ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.
справа № 914/1700/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Костів Т.С.

суддів
Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трускавецьінвест",
м.Трускавець Львівської області б/н від
01.08.2014 року (вх. № 01-05/3864/14 від 14.08.2014 року)

на рішення господарського суду
Львівської області від 22.07.2014 року

у справі № 914/1700/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трускавецьінвест",
м.Трускавець Львівської області

до відповідача-1: Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк", м.
Львів

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТОФІ", м.
Київ

до відповідача-3: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Прано
Інвест", м. Київ

про: застосування наслідків нікчемного
кредитного договору (стягнення з ПАТ
"Кредобанк" 2 662 552,57 дол. США та 50 195
366,82 грн., та стягнення з ТзОВ
"Трускавецьінвест" 7 436 017,06 дол. США);
визнання н/д договору іпотеки від
17.10.2006р.; визнання н/д договору іпотеки
від 26.06.2013р.; визнання н/д договору
поруки від 29.04.2010р. №3/48/2006; визнання н/д
договору поруки від 29.04.2010р. №2/48/2006.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: ОСОБА_9 -адвокат,
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1, ОСОБА_3
- адвокат, свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_2;

від відповідача 2: не з'явився;

від відповідача 3: не з'явився;

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду
Львівської області від 22.07.2014 року у
справі №914/1700/14 (суддя Чорній
Л.З.) в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трускавецьінвест", до відповідача-1
Публічного акціонерного товариства
"Кредобанк", до відповідача-2 Товариства
з обмеженою відповідальністю "ТОФІ", до
відповідача-3 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прано Інвест", про
застосування наслідків нікчемного
кредитного договору (стягнення з ПАТ
"Кредобанк" 2 662 552,57 дол. США та 50 195 366,82
грн., та стягнення з ТзОВ
"Трускавецьінвест" 7 436 017,06 дол. США);
визнання н/д договору іпотеки від
17.10.2006р.; визнання н/д договору іпотеки
від 26.06.2013р.; визнання н/д договору
поруки від 29.04.2010р. №3/48/2006; визнання н/д
договору поруки від 29.04.2010р. №2/48/2006
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Львівської
області від 22.07.2014 року у справі №
914/1700/14, позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Трускавецьінвест", м.Трускавець
Львівської області - подав апеляційну
скаргу з підстав, неповноти з'ясування
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник у своїй
апеляційній скарзі посилається на
неврахування судом першої інстанції
неналежного обрання керівника
позивача на цю посаду. Відтак, без
рішення загальних зборів ТзОВ
"Трускавецьінвест", ОСОБА_4 не набув
статусу генерального директора, не
вступив в обов'язки органу управління
товариства та не спричинив відповідних
наслідків для товариства. В момент
укладення спірного кредитного
договору, у ПАТ "Кредобанк" був наявний
статут ТзОВ "Трускавецьінвест", і
відповідно йому була відома процедура
обрання та відкликання генерального
директора товариства. В цей же час ПАТ
"Кредобанк" беззаперечно приймає до
уваги протоколи генеральних зборів
акціонерів АТ «СІВ Централ Інвест і
пайова участь» від 07.06.2006р. та від
17.08.2006р., про обрання ОСОБА_4 всупереч
статуту ТзОВ "Трускавецьінвест". Як
зазначає апелянт, інші протоколи про
обрання генерального директора
відповідачу не надавались.

На підставі викладеного апелянт
просить скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 22.07.14 р. у справі № 914/1700/14,
задовольнивши позов.

Автоматизованою системою
документообігу суду справу № 914/1700/14
розподілено для розгляду головуючому -
судді Костів Т.С..

Розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року у
склад колегії для розгляду
вищезазначеної справи введено суддів
Марка Р.І. та Желіка М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року
прийнято апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Трускавецьінвест" на рішення
господарського суду Львівської
області від 22.07.2014 р. у справі №914/1700/14 та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні 28.08.14 р. на 10 год. 40
хв.

Ухвалою суду від 28.08.14 року
розгляд справи відкладався з підстав,
викладених у ній.

Представникам роз'яснено їх права
згідно ст.22 ГПК України.

В судовому засіданні 02.09.2013 року
представники відповідача 1 з'явились,
проти апеляційної скарги заперечили.
Рішення суду першої інстанції вважають
законним та обґрунтованим, просили
залишити його без змін, апеляційну
скаргу без задоволення.

Представник скаржника в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив.

Представники відповідачів 2,3 в
судове засідання не з'явились, причин
неявки суду також не довели.

Враховуючи, що явка
представників сторін у судове
засідання не була визнана судом
обов'язковою, а також достатність
матеріалів справи для розгляду
апеляційної скарги по суті та з метою
забезпечення дотримання вимог
законодавства в частині додержання
процесуальних строків відповідно до
вимог ст. 102 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
сторони, дослідивши матеріали справи
та наявні в них докази, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне:

як правильно встановлено судом першої
інстанції, 17.10.2006 р. між ВАТ "Кредобанк"
(банк) та ТзОВ "Трускавецьінвест
(позичальник) підписано кредитний
договір №48/2006, відповідно до умов якого
банк зобов'язався надати у власність
позичальника кредит в сумі 5000000 дол. США
під 13% річних, зокрема, для
реконструкції та проведення
загальноремонтних і оздоблювальних
робіт, оплати витрат на придбання
предметів побуту для облаштування
санаторію, погашення заборгованості по
кредитній лінії за договором,
укладеним між ТзОВ "Трускавецьінвест"
та АКБСР "Укрсоцбанк".

Дата остаточного повернення кредиту -
14.10.2016 р.. Погашення кредиту
здійснюється згідно графіку: щомісячно
рівними частинами по 46300 дол. США
починаючи з жовтня 2007 р.; до кінця
терміну кредитування - 45900 дол. США.

До вказаного договору між тими ж
сторонами укладались додаткові угоди
№1 від 18.01.2007 р., №2 від 18.01.2007 р., №3 від
26.01.2007 р., №4 від 28.02.2007 р., №5 від 13.04.2007 р.,
№6 від 23.04.2007 р., №7 від 29.08.2008 р., №8 від
25.02.2009 р., №9 від 05.03.2009 р., №10 від 30.04.2009 р.,
№11 від 29.04.2010 р., №12 від 11.05.2010 р., №13 від
27.07.2011 р., №14 від 21.06.2013 р.. З них, перші 7
додаткових угод зі сторони ТзОВ
"Трускавецьінвест" підписані ОСОБА_4, а
решта - в.о. генерального директора
Березовським Р.Ф. та Юрківим А.П..

Від імені скаржника, на підставі
статуту ТзОВ "Трускавецьінвест" (нова
редакція), зареєстрованого виконавчим
комітетом Трускавецької міської ради,
державну реєстрацію змін до установчих
документів проведено 25.07.05 р., номер
запису 1000234, протоколу
генеральних зборів акціонерів АТ "СІВ
Централ Інвесат і пайова участь" від
07.06.06 р. від 17.08.2006 р., кредитний договір
підписав генеральний директор ТзОВ
"Трускавецьінвест" ОСОБА_4.

Відповідно до п. 12.1 Статуту ТзОВ
"Трускавецьінвест" (нова редакція),
вищим органом товариства є загальні
збори учасників.

Згідно п.13.1 статуту до виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства зокрема належить
обрання та відкликання генерального
директора.

Як зазначає скаржник, загальними
зборами ТзОВ "Трускавецьінвест" не
приймалося жодного рішення щодо
обрання генеральним директором ОСОБА_4
Враховуючи те, що ОСОБА_4 генеральним
директором позивача не обирався,
відповідно він не може бути органом
ТзОВ "Трускавецьінвест", а тому на думку
позивача, в силу ст. 92 ЦК України немає
підстав вважати, що ТзОВ
"Трускавецьінвест" набуло цивільних
прав та обов'язків, які випливають із
кредитного договору.

При вирішенні спору суд першої
інстанції підставно виходив з того, що
згідно вимог ч.1 ст. 237 ЦК України,
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 92 ЦК України визначено, що
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.
Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими
документами та законом.

Згідно частини 3 ст. 92 ЦК України
передбачено, що орган або особа, яка
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступає від
її імені, зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 62 Закону
України "Про господарські товариства",
в редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, у товаристві з
обмеженою відповідальністю
створюється виконавчий орган:
колегіальний (дирекція) або
одноособовий (директор). Дирекцію
очолює генеральний директор. Членами
виконавчого органу можуть бути також і
особи, які не є учасниками товариства.
Дирекція (директор) вирішує усі питання
діяльності товариства, за винятком тих,
що належать до виключної компетенції
зборів учасників. Збори учасників
товариства можуть винести рішення про
передачу частини повноважень, що
належать їм, до компетенції дирекції
(директора). Дирекція (директор) діє від
імені товариства в межах, встановлених
даним Законом та установчими
документами. Генеральний директор має
право без довіреності виконувати дії
від імені товариства. Інші члени
дирекції також можуть бути наділені
цим правом.

Згідно п. 16.1. статуту ТзОВ
"Трускавецьінвест" в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин, у товаристві
створюється виконавчий орган -
генеральний директор. Генеральний
директор вирішує всі питання
діяльності товариства за винятком тих,
що входять до виключної компетенції
загальних зборів учасників товариства.

Пунктом 16.5. статуту ТзОВ
"Трускавецьінвест" передбачено, що
генеральний директор в межах своєї
компетенції і відповідно до даного
статуту без довіреності діє від імені
товариства; від імені товариства та в
межах своєї компетенції укладає
правочини: представляє товариство у
всіх організаціях, установах і
підприємствах, а також перед
громадянами.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено,
що правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Згідно частини 1 ст. 181 ГК України також
передбачено, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Правовий аналіз наведених вище норм
свідчить про те, що підпис сторони
(сторін) на правочині підтверджує лише
форму правочину, в якій його вчинено -
письмову, а відповідно, сам факт
вчинення правочину юридичними особами
підтверджується наявністю печатки на
документі, вчиненому письмово. Тобто,
наявність печатки на договорі є
свідченням скріплення не підпису
особи, а самого документу. Вказної
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у справі
№21/235-09 (постанова від 01.11.2011р.) про
визнання недійсним договору,
встановивши відсутність факту
порушення положень ч.2 ст. 207 ЦК України
при укладенні оспорюваного договору за
обставин встановленої висновком
судово-почеркознавчої експертизи
невідповідності підпису на спірному
договорі дійсному підпису директора
товариства.

Судом першої інстанції підставно
встановлено, що з положень статуту
позивача, зокрема п.16.4, вбачається, що
генеральний директор ТзОВ
"Трускавецьінвест" обирається строком
на 5 років і працює за контрактом.
Контракт підписується повноваженим
представником учасників товариства. На
виконання вказаних положень статуту
ОСОБА_4 як генеральний директор ТзОВ
"Трускавецьінвест" станом на момент
укладення кредитного договору від
17.10.2006р. №48/2006 перебував у трудових
відносинах з товариством і лише
наказом від №619-К від 14.02.2008р. "Про
звільнення з посади генерального
директора ТзОВ "Трускавецьінвест" його
як генерального директора ТзОВ
"Трускавецьінвест" звільнено з посади з
14.02.2008 р. за згодою сторін на підставі п.
1 ст. 36 КЗпП України. Цим же наказом
виконуючим обов'язки генерального
директора ТзОВ "Трускавецьінвест"
обрано Герея Василя Лукіяновича. Факт
безпосереднього перебування ОСОБА_4 у
статусі керівника товариства
засвідчується також довідкою №2926 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
виданою Головним управлінням
статистики у Львівській області станом
на 14.07.2006р. (дата передує моменту
укладення кредитного договору), де
вказано, що керівником ТзОВ
"Трускавецьінвест" є ОСОБА_4.

Наведеним вище спростовуються доводи
скаржника з приводу того, що
відсутність покликання у кредитному
договорі від 17.10.2006р. №48/2006 на рішення
загальних зборів учасників ТзОВ
"Трускавецьінвсет" про обрання
генеральним директором ТзОВ
"Трускавецьінвест" ОСОБА_4 та
відсутність такого рішення взагалі у
ТзОВ "Трускавецьінвест" засвідчує
недотримання сторонами (ТзОВ
"Трускавецьінвест" та ПАТ "Кредобанк")
письмової форми кредитного договору
від 17.10.2006р. №48/2006. В момент підписання
вказаного договору встановлено, що
право на підписання правочинів від
імені ТзОВ "Трускавецьінвест" належить
саме генеральному директору як органу
управління товариством, а не іншій
особі. У зв'язку із цим, вимога,
визначена ч. 2 ст. 207 ЦК України, щодо
дотримання письмової форми кредитного
договору від 17.10.2006р. №48/2006, сторонами
дотримана, оскільки генеральний
директор ОСОБА_4 був наділений
повноваженнями на підписання
правочинів від імені ТзОВ
"Трускавецьінвест".

Твердження скаржника про те, що запис
до Єдиного державного реєстру щодо
генерального директора ТзОВ
"Трускавецьінвест" ОСОБА_4 було
здійснено виключно на підставі
реєстраційної картки, поданої та
підписаної ОСОБА_4, підставно не було
взято до уваги.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців", в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, обов'язковій
державній реєстрації шляхом внесення
відповідних змін до записів ЄДР в
порядку, встановленому цим Законом,
підлягають лише зміни до установчих
документів. Такі відомості про
юридичну особу, як: прізвище, ім'я та по
батькові осіб, які мають право вчиняти
юридичні дії від імені юридичної особи
без довіреності, у тому числі
підписувати договори, їх
ідентифікаційні номери фізичних
осіб-платників податків; дані про
наявність обмежень щодо
представництва від імені юридичної
особи, включаються до ЄДР шляхом
внесення записів на підставі
відомостей з відповідних
реєстраційних карток (чч. 1-2 ст. 17 ЗУ "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців"). Державному
реєстратору забороняється вимагати
додаткові документи для внесення змін
до відомостей про юридичну особу, які
містяться в ЄДР, якщо вони не
передбачені ч.1 цієї статті (ч.2 ст. 19
Закону).

Зі змісту ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" вбачається,
що в реєстраційній справі не
зберігаються документи, які
підтверджують обрання особи
виконавчим органом (керівником)
товариства. Більше того, як вказано у
ст. 19 цього ж Закону, зміна відомостей
про виконавчий орган (керівника)
товариства здійснюється лише на
підставі заповненої виконавчим
органом товариства реєстраційної
картки про внесення змін до відомостей
про юридичну особу, які містяться в
Єдиному державному реєстрі. У зв'язку з
вказаним, абсолютно вірним є те, що в
реєстраційній справі ТзОВ
"Трускавецьінвест" відсутні документи
на підтвердження обрання ОСОБА_4
генеральним директором ТзОВ
"Трускавецьінвест", оскільки ці
документи там не повинні бути в силу
вимог Закону.

Факт внесення державним реєстратором в
Єдиний державний реєстр відомостей про
зміну виконавчого органу на підставі
заповненої реєстраційної картки, по що
вказано у виписці (серія ААА №045509) з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом 20.09.2006р., повністю відповідає ст.
19 згаданого закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців",
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

При цьому, належних доказів того, що у
спірний період керівником скаржника
була інша особа, суду надано не було.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, у
відносинах з третіми особами обмеження
повноважень щодо представництва
юридичної особи не має юридичної сили,
крім випадків, коли юридична особа
доведе, що третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати про такі
обмеження.

У п. 3.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" вказано, що припис абзацу
першого частини третьої статті 92 ЦК
України зобов'язує орган або особу, яка
виступає від імені юридичної особи не
перевищувати своїх повноважень.
Водночас саме лише порушення даного
обов'язку не є підставою для визнання
недійсними правочинів, вчинених цими
органами (особами) від імені юридичної
особи з третіми особами, оскільки у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження (абзац
другий частини третьої статті 92 ЦК
України).Отже, позов про визнання
недійсним відповідного правочину може
бути задоволений у разі доведеності
юридичною особою (позивачем) у
господарському суді тієї обставини, що
її контрагент знав або повинен був
знати про наявні обмеження повноважень
представника цієї юридичної особи, але,
незважаючи на це, вчинив з ним
оспорюваний правочин (що не отримав
наступного схвалення особи, яку
представляють).

Частиною 1 ст. 241 ЦК України передбачено,
що правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину (ч. 2 ст. 241 ЦК України).

У п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" розтлумачено, що наступне
схвалення юридичною особою правочину,
вчиненого від її імені представником,
який не мав належних повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним (стаття 241 ЦК
України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено; тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Зазначений висновок суду першої
інстанції не є суперечливим, оскільки
випливає не лише з встановлених фактів
щодо повноважень керівника скаржника,
а й підтверджує юридичну
обов'язковість вчинених таким
керівником в інтересах скаржника дій. З
матеріалів справи, зокрема,
банківських виписок, вбачається, що
ТзОВ "Трускавецьінвест" кредит
фактично отримувався. У відповідності
до довідки ПАТ "Кредобанк" від 02.07.2014 р.,
заборгованість ТзОВ "Трускавецьінвест"
за кредитним договором склала 7436017,06
дол. США, сума погашення кредиту - 382623,35
дол. США, сума нарахованих відсотків
2293848,22 дол. США, сума сплати відсотків
2293848,22 дол. США, сума нарахованої
комісії 22000 дол. США, сума сплати
комісій - 22000 дол. США; а також сума
кредиту 98178515,75 грн., сума погашення
кредиту 4433260 грн., сума нарахованих
відсотків 58464688,03 грн., сума сплати
відсотків 45779106,82 грн., сума нарахованої
комісії 24000 грн., сума сплати комісій 19000
грн..

На виконання оскаржуваного договору
позивач отримав 7436017,06 дол. США, 41805187,60
грн. та на виконання його умов сплатив
на користь ПАТ "Кредобанк" 2662552,57 дол.
США та 50195366,82 грн. При цьому, з
протоколів №04/10 від 27.04.2010 р., №02/06 від
01.07.2011 р. загальних зборів ТзОВ
"Трускавецьінвест" вбачається
прийняття позивачем рішення про
збільшення суми кредиту в ПАТ
"Кредобанк" та уповноваження в.о.
генерального директора Юрківа А.П. на
підписання відповідних договорів; а з
протоколу загальних зборів ТзОВ
"Трускавецьінвест" №05/03/13 від 05.03.2013 р.
вбачається погодження на внесення змін
до договору іпотеки від 29.04.2010 р.

З огляду на викладене, зважаючи на
прийняття позивачем кредиту,
користування кредитними коштами,
підписання позивачальником (позивачем)
14 додаткових договорів до кредитного
договору від 17.10.2006р. №48/2006 різними
уповноваженими ТзОВ "Трускавецьінвест"
особами у статусі генерального
директора, в тому числі за заявами ТзОВ
"Трускваецьінвест" про
реструктуризацію боргу, часткове
повернення тіла кредиту та часткова
сплата відсотків за користування
кредитом, засвідчує схвалення ТзОВ
"Трускавецьінвест" кредитного договору
від 17.10.2006р. №48/2006, а, отже, засвідчує
дійсність договору та часткове
виконання.

Відтак, вимога про нікчемність
правочину та застосування наслідків
нікчемного правочину підставно була
відхилена судом першої інстанції.

Крім цього, кредитний договір був
забезпечений договором поруки №2/48/2006
від 29.04.2010 р., укладеним між ПАТ
"Кредобанк" (кредитор), ТзОВ
"Трускавецьінвест" (боржник) та ТзОВ
"Тофі" (поручитель); договором поруки
№3/48/2006 від 29.04.2010 р., укладеним між ПАТ
"Кредобанк" (кредитор), ТзОВ
"Трускавецьінвест" (боржник) та ТзОВ
"Прано Інвест" (поручитель); договором
іпотеки від 17.10.2006 р., укладеним між ВАТ
"Кредобанк" (іпотекодержатель) та тзОВ
"Трускавецьінвест" (іпотекодавець),
посвідчений приватним нотаріусом
Трускавецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованим в
реєстрі за №1988, предметом якого є
нежитлова будівля санаторію "Женева"
загальною площею 2052,3 кв.м., що зазначена
під літ. А-4 у Львівській області, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61, а також на
земельна ділянку загальною площею 0,1354
га кадастровий номер :02:001:0005 за
тією ж адресою; договором іпотеки,
укладеним між тими ж сторонами 26.06.2013 р.,
посвідченим приватним нотаріусом
Трускавецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованим в
реєстрі за №346, предметом якого є
будівля готельного корпусу (спальний)
6А' загальною площею 9043,4 кв.м. у
Львівській області, м. Трускавець, вул.
Суховоля, 59; а також земельна ділянка
загальною площею 0,2587 га кадастровий
номер :02:001:0009 за тією ж адресою.

Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне
зобов'язання не підлягає забезпеченню.
Недійсність основного зобов'язання
(вимоги) спричиняє недійсність
правочину щодо його забезпечення, якщо
інше не встановлено цим кодексом.
Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про
іпотеку" іпотекою може бути
забезпечене виконання дійсного
зобов'язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності.

Враховуючи те, що твердження, позивача
про нікчемність кредитного договору
від 17.10.2006р. №48/2006 не знайшли свого
документального підтвердження в
матеріалах справи, а інших підстав для
визнання недійсним договору іпотеки
від 17.10.2006р. №1988, визнання недійсним
договору іпотеки від 26.06.2013р. №346,
визнання недійсним договору поруки від
29.04.2010р. №3/48/2006, визнання недійсним
договору поруки від 29.04.2010р. №2/48/2006,
скаржник не зазначає, суд першої
інстанції враховуючи межі розгляду
спору, дійшов правильного висновку, що
такі вимоги не підлягають задоволенню
з підстав, заявлених у позовній заяві.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обгрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Відповідач додаткових доказів не подав
і суду апеляційної інстанції, не
обґрунтовував неможливості подання
таких доказів суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили. Однак, у
встановленому законом порядку
підстави, передбачені у ст. 104 ГПК
України для скасування або зміни
судового рішення не були доведені суду
належними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи, наявні в
них докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Львівської
області від 22.07.2014 р. у справі № 914/1700/14
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101,
103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трускавецьінвест"- залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Львівської області від 22.07.2014 р. у
справі № 914/1700/14 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до
господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови суду оформлено
і підписано відповідно до вимог статті
105 ГПК України 02.09.2014 року.

Головуючий-суддя
Костів Т.С.

Суддя
Марко Р.І.

Суддя
Желік М.Б.