КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р. Справа№ 910/19384/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі:
Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Коновал О.В. (за
довіреністю б/н від 28.02.2014 року);

від відповідача : Булій Т.В. ( за
довіреністю №082 від 16.10.2013р.);

від "Дельта Банк": Сподін В.С. (за
довіреністю б/н від 15.07.2013р.)

третя особа 1: не з'явився;

третя особа 2: не з'явився;

розглянувши апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" і Національного банку
України в особі Головного управління
Національного банку України по м.Києву
і Київській області

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014р.

у справі № 910/19384/13 (Головуючий суддя:
Гулевець О.В.; судді: Пригунова А.Б.,
Стасюк С.В.)

за позовом Національного банку
України в особі Головного управління
Національного банку України по м.Києву
і Київській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альтаір"

третя особа 1: яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача- Публічне
акціонерне товариство "Банк Столиця"

третя особа 2: яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача- Товариство з
обмеженою відповідальністю "Лоджистік
Сервіс"

про стягнення заборгованості за
договором про надання кредиту № 31/05-К
від 23.09.2005р. в розмірі 36330419,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення на
заборгованості за договором про
надання кредиту від 23.09.2005 року №31/05-К
загальною сумою 36 330 419,20 грн., у тому
числі, заборгованість за кредитом у
сумі 28 191 680 грн., заборгованість за
нарахованими процентами у сумі 7 605 327,33
грн., нараховану пеню за несплачені
проценти у сумі 533 411,87 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014р. по справі
№ 910/19384/13 позов задоволено частково:
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" на користь Національного
банку України в особі Головного
Управління Національного банку
України по м. Києву і Київській області
28 191 680 грн. 00 коп. заборгованості за
кредитом, 7 605 327 грн. 33 коп.
заборгованості за нарахованими
процентами, в іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої
інстанції зазначив, матеріалами справи
належним чином доведено, що в
порушення умов Договору №31/05-К про
надання кредиту від 23.09.2005 року та вимог
чинного законодавства України,
відповідач у строк до 01.06.2011 року
кредитні кошти у розмірі 28 191 680,00 грн. не
повернув та проценти за користування
кредитними коштами у розмірі 7 605 327,33
грн. не сплатив, тому позовні вимоги в
цій частині обґрунтовані та підлягають
задоволенню. Стосовно нарахування
пені, вказав, що позивачем в порушення
приписів ч. 6 ст. 232 ГПК України
нараховано пеню за процентами на
загальну суму 533 411,87 грн. за період з
21.03.2013 року по 16.09.2013 рік, тобто за шість
місяців, що передують зверненню із
даним позовом, та відмовив в задоволені
позовних вимог в цій частині.

Не погоджуючись з рішенням суду,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" звернулось з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва № 910/19384/13 від 09.04.2014р. скасувати в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" 28 191 680,00грн.
заборгованості за кредитом - 7 605 327 грн.
33 коп. заборгованості за нарахованими
процентами та прийняти нове рішення,
яким відмовити Національному банку
України в особі Головного Управління
Національного банку України по м. Києву
і Київській області в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав на те, що наявність
заборгованості банку перед позивачем
на момент подання позову не
підтверджено. Зазначили також, що
позивач не надав доказів реєстрації у
Державному реєстрі відомостей про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, що
повинно передувати початку процедури
звернення стягнення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Національний банк України в особі
Головного управління Національного
банку України по м. Києву і Київській
області звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва № 910/19384/13 від 09.04.2014р. скасувати в
частині відмови у зверненні стягнення
на загальну суму пені у розмірі 533 411,87
грн. та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги в цій частині
задовольнити, в іншій частині рішення
залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав на те, що судом першої
інстанції було необґрунтовано
відмовлено в частині позовних вимог,
щодо стягнення пені за процентами,
нарахованої за період з 21.03.2013 року по
16.09.2013 року на загальну суму 533 411,87 грн.,
з яких 329 698,52 грн. та 25 486,47 доларів США,
що за курсом НБУ станом на момент
подання позову еквівалентно 203 713,35 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 року
було прийнято до розгляду апеляційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" і Національного банку
України в особі Головного управління
Національного банку України по м.Києву
і Київській області та призначено
розгляд справи № 910/19384/13 на 17.06.2014р. у
складі колегії суддів: головуючий
суддя Руденко М.А., суддів: Дідиченко
М.А., Пономаренко Є.Ю.

17.06.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
представника позивача, надійшло
клопотання про заміну позивача у
справі з Національного банку України
на його правонаступника у спірних
правовідносинах на АТ «Дельта Банк», на
підставі Договору про передавання
активів та зобов'язань ПАТ «Банк
Столиця» за кредитами рефінансування
Національного банку України на АТ
«Дельта Банк» від 25.04.2014 року. Колегією
суддів у судовому засіданні, було
задоволено клопотання про заміну
позивача у справі з Національного
банку України на його правонаступника
у спірних правовідносинах на АТ
«Дельта Банк».

17.06.2014р. представники відповідача та
третіх осіб у судове засідання не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, як свідчать матеріали
справи про час та місце розгляду справи
були повідомлені належним чином.
Колегією суддів було відкладено
розгляд справи на 15.07.2014р.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Андрієнка В.В. від
15.07.2014 року, в зв'язку з перебуванням
судді Дідиченко М.А. у відпустці,
здійснити розгляд справи № 910/19384/13 у
складі: головуючий суддя Руденко М.А.,
суддів: Ткаченко Б.О., Пономаренко Є.Ю.

15.07.2014 року представники третіх осіб у
судове засідання не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили.
Колегію суддів було відкладено розгляд
справи на 09.09.2014 рік.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченко Є.О. від
09.09.2014 року, в зв'язку з перебуванням
судді Ткаченко Б.О. у відпустці,
здійснити розгляд справи № 910/19384/13 у
складі: головуючий суддя Руденко М.А.,
суддів: Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

В судовому засіданні 09.09.2014 року
представник позивача підтримав вимоги
своєї апеляційної скарги, просив її
задовольнити, а рішення скасувати
частково, позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав
вимоги своєї апеляційної скарги,
просив її задовольнити, рішення
скасувати частково, в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
23.09.2005 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційним банком
"Столиця" , правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство "Банк
Столиця", та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" укладено Договір № 31/05-К (т.1
а.с.31) на кредитну лінію
(відновлювальну), зі змінами згідно з
додатковими угодами до нього.

В подальшому, між сторонами було
внесено зміни та доповнення до
Договору №31/05-К на кредитну лінію
(відновлювальну)від 23.09.2005 року, згідно
з Додатковою угодою №1 від 21.02.2007р.,
Додатковою угодою №2 від 26.03.2008р.,
Договором про внесення змін №3 від
31.10.2008р., Договором про внесення змін №4
від 14.11.2008р., Договором про внесення
змін №5 від 27.11.2008р., Договором про
внесення змін №6 від 12.12.2008р., Договором
про внесення змін №7 від 30.12.2008р.,
Договором про внесення змін №9 від
30.10.2009р., Договором про внесення змін №10
від 24.03.2010р., Договором про внесення
змін №11 від 25.05.2010р., Договором про
внесення змін №12 від 08.06.2010р. (т.1а.с.33-45)

За умовами, Договору № 31/05-К на кредитну
лінію (відновлювальну) від 23.09.2005 року
(згідно Договору про внесення змін №12
від 08.06.2010р.) якого банк надає у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, грошові кошти
у рамках відновлювальної кредитної
лінії з максимальною сумою
заборгованості в гривні - 14 124 000,00 грн., в
доларах США - 1 760 000,00 дол. США, а
позичальник зобов'язується на умовах,
передбачених Договором кредиту,
повернути кредит у строк до 01.06.2011 року,
та сплачувати проценти за користування
ним за ставкою в гривні - 20 % річних та в
доларах США - 12,5 % річних.

Згідно п. 3.2. Договору № 31/05-К на
кредитну лінію (відновлювальну) від
23.09.2005 року (згідно Договору про
внесення змін №12 від 08.06.2010р.),
кредитодавець щомісячно нараховує
проценти за користування кредитом за
період з 1 по 30 (31) число поточного
місяця, а позичальник щомісячно
сплачує проценти не пізніше останнього
банківського дня місяця наступного за
місяцем, за який нараховані проценти, а
також в день закінчення строку дії
Договору.

Пунктом 5.2. Договору № 31/05-К на кредитну
лінію (відновлювальну) від 23.09.2005 року
передбачено, що позичальник
зобов'язаний здійснити погашення
кредиту та сплату процентів в повному
обсязі, в порядку та на умовах,
передбаченим цим Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з виписок з банківського рахунку,
на виконання умов Кредитного договору
№ 31/05-К, Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційним банком
"Столиця" перераховано Товариству з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" грошові кошти в межах
максимального ліміту заборгованості.

10.02.2009 року між Національним банком
України (кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
комерційний банк "Столиця",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Банк Столиця"
(позичальник), укладено Кредитний
договір №09/09 (т.1 а.с.10).

Відповідно до Додаткового договору №3
від 02.12.2011р. до Кредитного договору 09/09
від 10.02.2009 року (т.1 а.с.17), кредитор надає
позичальнику кредит на суму 29 500 000,00
грн. на строк з 10.02.2009 р. по 04.05.2011 р.
Процентна ставка за кредитом на період:
з 10.02.2009р. по 08.07.2010р. встановлюється на
рівні 16,5% річних; з 09.07.2010р. по 10.08.2010р.
встановлюється на рівні 10,5 % річних; з
11.08.2010р. по дату погашення кредиту на
рівні 9,75 % річних.

Згідно п. 1.2 Кредитного договору №09/09
від 10.02.2009 року, забезпеченням
виконання зобов'язань за цим договором
є майнові права за договором №31/05-К про
надання кредиту від 23.09.2005 р., боржником
за яким є Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" у сумі 27 676 000,00 грн. на строк
з 23.09.2005 р. до 01.03.2010 р.

Як вбачається з матеріалів справи, та
підтверджується виписками з
банківського рахунку, на виконання
умов Кредитного договору 09/09 від 10.02.2009
року, кредитор надав позичальнику
кредитні кошти.

10.02.2009 року між Національним банком
України (заставодержатель),
Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
"Столиця", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство "Банк
Столиця", (заставодавець), Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" (боржник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Лоджистік
Сервіс" (майновий поручитель) укладено
Договір застави майнових прав №
09/09/ЗМП-1 (надалі - Договір застави №
09/09/ЗМП-1) (т.1 а.с.26).

За умовами Договору застави майнових
прав № 09/09/ЗМП-1, предметом застави є
майнові права за Договором №31/05-К про
надання кредиту від 23.09.2005 року,
укладеним між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" та Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
"Столиця".

Зобов'язання, що випливають з Договору
№31/05-К (т.1 а.с.31) про надання кредиту від
23.09.2005 року забезпечуються: Договором
іпотеки № 31/05-К-1Z від 23.09.2005 року (т.1
а.с.46) та Договором застави основних
засобів №31/05-К-2 Z від 26.03.2008 року(т.1 а.с.54)
(п. 1.1. Договору застави).

Згідно п. 4.1 Договору застави № 09/09/ЗМП-1,
заставодавець - ПАТ "Банк Столиця"
уступило заставодержателю -
Національному банку України право
вимоги до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір", що випливає з договору №31/05-К
про надання кредиту від 23.05.2009 року на
загальну суму 27 676 000,00 грн.

Пунктом 4.2. Договору № 09/09/ЗМП-1, в
редакції Договору про внесення змін №1
до Договору № 09/09/ЗМП-1, передбачено
право вимоги переходить до
заставодержателя наступного дня після
настання строку виконання зобов'язань
за Кредитним договором, кінцевим
терміном якого є 04.05.2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" не виконало належним
чином своїх зобов'язань за Договором
№31/05-К в частині повернення наданих
банком кредитних коштів, та вказує на
те, що до Національного банку України
від Публічного акціонерного
товариства "Банк Столиця" перейшло
право вимоги за Договором № 31/05-К про
надання кредиту від 23.09.2005 року на
підставі статей 512, 514 ЦК України, у
зв'язку з чим позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом в розмірі
28 191 680,00 грн., заборгованості по
нарахованим процентам у розмірі 7 605
327,33 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про наявність
заборгованості публічного
акціонерного товариства "Банк Столиця"
перед Національним банком України за
Кредитним договором №09/09 від 10.02.2009
року, що складається з: заборгованості
за тілом кредиту в розмірі 28 930 900,00
грн., заборгованості за прострочення
оплати відсотків в розмірі 4 730 054,85
грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.01.2012 року у
справі №54/316, яка залишена без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 08.10.2012 року, рішення
Господарського суду м. Києва від 11.11.2011
року скасовано та прийнято нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Київським апеляційним господарським
судом встановлено, що умовами Договору
застави майнових прав №09/09/ЗМП-1 від
10.02.2009 року визначено, що Публічне
акціонерне товариство "Банк Столиця"
уступає Національному Банку України
право вимоги до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір", що випливає з договору №31/05-К
про надання кредиту від 23.09.2005 року; що
право вимоги переходить до
Національного Банку України з
наступного дня після настання строку
04.05.2011 року; що всі майнові права
кредитора, в тому числі і право вимоги
за договором №31/05-К від 23.09.2005 року
перейшли до Національного Банку
України.

Отже, у зобов'язанні, що витікає з
Договору № 31/05-К про надання кредиту
від 23.09.2005 року, Договору іпотеки
№31/05-К-1Z від 23.09.2005 року та Договору
застави основних засобів №31/05-К-2Z від
26.03.2008 року з 04.05.2011 року відбулася
заміна кредитора у зобов'язанні і разом
з цим новому кредитору були передані
всі права, що витікають з кредитного
договору, зокрема право на звернення
стягнення на заставлене майно.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що факти встановлені
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.01.2012 року у
справі №54/316 мають преюдиційне
значення для даної справи та не
підлягають доведенню.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку, що
позовні вимоги, в частині стягнення
заборгованості за кредитом у розмірі 28
191 680,00 грн. та заборгованості за
процентами за користування кредитними
коштами у розмірі 7 605 327,33 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Доводи ТОВ "Торговий дім "Альтаір" про
те, що позивачем не надано жодних
доказів в підтвердження розміру
заборгованості Публічного
акціонерного товариства "Банк Столиця"
за Кредитним договором №09/09 від 10.02.2009
року, колегія суддів вважає не
обґрунтованими, оскільки в порушення
умов кредитного договору та вимог
чинного законодавства України,
відповідач зобов'язання, щодо
повернення наданих коштів не виконав,
проценти за користування коштами не
сплатив. Докази сплати коштів та контр
розрахунок відповідачем надані не
були.

Стосовно, посилання Національного
банку України, в апеляційній скарзі на
те, що судом першої інстанції було
необґрунтовано відмовлено в частині
позовних вимог, щодо стягнення пені за
процентами, нарахованої за період з
21.03.2013 року по 16.09.2013 року на загальну
суму 533 411,87 грн., колегія суддів
зазначає, що відповідно до ч.6 ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до. 2.5. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", щодо пені за
порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 ГК України. Даним приписом
передбачено не позовну давність, а
період часу, за який нараховується пеня
і який не повинен перевищувати шести
місяців від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане;
законом або укладеним сторонами
договором може бути передбачено більшу
або меншу тривалість цього періоду.
Його перебіг починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін. Необхідно
також мати на увазі, що умова договору
про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Отже, як свідчать матеріали справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, сторони, укладаючи Договір
№ №31/05-К про надання кредиту від 23.09.2005
року, не встановили іншого порядку
нарахування штрафних санкції, ніж
передбачений частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги в частині стягнення
пені в загальному розмірі 533 411,87 грн.
правомірно були залишені без
задоволення.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що скаржники не довели
обґрунтованість своїх апеляційних
скарг, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надали, апеляційний суд
погоджується з рішенням
господарського суду міста Києва від
09.04.2014 року у справі № 910/19384/13, отже
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" і Національного банку
України в особі Головного управління
Національного банку України по м.Києву
і Київській області на рішення
господарського суду міста Києва від
09.04.2014 року у справі № 910/19384/13 залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 року у справі № 910/19384/13
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/19384/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко