ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014
Справа № 917/1175/14

За позовною заявою Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", 36008, м. Полтава,
вул. Комарова, 2а

До відповідача Колективне
підприємство "Полтавський
м'ясокомбінат", 36014, м. Полтава,
вул. Харчовиків, 6

Про стягнення 25 693,05 грн., в т.ч. 15 766,46 грн.
- заборгованості відповідача за
відпущену теплову енергію у вигляді
гарячої води за умовами договору № 3689
від 10.12.2013 р. за період січень-квітень 2014
року (включно), 9 034,44 грн. - пеня, 74,09 грн. -
3 % річних та 820,08 грн. - інфляційні
втрати.

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники

від позивача: Стасовська Н.І. (див.
протокол судового засідання);

від відповідача: Татусь О.А. (див.
протокол судового засідання);

14.08.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Рішення виноситься після перерви,
оголошеної в судовому засіданні 17.07.2014
р. в порядку ст. 77 ГПК України з огляду
на необхідність поповнення матеріалів
справи додатковими документальними
доказами.

Суть спору: розглядається позовна
заява Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", м. Полтава про
стягнення з Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат", м. Полтава
25 693,05 грн., в т.ч. 15 766,46 грн. -
заборгованості відповідача за
відпущену теплову енергію у вигляді
гарячої води за умовами договору № 3689
від 10.12.2013 р. за період січень-квітень 2014
року (включно), 9 034,44 грн. - пеня, 74,09 грн. -
3 % річних та 820,08 грн. - інфляційні
втрати.

Позивач на позовних вимогах наполягає
у повному обсязі за мотивами позовної
заяви.

Відповідач письмового відзиву для
залучення до матеріалів справи не
надав, у судовому засіданні заперечень
проти позову від представника
відповідача також не надходило.

Відповідач надав суду клопотання про
зменшення розміру неустойки № 138/01-11
від 14.08.2014 року (вх. № 10515 від 14.08.2014 року),
у якому просить суд застосувати п. 3 ст.
83 ГПК України та зменшити розмір
стягуваної пені на п'ятдесят відсотків.

Дане клопотання судом задовольняється
за мотивуванням, викладеним нижче.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

10.12.2013 р. між Полтавським обласним
комунальним виробничим підприємством
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (теплопостачальна
організація) та Колективним
підприємством "Полтавський
м'ясокомбінат" (споживач) укладено
Договір № 3689 на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води (далі -
договір, а.с. 12-13), за умовами якого
теплопостачальна організація взяла на
себе зобов'язання постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення приміщень
споживача до межі розподілу балансової
належності теплових мереж будівель,
згідно додатку № 1 Розрахунок обсягу
теплової енергії, який є невід'ємною
частиною даного договору, а
споживач зобов'язувався сплатити
теплову енергію у вигляді гарячої води
на умовах цього договору.

При цьому сторони, зокрема, узгодили
наступне :

- розрахункове теплове навантаження на
опалення складає 0,021743 Гкал/год (п. 15
Договору);

- розрахунки за відпущену теплову
енергію проводяться відповідно до
тарифів, встановлених уповноваженим
органом та діючих на період постачання
теплової енергії, на підставі
виконаних розрахунків відповідно до
теплових навантажень. Вартість 1 Гкал -
802,18 грн. (без ПДВ), 962,62 грн. (з ПДВ) для
потреб інших споживачів (3 група).
Розрахунковим періодом є календарний
місяць (п. 17 Договору);

- оплата вартості теплової енергії,
визначеної розрахунковим способом в п.
3 додатку "Розрахунок обсягу теплової
енергії" проводиться споживачем
плановим платежем до 30 числа поточного
місяця. Кінцевий розрахунок вартості
теплової енергії, визначеної з
урахуванням фактичної температури
повітря, проводиться споживачем до 15
числа місяця наступного за
розрахунковим на підставі виписаного
рахунку (п. 18 Договору );

- у випадку неоплати у вказані строки
вводиться пеня в розмірі 1,0 % за кожний
день прострочки платежу, але не більше
100 % боргу згідно Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги" № 686-XI від 20.05.99 р., а
також стягується 3 % річних з
простроченої суми та інфляційні
втрати, згідно ст. 625 ЦК України (п. 20
Договору);

- Договір набирає чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.01.2014 року і діє в частині
постачання теплової енергії (опалення)
до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків -
до їх повного завершення (п. 25 Договору).

За даними позивача в порушення умов
договору відповідач не розраховувався
за постачання теплової енергії за
період з 01.01.2014 року по 30.04.2014 року, з
огляду на що утворилась заборгованість
у сумі 15 766,46 грн., яка станом на дату
подачі позову не сплачена.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 25 693,05 грн., в
т.ч. 15 766,46 грн. - заборгованості
відповідача за відпущену теплову
енергію у вигляді гарячої води за
умовами договору № 3689 від 10.12.2013 р. за
період січень-квітень 2014 року (включно),
9 034,44 грн. - пеня, 74,09 грн. - 3 % річних та
820,08 грн. - інфляційні втрати.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконував
зобов'язання за вищезазначеним
Договором щодо постачання відповідачу
теплової енергії. Відповідач в
порушення прийнятих на себе
зобов'язань за вказаним Договором та
приписів ст. 692 Цивільного кодексу
України за отриману теплову енергію не
сплатив. Дана обставина відповідачем
визнається.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку позовних вимог
щодо стягнення з відповідача 3 % річних
у розмірі 74,07 грн. та інфляційних втрат
у розмірі 820,08 грн., суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача
відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України є правомірними, відповідачем
не спростовані, а тому підлягають
задоволенню (розрахунок здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга: Закон Еліт 9.1.3" та додано до
матеріалів справи).

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549
Цивільного кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України. Відповідно до
ст. 230 Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231
Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Пунктом 20 Договору на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води - у
випадку неоплати у вказані строки
вводиться пеня в розмірі 1,0 % за кожний
день прострочки платежу, але не більше
100 % боргу згідно Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги" № 686-XI від 20.05.99 р.

Згідно статті 4 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку, в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 9 032,44 грн. пені, суд прийшов
до висновку, що заявлений розмір пені
відповідає вимогам Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
(розрахунок здійснено за допомогою
калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга: Закон Еліт 9.1.3" та додано до
матеріалів справи).

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
приймаючи рішення у справі суд має
право за власною ініціативою
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Як уже зазначалося вище відповідач
надав суду клопотання про зменшення
розміру неустойки неустойки № 138/01-11
від 14.08.2014 року (вх. № 10515 від 14.08.2014 року),
у якому просить суд застосувати п. 3 ст.
83 ГПК України та зменшити розмір
стягуваної пені на п'ятдесят відсотків.

Матеріали справи та надані
відповідачем пояснення свідчать про
те, що КП "Полтавський м'ясокомбінат" за
результатами фінансово -
господарської діяльності за перше
півріччя 2014 року отримало загальні
збитки у розмірі 15 073,00 грн.
Заборгованість відповідача по виплаті
заробітної плати працівникам складає
207,00 грн. Крім цього, на балансі КП
"Полтавський м'ясокомбінат"
знаходяться гуртожитки, які
перебувають у державній власності в
особі Регіонального відділення Фонду
державного майна у Полтавській
області. Заборгованість мешканців
зазначених гуртожитків за надані їм
комунальні послуги становить 61 554,39 грн.
і зараз підприємством вчиняються дії
щодо її стягнення у судовому порядку.

При вирішенні вищезазначеного
клопотання, суд приймає до уваги
заборгованість відповідача по
заробітній платі перед працівниками
підприємства та заборгованість
мешканців гуртожитків перед
відповідачем по даній справі. Крім
цього, штрафні санкції є надмірно
великими у порівнянні із
заборгованістю відповідача.

Враховуючи вищевикладене,
застосування до відповідача штрафних
санкцій (пені) у розмірі 9 032,44 грн. може
привести до погіршення фінансового
стану КП "Полтавський м'ясокомбінат",
виходячи із загальних засад,
встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу
України, а саме - справедливості,
добросовісності та розумності, у
відповідності до ст. 233 Господарського
кодексу України та на підставі п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, суд прийшов до висновку щодо
доцільності зменшити розмір пені до 50 %
.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача пені підлягають
задоволенню в частині стягнення 4 516,22
грн., в частині стягнення з відповідача
4 516,22 грн. пені у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких інших
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 15 766,46 грн.
заборгованості відповідача за
відпущену теплову енергію у вигляді
гарячої води за умовами договору № 3689
від 10.12.2013 р. за період січень-квітень 2014
року (включно), 4 516,22 грн. - пеня, 74,09 грн. -
3 % річних та 820,08 грн. - інфляційні втрати
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому в цій частині
підлягають задоволенню. Позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача пені
в розмірі 4 516,22 грн. задоволенню не
підлягають.

У п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що судовий
збір у разі зменшення судом розміру
неустойки покладається на відповідача
повністю, без урахування зменшення
неустойки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати, понесені позивачем при подачі
позову, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. 43, ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат" (вул..
Харчовиків, 6, м. Полтава, 36014) , р/р 4001 у ПАТ КБ "Приватбанк",
МФО 331401 на користь Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, 36008) , р/р 260007148
в АК "Полтавабанк", МФО 331489 - 15 766,46 грн.
заборгованості відповідача за
відпущену теплову енергію у вигляді
гарячої води за умовами договору № 3689
від 10.12.2013 р. за період січень-квітень 2014
року (включно), 4 516,22 грн. пені, 74,09 грн. 3 %
річних, 820,08 грн. інфляційних втрат та 1
827,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим
рішенням.

3. В частині позовних щодо стягнення 4
516,22 грн. пені у позові відмовити.

Повне рішення складено 15.08.2014 року.

СУДДЯ
БУНЯКІНА Г.І.