м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Арсенал -
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Європейський
страховий альянс" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Епіцентр К"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 2 510,00 грн.
Суддя Грєхова О. А.
Представники сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача 1: не з'явився
від відповідача 2: не з'явився
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Арсенал -
Страхування" (надалі-позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Європейський страховий
альянс" (надалі-відповідач 1) та до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Епіцентр К"
(надалі-відповідач 2) про відшкодування
шкоди в порядку регресу 2 510,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 1825/12-Тз/К01 від 02.11.2012
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплатив страхове відшкодування
власнику автомобіля марки Форд д/н
НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
Вольво д/н НОМЕР_2, яким скоєно ДТП,
застрахована відповідачем 1 на
підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № АВ/9110917),
а тому позивач вказує, що обов'язок з
відшкодування збитків в розмірі 2000,00
грн. покладається на відповідача 1 та
обов'язок з відшкодування збитків в
розмірі 510,00 грн. (франшиза, яка не
відшкодовується відповідачем 1)
покладається на власника автомобіля
Вольво д/н НОМЕР_2 - відповідача 2.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.08.2014 порушено провадження
призначено на 08.09.2014.
29.08.2014 представник позивача через
відділ діловодства суду надав
документи на виконання вимог ухвали
суду та клопотання про розгляд справи
без участі представника позивача.
Представники відповідачів відзив на
позов не надали, явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, про час та місце судового
розгляду були повідомлені належним
чином. Ухвали суду, позовна заява
надсилались відповідачам на адресу
У відповідності з положеннями п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.
У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 64
ГПК України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
В матеріалах справи наявне
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень,
які свідчать про отримання
відповідачами ухвали суду 23.08.2014.
Представник відповідача 2 через відділ
діловодства суду подав клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з неможливістю представника
відповідача бути присутнім у
призначеному судовому засіданні.
Розглянувши дане клопотання, суд його
відхиляє з тих підстав, що нормами
чинного законодавства України не
обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі,
тому неможливість одного з
представників відповідача 2 бути
присутнім у судовому засіданні не
перешкоджає реалізації права учасника
судового процесу на участь у судовому
засіданні його іншого представника, а
також реалізації його права на захист
шляхом подання відзиву на позов по
суті. Проте відповідач 2 наданими йому
процесуальними правами не скористався.
Враховуючи те, що нез'явлення
представників відповідачів не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, господарський суд,
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, вважає
за можливе розглянути позов у
відсутності представників
відповідачів, за наявними у справі
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання,
який долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.09.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.11.2012 між ПАТ "Страхова компанія
"Арсенал - Страхування" та ОСОБА_2
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
1825/12-Тз/К01 (надалі - Договір), за яким був
застрахований автомобіль Форд д/н
НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування
одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про
страхування" встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України "Про страхування"
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України "Про
страхування", є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до довідки № 9274468 про
дорожньо-транспортну пригоду станом на
27.09.2013 на проспекті Бажана, 1Д в м. Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля Форд д/н НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля
Вольво д/н НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_1

Згідно з постановою Дарницького
районного суду м. Києва № 753/16694-13-п
(провадження № 3/753/6899/13) від 06.11.2013
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України "Про страхування" страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Згідно з умовами договору, на підставі
рахунку на оплату № 463 від 01.10.2013 було
розраховано та виплачено страхове
відшкодування у розмірі 2510,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1166 від 10.10.2013.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було
здійснено виплату страхового
відшкодування власнику пошкодженого
автомобіля Форд д/н НОМЕР_1, позивач
відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
"Про страхування", набув право
зворотної вимоги до осіб,
відповідальних за завдану шкоду. Тож,
враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду перед
третіми особами, завдану внаслідок
експлуатації транспортного засобу
Вольво д/н НОМЕР_2, яка застрахована у
відповідача 1 за полісом АВ/9110917. Також з
огляду на те, що автомобіль Вольво д/н
НОМЕР_2 належить відповідачу 2, позивач
просить стягнути з відповідача 1 в
порядку регресу грошові кошти в
розмірі 2000,00 грн., та 510,00 грн. з
відповідача 2, які не покриті полісом на
суму франшизи, враховуючи, що шкода
завдана застрахованого транспортного
засобу який належить відповідачу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах.

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
відповідача 1 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок
експлуатації автомобіля Вольво д/н
НОМЕР_2 була застрахована у відповідача
1 за полісом № АВ/9110917. Вказаним
договором (полісом № АВ/9110917)
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.
При цьому, автомобіль Вольво д/н НОМЕР_2
належить відповідачу 2, що вбачається з
довідки № 9274468 про
дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з
метою порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, у зв'язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
ОСОБА_1 автомобіля Форд д/н НОМЕР_1 у
відповідачів виник обов'язок
відшкодувати останньому витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Як встановлено судом, вартість
страхового відшкодування автомобіля
Форд д/н НОМЕР_1 у розмірі 2510,00 грн., було
сплачено позивачем на підставі
договору страхування.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування застрахованого
автомобіля Форд д/н НОМЕР_1, у нього
виникло право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяну шкоду,
тобто, у даному випадку - до відповідача
1 в межах ліміту майнової
відповідальності за мінусом франшизи
згідно страхового полісу та до
відповідача 2 в розмірі непокритого
виплаченого страхового відшкодування
страховим полісом.

Згідно ст. 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Відповідно до пп. 22.1. Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З полісу АВ/9110917, яким застраховано
цивільну відповідальність відповідача
2, вбачається, що ліміт
відповідальності за шкоду, завдану
майну потерпілого, визначений в
розмірі 50 000,00 грн., а розмір франшизи за
даним полісом становить 510,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що розмір страхового
відшкодування, яке зобов'язаний
виплатити відповідач-1 становить суму в
розмірі 2000,00 грн.

Разом з тим, як передбачено ч. ч. 1, 2
статті 1187 ЦК України, джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК
України встановлено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
Вольво д/н НОМЕР_2, встановлена у
судовому порядку.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність (відповідач 2), у разі
недостатності страхового
відшкодування для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховим відшкодуванням.

Як вбачається з матеріалів справи,
автомобіль Вольво д/н НОМЕР_2 належить
відповідачу 2, що вбачається з довідки
№ 9274468 про дорожньо-транспортну
пригоду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими в
частині стягнення з відповідача 1 - 2000,00
грн. (2510,00 грн. - 510,00 грн. франшизи за
полісом № АВ/9110917) та з відповідача 2 -
510,00 грн.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судовий збір покладаються на
відповідачів.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Європейський страховий альянс" (04050, м.
Київ, вулиця Глибочицька, 33-37, , з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Арсенал -
Страхування" (03056, м. Київ, вул.
Борщагівська, 154, ) 2000,00
грн. (дві тисячі гривень 00 коп.)
страхового відшкодування та 913,50 грн.
(дев'ятсот тринадцять гривень 50 коп.)
судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Епіцентр К" (02139, м.
Київ, вулиця Братиславська, 11, , з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Арсенал -
Страхування" (03056, м. Київ, вул.
Борщагівська, 154, ) 510,00
грн. (п'ятсот десять гривень 00 коп.)
франшизи та 913,50 грн. (дев'ятсот
тринадцять гривень 50 коп.) судового
збору.

4. Після набрання рішенням законної
сили - видати накази.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання повного рішення: 09.09.2014

Суддя Грєхова
О. А.