ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р.
Справа № 911/2779/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства
«Вишнівськтеплоенерго» Вишневої
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області», Київська
область, м. Вишневе

до Державного українського
науково-дослідного інституту
фарфоро-фаянсової промисловості,
Київська область, м. Вишневе

про стягнення 811561,92 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Карандюк М.В. (довіреність
№1 від 8 січня 2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство
«Вишнівськтеплоенерго» Вишневої
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Державного українського
науково-дослідного інституту
фарфоро-фаянсової промисловості (далі -
відповідач) про стягнення 811561,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору про
постачання теплової енергії від 14
листопада 2008 року за №53/ІФП 08.14.02, а
саме, відповідач не сплатив грошові
кошти за спожиту теплову енергію в
період з листопада 2012 року по квітень
2014 року, в результаті чого за ним
утворилась заборгованість в розмірі
728863,34 грн. Додатково, за прострочення
виконання зобов'язання позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
13872,23 грн., інфляційні втрати у розмірі
48409,07 грн., та 3% річних у розмірі 20417,28
грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 9 липня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 27 серпня 2014 року.

Відповідно до ухвали суду від 27 серпня
2014 року розгляд справи на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України відкладено на 10 вересня 2014
року.

Відповідач у судові засідання 27 серпня
2014 року та 10 вересня 2014 року не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
хоча про день, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
в установленому законом порядку
ухвалами суду від 9 липня 2014 та від 27
серпня 2014 року. Витребувані документи
відповідач суду не надав. Суд вважає за
можливе відповідно до ст. 75 ГПК України
розглянути справу без участі
відповідача за наявними в ній
матеріалами.

10 вересня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
теплопостачальна організація) та
відповідачем (за договором - споживач) 14
листопада 2008 року укладено договір про
постачання теплової енергії за №53/ІФП
08.14.02.

Пунктом 1 договору встановлено, що
теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію у вигляді
перегрітої води в потрібних йому
обсягах, а споживач зобов'язується
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що
теплова енергія постачаєтеся
споживачу в кількості 605 Гкал/рік у
вигляді перегрітої води, з них на
опалення 0,2821 Гкал/год. При цьому,
теплові витрати на теплових мережах, що
належать споживачу становлять 53
Гкал/рік.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що
відпуск теплової енергії по місяцям з
урахуванням теплових витрат приблизно
буде становити в Гкал.: у січні 125,
лютому 119, березні 105, квітні 39, жовтні 46,
листопаді 105 та грудні 119.

Згідно з протоколом розбіжностей від 5
грудня 2008 року до п. 6.4 договору
встановлено, що оплата за теплову
енергію проводиться грошовими коштами
по факту її отримання на підставі
виставлених теплопостачальною
організацією актів наданих послуг до 20
числа наступного місяця.

Згідно з протоколом розбіжностей від 5
грудня 2008 року до п. 8.2 договору
встановлено, що в разі порушення
строків оплати за теплову енергію,
споживач сплачує на користь
теплопостачальної організації пеню, за
кожен день прострочки в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 10.1 договору
договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до 13 листопада 2009
року.

Згідно з пунктом 10.4 договору договір
вважається щорічно поновленим, якщо за
місяць до закінчення його дії не буде
заявлено однією із сторін про його
розірвання, чи його перегляд.

На виконання умов договору позивач у
період: з листопада 2012 року по квітень
2014 року поставив відповідачу теплову
енергію на загальну суму 728863,34 грн., що
підтверджується актами наданих послуг
(том 1, а.с. 27-37), копії яких наявні в
матеріалах справи та оригінали яких
оглянуто у судовому засіданні.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не повністю виконав
умови договору. Зазначений факт
відповідачем не спростовано. Розмір
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи. Вимога позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості, що виникла у
відповідача через порушення умов
договору в розмірі 728863,34 грн. підлягає
задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, нарахованої позивачем, у
сумі 13872,23 грн. є обґрунтованим та
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Нараховані позивачем 3%
річних у сумі 20417,28 грн. та інфляційні
втрати у сумі 48409,07 грн. є
обґрунтованими, тому позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Державного
українського науково-дослідного
інституту фарфоро-фаянсової
промисловості (08132, Київська область,
Києво-Святошинський район, м. Вишневе,
вул. Святошинська, 29, код 05468498) на
користь Комунального підприємства
«Вишнівськтеплоенерго» Вишневої
міської ради Київської області» (08132,
Київська область, Києво-Святошинський
район, м. Вишневе, вул. Київська, 11, код
19417197) - 728863 (сімсот двадцять вісім тисяч
вісімсот шістдесят три) грн. 34 коп.
заборгованості, 13872 (тринадцять тисяч
вісімсот сімдесят дві) грн. 23 коп. пені,
48409 (сорок вісім тисяч чотириста
дев'ять) грн. 07 коп. інфляційних втрат,
20417 (двадцять тисяч чотириста
сімнадцять) грн. 28 коп. 3% річних та 16231
(шістнадцять тисяч двісті тридцять
одна) грн. 24 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 12 вересня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.