ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.09.14р. Справа № 904/6102/14

За позовом публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО",
м.Дніпропетровськ

до Відділу освіти Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради,
м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором №010083 про постачання
електричної енергії за державні кошти
від 20.11.13р.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Сова І.Г. -
довіреність № 154/1001 від 12.04.14р.;

від відповідача: представник Дроздова
О.Я. - довіреність № 1047/01-06 від 29.08.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго", м.Дніпропетровськ
(далі по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до Відділу освіти Самарської районної
у м.Дніпропетровську ради,
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач) про стягнення 241402,15грн. (з
яких 186633,55грн. - основної
заборгованості; 4244,06грн. -
заборгованості за реактивну
електричну енергію; 22717,05грн. - пені;
4235,91грн. - 3% річних; 23571,58грн. -
інфляційних втрат).

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №16378/1001 від 11.08.14р. ухвалою
суду від 15.08.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 02.09.14р.

28.08.14р. через канцелярію суду подано
заяву в якій позивач просить суд
винести рішення про стягнення з
відповідача 294190,54грн. (з яких 226930,78грн. -
основної заборгованості; 4244,06грн. -
заборгованості за реактивну
електричну енергію; 28378,88грн. - пені;
5207,24грн. - 3% річних; 29429,58грн. -
інфляційних втрат). Господарський суд
зазначену заяву прийняв до розгляду.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду з відміткою
представника позивача про отримання
ухвали суду 19.08.14р.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 26.08.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду 21.08.14р.

02.09.14р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в
судовому засіданні проти позову не
заперечував, позовні вимоги визнав та
звернувся до суду з усним клопотанням
про зменшення суми пені, посилаючись на
тяжкий фінансовий стан.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
02.09.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників позивача та
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.13р. між публічним акціонерним
товариством "ДТЕК Дніпрообленерго"
(далі по тексту - позивач, постачальник)
та Відділом освіти Самарської районної
у м.Дніпропетровську ради (далі по
тексту - відповідач, споживач) укладено
договір №010083 про постачання
електричної енергії за державні кошти
(далі по тексту - договір).

Пунктом 1.1 договору визначено, що
постачальник зобов'язується з жовтня
2013 року по грудень 2013 року постачати
споживачу електричну енергію у точку
(точки) продажу електричної енергії для
забезпечення потреб електроустановок
споживача з приєднаною потужністю
3354,55кВт, величини якої по об'єктах
споживача визначені додатком "Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії", а споживач
оплатити постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснити інші платежі
згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної
енергії - межа балансової належності,
на якій відбувається перехід права
власності на електричну енергію,
визначена додатками "Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін" та/або "Загальна схема
електропостачання", які є невід'ємними
частинами даного договору.

Пунктом 1.2 договору визначено
найменування: електрична енергія - 35.11.1
(по тексту - енергія електрична).

Електрична енергія - енергоносій, який
виступає на ринку як товар, що
відрізняється від інших товарів
особливими споживчими якостями та
фізико-технічними характеристиками
(одночасність виробництва та
споживання, неможливість складування,
повернення, переадресування), які
визначають необхідність регулювання
та регламентації використання цього
товару, згідно пункту 1.2 ПКЕЕ.

Кількість обсягу електричної енергії,
яку постачальник зобов'язується
постачати споживачу, визначаються
згідно із додатками до договору "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу", "Порядок розрахунків" та
"Порядок розрахунків за перетікання
реактивної електроенергії".

Пунктом 3.1 договору визначено, що ціна
договору становить 433000,00грн., в тому
числі ПДВ - 72166,67грн. з урахуванням
вартості активної, реактивної
електричної енергії та інших видів
нарахувань, визначених умовами
договору.

Тариф на електричну енергію
визначається нормативними документами
в сфері електроенергетики відповідно
до чинного законодавства.

Пунктом 4.1 договору визначено, що
розрахунки за придбану електричну
енергію проводяться споживачем на
підставі рахунка на оплату спожитої у
розрахунковому періоді електричної
енергії. Порядок проведення
розрахунків наведений у додатку до
договору "Порядок розрахунків".

Пунктом 4.2 договору визначено, що на
підставі показів засобів обліку
електричної енергії та умов додатка
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії" оформлюються такі
документи:

- Акт приймання-передавання товарної
продукції;

- Акт результатів замірів електричної
потужності.

За наявності вводів на різних ступенях
напруги та різних системах обліку
покази надаються окремо за кожною
точкою обліку.

Споживач зобов'язаний своєчасно
оплачувати постачальнику вартість
придбаної електричної енергії та інші
платежі згідно з умовами додатку
"Порядок розрахунків" (підпункт 6.1.1
пункту 6.1 договору).

Постачальник має право своєчасно та в
повному обсязі отримувати від
споживача плату за поставлену
електричну енергію за роздрібними
тарифами, розрахованими згідно з
умовами та правилами здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, та інші платежі,
обумовлені цим договором (підпункт 6.4.1
пункту 6.4 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до 31.12.13р., але в
будь-якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
по договору (пункт 10.1 договору).

Пунктом 1 Порядку розрахунків
визначено, що розрахунковий період для
визначення обсягу спожитої
електричної енергії становить один
місяць, а саме з 31 числа попереднього
місяця до такого ж числа
розрахункового місяця.

При розрахунках за фактично спожиту
електроенергію поняття "розрахунковий
період" та "календарний місяць" вважати
прирівняними.

Пунктом 2 Порядку розрахунків
визначено, що споживач здійснює повну
оплату вартості обсягу спожитої
електричної енергії за розрахунковий
період один раз за фактичними показами
засобів обліку електричної енергії
згідно з виписаним та самостійно
отриманим у постачальника рахунком.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунків
визначено, що оплата рахунків за
активну електроенергію, за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
рахунків за надання послуг з
компенсації перетікання активної
енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції
та інші платежі (за надання споживачу
податкових послуг, суми завданих
споживачем збитків тощо) згідно з
умовами цього договору, здійснюється
на рахунки постачальника, зазначені у
договорі, на підставі самостійно
отриманих у постачальника рахунків
протягом 5 операційних днів з дня їх
отримання.

У разі неявки споживача
(уповноваженого представника
споживача) для отримання рахунків,
постачальник направляє рахунки
споживачу рекомендованим листом на
адресу юридичну або поштову, що вказана
в договорі. У такому разі рахунки
вважаються отриманими споживачем з дня
їх відправлення.

Позивач належним чином виконував умови
укладеного між сторонами договору, що
підтверджується підписаними
повноважними представниками сторін
актами про використану активну
електричну енергію за жовтень 2013 року
та листопад 2013 року і за використану
реактивну енергію за жовтень 2013 року на
загальну суму 231174,84грн. (з яких 226930,78грн.
- заборгованість за спожиту активну
електричну енергію та 4244,06грн. -
заборгованість за спожиту реактивну
електричну енергію).

Відповідач визнав наявність
заборгованості перед позивачем.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважних представників позивача та
відповідача в судовому засіданні, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 231174,84грн. (з яких
226930,78грн. - заборгованість за спожиту
активну електричну енергію та 4244,06грн. -
заборгованість за спожиту реактивну
електричну енергію), слід визнати
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Доказів оплати електричної енергії в
сумі 231174,84грн. (з яких 226930,78грн. -
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію та 4244,06грн. -
заборгованість за спожиту реактивну
електричну енергію) відповідач не
надав, доводи позивача, наведені в
обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу
України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" передбачено, що
споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 7.2.2 договору визначено
відповідальність споживача, а саме за
невнесення платежів, передбачених
пунктами 6.1.6-6.1.7 цього договору, з
порушенням термінів, визначених
додатком "Порядок розрахунків",
споживач сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0.1% від суми заборгованості за
кожен день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати, але
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в той період, та 3% річних
з простроченої суми. При цьому сума
грошового зобов'язання за цим
договором повинна бути оплачена
споживачем з урахуванням
встановленого індексу інфляції.

За прострочення оплати активної
електроенергії у жовтні 2013 року
позивач нарахував відповідачу за
період з 12.11.13р. по 15.08.14р. пеню у розмірі
25616,93грн.

Господарський суд перевірив зазначені
нарахування та встановив наступне.

Рахунок №560/10-83/10/1 (а.с.41) на суму
186633,55грн. за активну електричну енергію
спожиту в жовтні 2013 року відповідач
отримав 04.11.13р. (доказ - а.с.43). За
вказаним рахунком позивач повинен був
розрахуватися по 11.11.13р. (з урахуванням
порядку визначеного пунктом 2.1 Порядку
розрахунків).

Таким чином на вказану суму можливо
нараховувати пеню з 12.11.13р. по 11.05.14р., що
становить 12859,82грн., яка і підлягає
стягненню.

Рахунок №61-371/10/1 на суму 20274,55грн. за
активну електричну енергію спожиту в
жовтні 2013 року відповідач отримав
01.11.13р. За вказаним рахунком позивач
повинен був розрахуватися по 07.11.13р. (з
урахуванням порядку визначеного
пунктом 2.1 Порядку розрахунків).

Таким чином на вказану суму можливо
нараховувати пеню з 08.11.13р. по 07.05.14р.,
однак враховуючи, що позивач визначив
період з 12.11.13р. господарський суд
визначає період нарахування на вказану
суму з 12.11.13р. по 07.05.14р., що становить
1354,78грн., яка і підлягає стягненню.

Рахунок №61-371/11/1 на суму 20022,68грн. за
активну електричну енергію спожиту в
листопаді 2013 року відповідач отримав
06.12.13р. За вказаним рахунком позивач
повинен був розрахуватися по 13.12.13р. (з
урахуванням порядку визначеного
пунктом 2.1 Порядку розрахунків).

Таким чином на вказану суму можливо
нараховувати пеню з 14.12.13р. по 13.06.14р., що
становить 1495,39грн.

Позивач здійснював нарахування не
окремо по кожному періоду і з
урахуванням шестимісячного строку, як
того чинне законодавство, а за період з
12.11.13р. по 15.08.14р. на загальну суму
206908,10грн., не враховуючи, що строк
оплати за рахунком №61-371/11/1 на суму
20022,68грн., станом на 12.11.13р. не настав.

За прострочення оплати реактивної
електроенергії у жовтні 2013 року
позивач нарахував відповідачу за
період з 12.11.13р. по 15.08.14р. пеню у розмірі
525,45грн.

Господарський суд перевірив зазначені
нарахування та встановив наступне.

Рахунок №560/10-83/10/2 (а.с.42) на суму 4244,06грн.
за реактивну електричну енергію
спожиту в жовтні 2013 року відповідач
отримав 04.11.13р. (доказ - а.с.43). За
вказаним рахунком позивач повинен був
розрахуватися по 11.11.13р. (з урахуванням
порядку визначеного пунктом 2.1 Порядку
розрахунків).

Таким чином на вказану суму можливо
нараховувати пеню з 12.11.13р. по 11.05.14р.,
однак враховуючи, що позивач визначив
період з 12.11.13р. по 15.08.14р. господарський
суд визначає період нарахування на
вказану суму з 12.11.13р. по 11.05.14р., що
становить 292,43грн., яка і підлягає
стягненню.

Таким чином обґрунтованою сумою пені є
16002,42грн., в решті суми пені
господарський суд відмовляє.

За прострочення оплати активної
електроенергії у жовтні 2013 року
позивач нарахував відповідачу за
період з 12.11.13р. по 15.08.14р. три відсотки
річних у розмірі 4710,70грн.

Господарський суд перевірив зазначені
нарахування та встановив наступне.

Рахунок №560/10-83/10/1 (а.с.41) на суму
186633,55грн. за активну електричну енергію
спожиту в жовтні 2013 року відповідач
отримав 04.11.13р. (доказ - а.с.43). За
вказаним рахунком позивач повинен був
розрахуватися по 11.11.13р. (з урахуванням
порядку визначеного пунктом 2.1 Порядку
розрахунків).

Таким чином на вказану суму можливо
нараховувати три відсотки річних з
12.11.13р. по 15.08.14р., що становить 4249,11грн.,
яка і підлягає стягненню.

Рахунок №61-371/10/1 на суму 20274,55грн. за
активну електричну енергію спожиту в
жовтні 2013 року відповідач отримав
01.11.13р. За вказаним рахунком позивач
повинен був розрахуватися по 07.11.13р. (з
урахуванням порядку визначеного
пунктом 2.1 Порядку розрахунків).

Таким чином на вказану суму можливо
нараховувати три відсотки річних з
08.11.13р. по 15.08.14р., однак враховуючи, що
позивач визначив період з 12.11.13р.
господарський суд визначає період
нарахування на вказану суму з 12.11.13р. по
15.08.14р., що становить 461,59грн., яка і
підлягає стягненню.

Рахунок №61-371/11/1 на суму 20022,68грн. за
активну електричну енергію спожиту в
листопаді 2013 року відповідач отримав
06.12.13р. За вказаним рахунком позивач
повинен був розрахуватися по 13.12.13р. (з
урахуванням порядку визначеного
пунктом 2.1 Порядку розрахунків).

Таким чином на вказану суму можливо
нараховувати три відсотки річних з
16.12.13р. по 15.08.14р., як визначив позивач, що
становить 399,91грн.

За прострочення оплати реактивної
електроенергії у жовтні 2013 року
позивач нарахував відповідачу за
період з 12.11.13р. по 15.08.14р. три відсотки
річних у розмірі 96,63грн.

Господарський суд перевірив зазначене
нарахування та визнав його вірним, а
вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином обґрунтованою сумою трьох
відсотків річних є 5207,24грн.

За прострочення оплати активної
електроенергії у жовтні 2013 року
позивач нарахував відповідачу за
період з 12.11.13р. по 15.08.14р. інфляційні
втрати у розмірі 29429,58грн.

Господарський суд перевірив зазначені
нарахування та визнав їх вірними, а
вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином обґрунтованою сумою
інфляційних втрат є 29429,58грн.

Відповідач визнав розрахунок пені
здійснений позивачем вірним та
звернувся до суду з усним клопотанням
про зменшення суми пені.

Господарський суд здійснивши
перерахування пені виявив порушення
позивачем вимог закону, у зв'язку з чим
пеня перерахована та значно менше
заявленої суми.

З огляду на викладене, господарський
суд вважає, що і так в значній мірі
захистив права відповідача, тому
зменшення пені не здійснює.

В порядку ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати по справі покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог, а саме
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір у розмірі
5636,10грн., з урахуванням того, що 95,79%
позовних вимог позивача судом
задоволено.

Керуючись ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику", ст.ст.1,3 Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", ст.ст. 525, 526, 509, 530, 549, 599, 610,
612, 625, 627, 629, 714 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 275
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти Самарської
районної у м.Дніпропетровську ради (49127,
м.Дніпропетровськ, вул.20-річчя
Перемоги, 51; ідентифікаційний код 02124769)
на користь публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107,
м.Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22;
ідентифікаційний код 23359034) 226930,78грн.
(двісті двадцять шість тисяч дев'ятсот
тридцять грн. 78 коп.) - заборгованість за
спожиту активну електричну енергію;
4244,06грн. (чотири тисячі двісті сорок
чотири грн. 06 коп.) - заборгованості за
реактивну електричну енергію; 16002,42грн.
(шістнадцять тисяч дві грн. 42 коп.) -
пені; 5207,24грн. (п'ять тисяч двісті сім
грн. 24 коп.) - 3% річних; 29429,58грн. (двадцять
дев'ять тисяч чотириста двадцять
дев'ять грн. 58 коп.) - інфляційних втрат;
5636,10грн. (п'ять тисяч шістсот тридцять
шість грн. 10 коп.) - судовий збір, видати
наказ.

В решті відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

08.09.14р.

Суддя І.В. Петренко