ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 серпня 2014 р.
Справа № 903/647/14за позовом Волинського
обласного санаторію матері і дитини
"Турія", м. Ковель

до ремонтного житлово-комунального
підприємства №2, м. Ковель

про стягнення 5343,52 грн.

Суддя Якушева
І.О.,

при секретарі судового засідання
Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: Деркач Д.В. (дов. б/н від
30.07.2014р.),

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач в позовній
заяві на підставі ст.ст.1212, 1213
Цивільного кодексу України просить
стягнути з відповідача 5343,52 грн. коштів,
витрачених на утримання незавершеного
будівництвом 35-квартирного житлового
будинку (фундаменти) по вул. Т. Боровця,
12 у м. Ковелі.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідно до акту приймання-передачі
із спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області
незавершеного будівництвом
35-квартирного житлового будинку
(фундаменти) від 20.04.2012 року зазначений
об'єкт був переданий на баланс
ремонтного житлово-комунального
підприємства №2; з моменту передачі
на підприємство відповідача
покладався обов'язок утримувати
зазначений об'єкт та нести пов'язані з
його утриманням витрати, чого ним
зроблено не було; фактично в зазначений
період витрати з утримання майна,
переданого на баланс відповідачу,
здійснював Волинський обласний
санаторій матері і дитини "Турія".

На виконання вимог ухвали суду від
10.07.2014р. представник позивач 21.07.2014р.
через канцелярію суду подав належним
чином завірені копії: договору оренди
землі від 20.04.2007р., рішення Ковельської
міської ради №15/9 від 22.02.2007р., рішення
Ковельської міської ради №16/30 від
24.11.2011р., розпорядження Ковельського
міського голови №151 від 22.05.2012р.,
статуту Волинського обласного
санаторію матері і дитини "Турія",
довідку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Також представник відповідача 21.07.2014р.
через канцелярію суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи на
інший після 05.08.2014р. день, у зв'язку з
тим, що з 22.07.2014р. по 05.08.2014р. єдиний
представник позивача який
уповноважений представляти інтереси
позивача буде перебувати у відпустці
за кордоном.

22.07.2014р. відповідач через канцелярію
суду подав відзив на позовну заяву від
18.07.2014р., копії статуту Ремонтного
житлово-комунального підприємства №2
та виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

У відзиві від 18.07.2014р. відповідач
просить у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на таке:

- відповідно вимог позовної заяви
позивач вимагає стягнути кошти в сумі
5343,52 грн., витрачені нібито на утримання
майна - незавершеного будівництвом
35-квартирного житлового будинку
(фундаменти) по вул. Т. Боровця, 12 в м.
Ковелі. Однак, як випливає з приєднаних
до позовної заяви документів у
власності позивача з 2012 року не
перебували фундаменти майбутнього
житлового будинку і ним не
здійснювалось ніяких затрат на
утримання і збереження фундаментів, а
помилково з вини директора позивача
Донця В.В. (аркуш 30 акту № 040 від 12.08.2013р.
ревізії фінансово-господарської
діяльності Волинського обласного
санаторію матері і дитини "Турія" за
період з 01.08.2010 по 01.06.2013 року) було зайво
сплачено орендну плату за період з
01.04.2012 по 01.03.2013 року на суму 5343,54 грн. за
земельну ділянку, на якій розташовані
фундаменти "замороженого" будівництва.
З приєднаних позивачем копій платіжних
доручень № 146 від 17.04.2012р., № 216 від
08.05.2012р., № 293 від 05.06.2012р., № 402 від
13.07.2012р., № 524 від 14.08.2012р., № 650 від
19.09.2012р., № 752 від 23.10.2012р., № 817 від
12.11.2012р., № 943 від 18.12.2012р., № 17 від
31.01.2013р., № 34 від 20.02.2013р., випливає, що
здійснені платежі на загальну суму 5343,52
грн. орендної плати перераховані в
місцевий бюджет м. Ковеля і нічим не
доведено, що ці кошти надходили саме на
рахунки відповідача - ремонтного
житлово-комунального підприємства № 2.

В позовній заяві безпідставно
зазначено, що відповідачем не
виконуються обов'язки по утриманню
переданого на баланс об'єкту
незавершеного будівництвом
35-квартирного житлового будинку
(фундаменту).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
пояснив, що вимога про стягнення з
відповідача 5343,52 грн. є вимогою про
стягнення шкоди з особи, яка незаконно
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи, передбаченою п.4
ч.3 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідач повноважного
представника в судове засідання не
направив.

Враховуючи те, що неявка
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути спір за відсутності
представника відповідача, зважаючи на
те, що відповідач належним чином був
повідомлений про судовий розгляд, за
наявними у справі матеріалами згідно з
положеннями статті 75 Господарського
процесуального кодексу України. Факт
належного повідомлення відповідача
про судовий розгляд підтверджується
поштовим повідомленням про те, що
ухвалу суду представник відповідача
отримав 21.08.2014р.

Дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд

в с т а н о в и в:

згідно з договором оренди землі від
20.04.2007 року, укладеним на підставі
рішення Ковельської міської ради від
22.02.2007 року №15/9, Ковельською міською
радою як орендодавцем було надано
Волинському обласному санаторію
матері і дитини «Турія» в тимчасове
користування на умовах оренди земельну
ділянку площею 3000 кв.м., розташовану по
вул. Г.Боровця, 12 у м.Ковелі, для
будівництва 35-квартирного житлового
будинку, зі сплатою орендної плати у
трьохкратному розмірі земельного
податку ( додаткова угода від 18.06.2007р.).

Сторонами договору було підписано акт
приймання-передачі земельної ділянки.

Рішенням від 24.11.2011р. №16/30 «Про надання
згоди на безоплатну передачу та
прийняття майна» Ковельська міська
рада надала згоду на прийняття в
комунальну власність міста Ковеля із
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області ( з
балансу Волинського обласного
санаторію матері і дитини "Турія")
незавершеного будівництвом
35-квартирного житлового будинку
(фундаменту) по вул. Т.Боровця, 12 у
м.Ковелі.

Розпорядженням від 22.05.2012 року №151 «Про
списання з балансу та прийняття на
баланс РЖКП №2 основних засобів»
Ковельський міський голова зобов'язав
начальника ремонтного
житлово-комунального підприємства №2
зарахувати на баланс РЖКП №2
незавершений будівництвом
35-квартирний житловий будинок
(фундаменти) по вул. Т.Боровця, 12 у
м.Ковелі балансовою вартістю 168 000 грн.

Волинський обласний санаторій матері і
дитини «Турія» в квітні 2012 року передав
на баланс РЖКП №2 незавершене
будівництво 35-квартирного будинку по
вул. Г.Боровця, 12, балансовою вартістю
168000 грн., про що складено акт від 20.04.2012
року.

На підставі цього акту об'єкт, що
обліковувався на субрахунку 151
«Капітальне будівництво», в квітні 2012
року було списано з балансу санаторію.

Однак, після передачі об'єкту
незавершеного будівництва на баланс
відповідачу, позивач до березня 2013 року
продовжував сплачувати за оренду
земельної ділянки, наданої для
будівництва житлового будинку.

За період з квітня 2012року по березень
2013 року Волинським обласним санаторієм
матері і дитини «Турія» було сплачено
5343,52 грн. плати за оренду земельної
ділянки, що підтверджується копіями
платіжних доручень № 146 від 17.04.12р., № 216
від 08.05.2012р., № 293 від 05.06.12р., № 402 від
13.07.12р., № 524 від 14.08.12р., № 650 від 19.09.12р., №
752 від 23.10.12р., № 817 від 12.11.12р., № 943 від
18.12.12р., № 17 від 31.01.13р., № 34 від 20.02.13р.

Платежі здійснювались до місцевого
бюджету м.Ковеля.

У липні 2014 року позивач -
Волинський обласний санаторій матері
і дитини "Турія" звернувся з позовом до
суду про стягнення з відповідача 5343,52
грн., вважаючи цю суму коштів шкодою,
завданою особою, яка зберегла майно у
себе за рахунок іншої особи, стягнення
якої передбаченою п.4 ч.3 ст.1212
Цивільного кодексу України.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача 5343,52 грн. до задоволення не
підлягає.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює
випадки набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.3 ст.1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язання з безпідставного
набуття, збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи , в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

В даному випадку відсутні такі умови
для застосування ст. 1212 ЦК України та
задоволення позову позивача як
збереження майна відповідачем за
рахунок іншої особи та відсутність
правової підстави для збереження
майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги"
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставу вимоги про стягнення з
відповідача 5343,52 грн. шкоди позивач
посилається на те, що з моменту
передачі об'єкту незавершеного
будівництва на баланс відповідача, на
нього покладався обов'язок утримувати
зазначений об'єкт та нести пов'язані з
цим витрати, але він цього не робив.
Натомість, як зазначає позивач, він ніс
такі витрати: платив за оренду землі.

Проте, з доводами позивача про те, що
він ніс витрати на утримання майна, які
мав нести відповідач, погодитись не
можна.

Позивачем не подано доказів, які б
свідчили про те, що Волинський
обласний санаторій матері і дитини
"Турія" ніс витрати на утримання
об'єкту незавершеного будівництва
після його передачі відповідачу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач після передачі об'єкту
незавершеного будівництва продовжував
сплачувати за оренду землі.

Витрати на оплату за оренду землі не
можна вважати витратами на утримання
об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Зобов'язання позивача щодо плати за
оренду землі виникли з договору оренди
землі від 20.04.2007р., укладеного між
Ковельською міською радою як
орендодавцем і Волинським обласним
санаторієм матері і дитини «Турія» як
орендарем.

Після передачі об'єкта незавершеного
будівництва на баланс відповідача
правовідносини сторін, які виникли на
підставі договору від 20.04.2007р., не
припинилися.

Згідно з п.12.3. договору його дія
припиняється шляхом розірвання,
зокрема, за взаємною згодою сторін. Як
пояснив представник позивача, договір
оренди землі від 20.04.2007р. було розірвано
за взаємною згодою сторін лише в лютому
2013 року.

Позивачем не подано доказів, які б
свідчили про наявність об'єктивних
перешкод для розірвання договору
оренди землі в квітні 2012 року, коли
об'єкт незавершеного будівництва
передавався на баланс відповідачу.

Таким чином, оскільки після передачі
об'єкта незавершеного будівництва на
баланс відповідача у встановленому
законом порядку не було припинено дію
договору оренди землі від 20.04.2007р.,
укладеного з попереднім
балансоутримувачем, то у відповідача і
не виник обов'язок сплачувати за оренду
землі.

Як зазначено в акті ревізії
фінансово-господарської діяльності
Волинського обласного санаторію
матері і дитини «Турія» №040-24/13 від
12.08.2013р., складеному Державною
фінансовою інспекцією у Волинській
області, в порушення вимог п.4.2. ст.120
Земельного кодексу України , ст.8-1
Закону України «Про оренду землі» при
передачі незавершеного будівництвом
35-квартирного житлового будинку,
розташованого на орендованій
земельній ділянці площею 3000 кв.м.,
санаторієм «Турія» (орендарем
земельної ділянки) своєчасно не було
відчужено право на її оренду, що
призвело до зайвої сплати орендної
плати за період з 01.04.2012р. по 01.03.2013р. на
суму 5343,54 грн.

Також в процесі судового розгляду
позивачем не доведено вiдсутнiсть
правової підстави для набуття або
збереження майна відповідачем
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України), оскільки, як встановлено
судом, незавершений будівництвом
35-квартирний житловий будинок
(фундамент) по вул. Т.Боровця, 12 у
м.Ковелі було передано із спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області ( з балансу
Волинського обласного санаторію
матері і дитини "Турія") у комунальну
власність м.Ковеля на підставі рішення
Волинської обласної ради від 04.11.2011р.,
рішення Ковельської міської ради №16/30
від 24.11.2011р., розпорядження
Ковельського міського голови №151-р від
22.05.2012р.

Крім цього, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в п.2 постанови
№6 від 27.03.1992р. "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Таким чином, для покладення
відповідальності у вигляді
відшкодування шкоди потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, шкоди,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та шкодою, вини.

Відсутність хоча б одного
елементу складу цивільного
правопорушення виключає можливість
покладення відповідальності у вигляді
стягнення збитків.

В процесі розгляду справи позивач не
довів наявності вини відповідача в
тому, що плату за оренду землі після
передачі незавершеного будівництвом
35-квартирного житлового будинку
(фундаменту) по вул. Т.Боровця, 12 у
м.Ковелі на баланс РЖКП №2 позивач
продовжував сплачувати через дії
відповідача; протиправної поведінки
відповідача, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою відповідача
та шкодою.

У зв'язку із відмовою в позові на
позивача відповідно до ст. ст. 44,49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються судові витрати по
справі.

Керуючись 1212 Цивільного кодексу
України, ст.21 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст.33, 34, 44, 49, ст.ст.82 -85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 29.08.2014р.

Суддя
І. О. Якушева