ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2014 р.
Справа № 926/135/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н. М.

Мирутенка О.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Сторожинець

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 15.04.2014р.

у справі № 926/135/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, м.Чернівці

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Сторожинець

про стягнення заборгованості в
сумі 73472,87 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4 - представник,

від відповідача: ОСОБА_5 - представник

05.05.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду Чернівецької
області від 15.04.2014р. у даній справі, яка
автоматизованою системою
документообігу суду розподілена до
розгляду судді-доповідачу Михалюк О.В.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
06.05.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №926/135/14 введено
суддів Галушко Н.А. та Мельник Г.І.

Ухвалою суду від 07.05.2014р. зазначена вище
апеляційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
на 26.05.2014р. Розгляд справи відкладався
до 11.06.2014р.

У відповідності до розпорядження №78
від 11.06.2014 року щодо призначення
повторного автоматичного розподілу,
справу розподілено для розгляду
головуючому судді Гнатюк Г.М.

Розпорядженням в.о.голови Львівського
апеляційного господарського суду від
11.06.2014 року у склад колегії для розгляду
справи №926/135/14 введено суддів Кордюк
Г.Т. та Мирутенка О.Л.

Розгляд справи відкладався до 24.06.2014р. В
судовому засіданні 24.06.2014р.
оголошувалась перерва до 01.07.2014р.
Ухвалою суду від 01.07.2014р. розгляд справи
відкладено на 22.07.2014р.

У зв'язку із перебуванням судді Кордюк
Г.Т. у відпустці, розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 року у
склад колегії для розгляду справи
№926/135/14 замість судді Кордюк Г.Т.
введено суддю Кравчук Н.М.

Ухвалою суду від 22.07.2014р. розгляд
справи відкладено до 28.08.2014р.

В судовому засіданні 28.08.2014р. за
клопотанням відповідача здійснювалася
технічна фіксація судового процесу.

Заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 15.04.2014р. у
справі №926/135/14 (суддя Гончарук О.В.)
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено
повністю та стягнено з приватного
підприємця ОСОБА_2 на користь
приватного підприємця ОСОБА_3 76398,45грн.
заборгованості, 1827грн. судового збору
та 3500грн. витрат на оплату послуг
адвоката (з врахуванням заяви про
збільшення позовних вимог).

Не погоджуючись з таким рішенням,
приватний підприємець ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає незаконним,
таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, а тому просить
його скасувати, і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

Зокрема, на думку скаржника судом
першої інстанції не враховано, що
позивачем не доведено належного
виконання ним умов договору, зокрема
щодо надання підписаних у
двосторонньому порядку завдань для
виконання послуг, а тому позивач не
може пред'являти відповідачу вимоги
щодо будь-яких порушень стосовно
неіснуючих завдань. Апелянт зазначає
також, що не зважаючи на те, що позивач
не зміг довести факт видачі належним
чином оформлених завдань, хвороба
відповідача, є випадком, який від нього
не залежав і який він не міг
передбачити при укладенні договору.
При цьому, стверджує, що відповідач
намагався не допустити порушень
власних зобов'язань та у листі від
13.09.2013р. не ініціює дострокове
розірвання договору, а лише не
погоджується на укладення нового
договору та погоджується на дострокове
розірвання укладеного договору, у
зв'язку з чим, відсутні підстави
вважати, що договір достроково
розірваний з ініціативи відповідача.
Крім цього, апелянт зазначає про
безпідставне збільшення позовних
вимог та задоволення позову в частині
стягнення саме 76398,00грн., оскільки у
відповідності до видаткових касових
ордерів, які містяться в матеріалах
справи, сума виплаченої проавансованої
винагороди становить 72227,14грн.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 22.07.2014р. (вх.№01-04/4087/14 від
22.07.2014р.) представник фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 спростовує
доводи скаржника та зазначає про
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду, у зв'язку з чим просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
Львівський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до господарського
суду Чернівецької області з позовом
про стягнення з фізичної-особи
підприємця ОСОБА_2 73472,87грн.
заборгованості, у зв'язку з самовільним
припиненням з боку відповідача
надання, передбачених договором
послуг, і у відповідності до п.п. 7.7.
договору від 01.01.2012р., останній
зобов'язаний повернути позивачу
проавансовану винагороду, виплачену за
весь термін роботи.

У відповідності до заяви від 27.03.2014р.,
яка ухвалою суду від 27.03.2014р.
задоволена, позивач збільшив позовні
вимоги, мотивуючи це тим, що не врахував
повний обсяг видаткових платіжних
документів, які засвідчують здійснення
виплати відповідачеві винагороди та
просив стягнути з відповідача 76398,00грн.
заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що між
приватним підприємцем ОСОБА_3, як
замовником, та приватним підприємцем
ОСОБА_2, як виконавцем, 01 січня 2012 pоку
укладено договір про надання послуг
(надалі - Договір), згідно з умовами
якого виконавець надає за завданням
замовника послуги на умовах,
передбачених даним договором, а
замовник приймає та оплачує ці послуги.
Послуги надаються безперервно
протягом дії даного договору взаємодії
із замовником та з його фахівцями.

Згідно з п.п. 2.1. Договору, замовник
делегує виконавцю права менеджера
оптимізації сайтів. Послуги за даним
договором надаються шляхом виконання
своїх обов'язків та індивідуальних
завдань замовника безперервно
протягом дії даного договору.

У відповідності до п.п. 2.4., 2.6. Договору з
метою забезпечення взаємодії
виконавця з фахівцями замовника,
послуги за цим договором надаються в
приміщенні замовника, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, протягом робочого
графіка замовника. Виконавець надає
послуги з 9.00 год. до 18.00 год. з перервою
на обід, п'ять днів на тиждень
(понеділок - п'ятниця включно).

Відповідно до п.п. 6.1. Договору,
сторонами обумовлено строк його дії з
моменту підписання до 01.01.2015. Згідно з
укладеними між сторонами додатковими
угодами №1 від 01.03.212 та 01.03.2013, дія
Договору продовжувалась до 01.01.2017 та
01.01.2019.

В підпунктах 3.3., 3.4. Договору сторони
обумовили, що оплата за надані послуги
здійснюється шляхом перерахування
коштів на рахунок виконавця в
банківській установі або готівкою у
термін не пізніше десяти днів з моменту
підписання акту приймання-передачі.
Замовник здійснює авансування послуг,
що надаються за даним Договором, шляхом
перерахування авансових платежів.
Авансові платежі виплачуються
виконавцю щомісячно не пізніше 10 числа
кожного місяця в національній валюті
України у розмірі еквівалентному 90
євро за курсом Національного Банку
України на день виплати.

Згідно з умовами підпункту 3.5. Договору,
крім оплати за надані послуги, замовник
виплачує виконавцю винагороду за
своєчасне виконання завдань і якісне
надання послуг. Винагорода
виплачується щомісячно у національній
валюті України у розмірі
еквівалентному 210 євро за курсом НБУ на
день виплати.

Отже, сторони за власним бажанням
обумовили в Договорі, крім умови про
оплату вартості виконаних послуг
(підпункти 3.1., 3.3. Договору), також умову
про право у виконавця на грошову
винагороду, виплата якої обумовлена
настанням певних підстав та залежить
від волі замовника.

У відповідності до ст. 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання є
правовідношенням, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, на виконання
умов договору, позивачем крім оплати за
виконану роботу, було перераховано на
користь відповідача також грошові
кошти на загальну суму 76398,45 грн., що
підтверджується видатковими касовими
ордерами від 04.01.2012 на суму 2162,60 грн., від
01.02.2012 на суму 2210,71 грн., від 07.03.2012 на
суму 2206,39 грн., від 10.04.2012 на суму 3652,18
грн., від 10.05.2012 на суму 3641,93 грн., від
05.06.2012 на суму 3446,94 грн., від 10.07.2012 на
суму 3438,96 грн., від 06.08.2012 на суму 3425,59
грн., від 06.09.2012 на суму 3518,76 грн., від
02.10.2012 на суму 3602,41 грн., від 09.11.2012 на
суму 3562,97 грн., від 10.12.2012 на суму 3610,25
грн., від 08.01.2013 на суму 3640,18 грн., від
11.02.2013 на суму 3741,43 грн., від 04.03.2013 на
суму 5091,54 грн., від 02.04.2013 на суму 5015,15
грн., від 07.05.2013 на суму 5119,77 грн., від
01.06.2013 на суму 5093,89 грн., від 08.07.2013 на
суму 5045,73 грн. та від 05.08.2013 на суму 5171,07
грн., в яких зазначено цільове
призначення здійснення таких платежів
як авансування винагороди за своєчасне
виконання завдань та якісне надання
послуг згідно з п.п. 3.5. договору на
надання послуг від 01.01.2012р.

Відповідно до підпункту 7.7. Договору, у
разі припинення чи розірвання Договору
з підстав, передбачених п.п. 6.3-6.4.
Договору, виконавець в десятиденний
строк повертає замовнику виплачений
йому авансовий платіж, підстави для
виплати якого не настали
(проавансована послуга, яка не прийнята
замовником за актом
приймання-передачі), а також
проавансовану винагороду, виплачену за
весь термін роботи.

Водночас, згідно з п.п. 6.4. Договір
вважається достроково розірваним з
ініціативи виконавця у разі його
відмови від надання послуг за
завданням замовника, в тому числі у
разі неприйняття до виконання та не
підписання протягом одного робочого
дня отриманого завдання, а також у разі
допущення без поважних причин перерви
у виконанні завдання.

Таким чином, виходячи з даних умов
Договору, підставою повернення
проавансованої винагороди за весь
термін роботи є дострокове розірвання
договору з ініціативи виконавця у разі
його відмови від надання послуг за
завданням замовника.

Починаючи з 11.09.2013р. надання виконавцем
(відповідачем) на користь замовника
послуг в приміщенні замовника, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
протягом робочого графіка замовника, а
саме з 9.00 год. до 18.00 год. з перервою на
обід, п'ять днів на тиждень (понеділок -
п'ятниця включно), як це обумовлено
сторонами у п.п. 2.4., 2.6. Договору -
припинено і докази зворотнього в
матеріалах справи відсутні.

У листі від 13.09.2013 відповідач зазначив,
що з пропозицією укласти новий договір
про надання послуг, не погоджується, а
водночас погоджується на розірвання
договору від 01.01.2012р.

Таким чином, починаючи з 11.09.2013,
повідомивши позивача, відповідач
фактично відмовився від надання послуг
передбачених умовами Договору.

Крім того, за умовами Договору (п.п. 3.2.)
єдиним доказом в підтвердження факту
виконання послуг, є акт
приймання-передачі виконаних робіт.
Однак, відповідач, починаючи з 11.09.2013р.,
такі акти не підписував.

Доводи скаржника про те, що розірвання
договору від 01.01.2012р. ініціював позивач,
судом апеляційної інстанції
відхиляються, оскільки відповідачем не
надано доказів звернення з боку
позивача до відповідача з пропозицією
про укладення нового договору та
розірвання договору від 01.01.2012р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином, згідно із умовами договору та
вимогами Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що зазвичай
ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає
недопустимість відмови від виконання
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов.

Відповідно до часини першої статті 626
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною першою статті 627 Цивільного
кодексу України визначено принцип
свободи договору, за яким сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з частиною першою статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Перевіривши правильність розрахунку
суми боргу, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про правомірність
задоволення вимог позивача щодо
стягнення 76398,45грн. заборгованості.

При цьому доводи апелянта про
невірність розрахунків спростовується
матеріалами справи, зокрема
видатковими касовими ордерами, які
повторно долучені до матеріалів справи
в суді апеляційної інстанції за
відповідним клопотанням позивача.

Посилання скаржника на ту обставину, що
відповідач намагався не допустити
порушень власних зобов'язань і хвороба
відповідача, є випадком, який від нього
не залежав і який він не міг
передбачити при укладенні договору
суд апеляційної інстанції вважає
безпідставним, оскільки ним не
доведено факту настання умов
передбачених у п.п. 7.8.-7.9. Договору, а
саме форс-мажорних обставин таких як
стихійне лихо, екологічні, погодні
умови, пожежа, війна та доказів
прийняття разом з позивачем спільного
рішення щодо призупинення чи
перенесення виконання робіт на певний
термін. У випадку стягнення договірної
заборгованості судом не
встановлюється склад цивільного
правопорушення, як це передбачено у
випадках стягнення збитків.

Доведеність факту одностороннього
розірвання Договору з боку
відповідача, виключає правомірність
посилання на факт необхідності надання
позивачем підписаних у двосторонньому
порядку завдань на виконання послуг,
адже відповідач у своєму листі сам
повідомляє про неможливість
подальшого виконання ним послуг.

У відповідності до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43
ГПК України, Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Таким чином, доводи скаржника,
викладені ним в апеляційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
викладеним вище аналізом обставин
справи і чинного законодавства, а тому
колегією суддів відхилені через їх
безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
залишена без задоволення, витрати по
сплаті судового збору, в порядку ст.49
ГПК України, слід віднести на
скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Чернівецької області від 15.04.2014 року у
справі №926/135/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Чернівецької
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.