази, з їх
наданням, що підтверджують такі вимоги.

Таким чином, Головне управління
Міндоходів у місті Києві не є стороною
у справі про банкрутство боржника в
розумінні приписів Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Доводи скаржника про порушення його
права на проведення перевірки не
приймаються колегією суддів.

Головним управлінням Міндоходів у
місті Києві не надано доказів, що
згідно чинного законодавства воно є
органом уповноваженим на проведення
документальних перевірок у зв'язку з
реорганізацією або ліквідацією такого
платника податків, як товариства з
обмеженою відповідальністю "БЕСТ
ЗВІТ".

За таких обставин, доказів того, що
оскаржувана постанова господарського
суду Київської області порушує права
та інтереси податкових органів,
зокрема Головного управління
Міндоходів у місті Києві, до
апеляційної скарги не додано.

Апелянтом не доведено належними
доказами, що спірною постановою суд
вирішив питання щодо прав та обов'язків
Головного управління Міндоходів у
місті Києві і відповідно, остання не
має права апеляційного оскарження
зазначеної постанови згідно приписів
статті 91 Господарського
процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку щодо наявності
підстав для відмови в прийнятті
апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів також
враховує правову позицію Вищого
господарського суду України викладену
в постановах № 5011-28/1737-2012 від 20.03.2013, №
5011-46/19090-2012 від 10.04.2013 та № 910/313/13 від
18.02.2014.

Враховуючи викладені обставини,
керуючись ст. 86, 91 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті апеляційної
скарги Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
господарського суду Київської області
від 12.05.2014 року у справі № 911/1342/14.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.С. Копитова

С.В. Сотніков