ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Справа № 903/713/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Короткевича О.Є.,. Куровського
С.В.,розглянувши касаційні скарги
1.товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроторг-К",
м. Рогатин Івано-Франківської області;
2.товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергетичний
Альянс", м. Рогатин Івано-Франківської
областіна ухвалувід 26.05.2014
господарського суду Волинської
області та постановувід 01.07.2014
Рівненського апеляційного
господарського суду (в частині
розгляду грошових вимог ТОВ
"Агроторг-К" та ТОВ "Енергетичний
Альянс") у справі№ 903/713/13
господарського суду Волинської
областіпро банкрутствопублічного
акціонерного товариства "Горохівський
цукровий завод", смт. Мар'янівка
Волинської області арбітражний
керуючий Томашук М.С., м. Вінниця
(розпорядник майна) у судовому
засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Державний ощадний банк України"
арбітражний керуючий ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" Войтко О.В., довір.;
Томашук М.С.; ОСОБА_6, ОСОБА_7, довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 11.03.2014 порушено
провадження у справі №903/713/13 про
банкрутство публічного акціонерного
товариства "Горохівський цукровий
завод" (далі - боржник).

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 26.05.2014 за
результатами попереднього засідання
затверджено реєстр вимог кредиторів
боржника та, зокрема, відмовлено ТОВ
"Енергетичний Альянс" (далі -кредитор 1)
у визнанні його грошових вимог до
боржника в сумі 12 175 050,83 грн. та ТОВ
"Агроторг-К" (далі - кредитор 2) у
визнанні його грошових вимог до
боржника в сумі 142 005 600 грн. Ухвала у
відповідній частині мотивована тим, що
грошові спірні вимоги не підтверджені
відповідними первинними документами, а
частина грошових вимог кредитора 2
взагалі погашена боржником ще до
порушення справи про банкрутство. Крім
того, розглядаючи грошові вимоги
кредитора 2, суд першої інстанції
вказав на недійсність договору, на
якому ґрунтуються вимоги, з підстав
невідповідності нормам чинного
законодавства, а саме ст. 34 Закону
України "Про акціонерні товариства".

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014 (судді:
Демидюк О.О.- головуючий, Бригінець Л.М.,
Огороднік К.М.) ухвалу від 26.05.2014 в
частині відмови у визнанні грошових
вимог, зокрема, кредитора 1 та
кредитора 2 залишено без змін з тих же
підстав.

Не погоджуючись з указаними судовими
рішеннями, кредитор 1 та кредитор 2
звернулися до Вищого господарського
суду України з касаційними скаргами.

Вимоги касаційної скарги кредитора 1
полягають у скасуванні ухвали суду
першої інстанції та постанови суду
апеляційної інстанції в частині
відмови у визнані його грошових вимог і
прийняті нового рішення про визнання
грошових вимог кредитора 1 до боржника
з підстав порушення судами норм
чинного законодавства, неповного
з'ясування судами обставин справи.
Кредитор посилається на дійсність його
вимог до боржника, які підтверджені
відповідними документами.

Кредитор 2 у касаційній скарзі просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій в частині відмови у визнані
його грошових вимог і прийняти нове
рішення про визнання грошових вимог
кредитора 2 до боржника з підстав
порушення чинного законодавства,
зокрема ст.ст. 203, 215, 559 Цивільного
кодексу України, а також неповного
з'ясування судами обставин справи.
Кредитор 2, зокрема, зазначає про
безпідставність посилань судів на
незаконність правочину, яким
обґрунтовані грошові вимоги, оскільки
жодних вимог щодо недійсності
правочину у встановленому порядку ні
боржником, ні розпорядником майна не
заявлялось.

02.09.2014 від кредитора 2 надійшло
повідомлення телеграфом, яке містить
клопотання про відкладення розгляду
справи, мотивоване неможливістю
забезпечення явки представника в
судове засідання. Враховуючи
встановлений ст. 1118 ГПК України строк
для розгляду касаційних скарг, а також
те, що кредитор 2 є юридичною особою, яка
має не лише одного представника,
колегія суддів не знаходить підстав
для задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційних скарг, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 N
4212-VI, далі - Закон про банкрутство)
визначено, що кредитор - юридична або
фізична особа, які мають підтверджені у
встановленому порядку документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника.

У силу ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство
конкурсні кредитори одночасно з заявою
про грошові вимоги до боржника
зобов'язані подати до господарського
суду документи, що їх підтверджують.

Відтак, грошові вимоги кредитора до
боржника повинні бути підтверджені
відповідними доказами.

Слід зазначити, що у справі про
банкрутство господарський суд не
розглядає по суті спори стосовно
заявлених до боржника грошових вимог, а
лише встановлює наявність або
відсутність відповідного грошового
зобов'язання боржника шляхом
дослідження первинних документів
(договорів, накладних, актів тощо) та
(або) рішення юрисдикційного органу, до
компетенції якого віднесено вирішення
відповідного спору.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, грошові вимоги кредитора 1
становлять 12 175 050,83 грн.

10 769 050,83 грн. кредитор 1 обґрунтовує
договором про відступлення права
вимоги від 05.06.2013, укладеним між ним
(новий кредитор) та ТОВ "Солодка
країна-К" (первісний кредитор), за яким
перший набув право вимоги до боржника
за генеральною кредитною угодою від
20.11.2002 (укладена між боржником та АППБ
"Аваль").

Стосовно цього зобов'язання боржника
судами встановлено, що 03.07.2013, тобто вже
після укладення договору про
відступлення права вимоги від 05.06.2013,
між ТОВ "Солодка країна-К" та
боржником укладено договір про
задоволення вимог іпотекодержателя, за
яким боржник погасив у повному обсязі
заборгованість перед ТОВ "Солодка
країна-К" за генеральною кредитною
угодою від 20.11.2002 та додатковими
угодами до неї шляхом передачі
заставленого майна. Отже, заявлені
кредитором 1 вимоги в сумі 10 769 050,83 грн.
є погашеними.

Вимоги в сумі 196 000 грн. мотивовані
договором купівлі-продажу від 31.05.2013 №
31/05-13, відповідно до якого боржник
придбав у кредитора 1 40 тон цукру.
Відносно цих вимог судами встановлено,
що у накладних, наданих кредитором 1 у
підтвердження факту отримання
боржником товару, відсутні відомості
про особу, яка прийняла товар. Крім
того, операції з придбання товару за
вказаним договором не відображені в
податковому та статистичному обліках
боржника.

Решта вимог в сумі 1 210 000 грн. виникла за
11-ма договорами доручення, укладеними
між боржником (довіритель) та
кредитором 1 (повірений) за період з
22.07.2013 по 18.11.2013. За умовами вказаних
договорів кредитор 1 зобов'язався
оплатити від імені, за рахунок
довірителя або за власними коштами, які
підлягають відшкодуванню довірителем,
товар згідно додаткових угод до
договору від 31.08.2012 №31/08Г. Проте судами
встановлено відсутність як доказів
отримання боржником товарів (послуг)
(акти виконаних робіт, накладні тощо) за
договором від 31.08.2012 №31/08Г, так і
відповідних повідомлень довірителя
(боржника) про виконання доручення,
здійснених на виконання п. 2.1.
договорів доручення.

Отже, встановлені судами попередніх
інстанцій обставини свідчать, що
частина заявлених кредитором 1 до
боржника грошових вимог є погашеними, а
решта - не підтвердженими відповідними
доказами та первинними документами. У
зв'язку з чим висновки судів про
відмову у визнанні таких вимог у справі
про банкрутство є правомірними та
відповідають встановленим обставинам
справи.

Грошові вимоги кредитора 2 в сумі 142 005 600
грн. ґрунтуються на договорі поруки від
23.05.2011, на підставі якого боржник
поручився перед кредитором 2 за
виконання ТОВ "Інтерагро-2007" обов'язку
щодо погашення заборгованості за
договором купівлі-продажу від 23.05.2011 №
32/05.

У той же час у накладних, наданих
кредитором 2 у підтвердження факту
наявності боргу основного боржника -
ТОВ "Інтерагро-2007", відсутні посилання
на згаданий договір купівлі-продажу, як
на підставу поставки товару, а сам
товар отриманий невстановленою особою,
яка не має відношення до боржника. Отже,
кредитором 2 не доведено за допомогою
відповідних первинних документів
факту наявності боргу, за виконання
якого поручився боржник.

Крім того, в договорі купівлі-продажу
від 23.05.2011 № 32/05 строк розрахунків за
отриманий товар не встановлений, а
кредитор 2 протягом року від дня
укладення договору поруки від 23.05.2011 не
звертався до поручителя - боржника з
вимогою про виконання зобов'язання.
Зазначене свідчить про припинення
поруки в силу норм ст. 559 ЦК
України.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій про відмову у визнанні
грошових вимог кредитора 2 є законними
та обґрунтованими.

Разом з тим, суд першої інстанції
безпідставно надав правову оцінку
дійсності та законності договору
поруки від 23.05.2011, чим фактично
розглянув вимоги, які не були заявлені
та взагалі не можуть бути предметом
дослідження при розгляді грошових
вимог кредиторів у попередньому
засіданні. При цьому резолютивна
частина оскаржуваної ухвали взагалі не
містить висновків щодо розглянутих
судом вимог у цій частині. Отже, у
даному випадку суд вийшов за межі
наданих повноважень та порушив приписи
ст.ст. 83, 84 ГПК України, ст. 25 Закону про
банкрутство.

Суд апеляційної інстанції на зазначені
порушення уваги не звернув та їх не
виправив. У зв'язку з чим відповідне
мотивування підлягає вилученню з
тексту оскаржуваних процесуальних
документів.

Колегія суддів також зазначає, що
доводи обох касаційних скарг фактично
зводяться до викладу обставин справи
та вимог про переоцінку доказів, на
яких ґрунтуються спірні грошові
вимоги, що виходить за межі повноважень
суду касаційної інстанції (ст.ст. 1115, 1117
ГПК України).

За таких обставин оскаржувані судові
рішення в частині розгляду спірних
грошових вимог підлягають залишенню
без змін, як такі, що відповідають
нормам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст.ст. 1, 23, 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 559 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 1115 - 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроторг-К" та товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетичний Альянс"
залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
01.07.2014 та ухвалу господарського суду
Волинської області від 26.05.2014 у справі
№ 903/713/13 в частині розгляду грошових
вимог ТОВ "Агроторг-К" та ТОВ
"Енергетичний альянс" залишити без
змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
О.Є. Короткевич

С.В. Куровський