ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р.
Справа № 918/1102/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Павленка Є.В.,
розглянувши матеріали справи за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Укренергоресурс"
(далі - Товариство) до приватної фірми
"Азурит" (далі - Фірма) про стягнення
заборгованості в сумі 54 396 грн. 64
коп.,

за участі представників:

позивача: Мазура Р.В. за дов. від 18 липня
2014 року,

відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2014 року Товариство звернулося
до господарського суду Рівненської
області з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 1 квітня 2013 року
між ним та Фірмою був укладений договір
оренди частини нежитлового приміщення
№ 05/13, за умовами якого позивач передав
відповідачу у строкове платне
користування частину належного йому
нежитлового приміщення загальною
площею 104,0 м2, що розташоване за адресою:
місто Рівне, вулиця Княгині Ольги,
будинок 8. Оскільки Фірма взяте на себе
за вказаним договором зобов'язання по
сплаті орендних платежів у період з
листопада 2013 року по червень 2014 року не
виконала, заборгувавши Товариству 49 920
грн. 00 коп., позивач, посилаючись на
статті 509, 526, 625, 629 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та статті 193,
216, 230, 232 Господарського кодексу України
(далі - ГК України), просив суд стягнути
з відповідача вищезазначену суму
боргу, що утворилася у вищезазначений
період, а також 3 116 грн. 19 коп. пені, 736
грн. 32 коп. інфляційних втрат та три
проценти річних у розмірі 624 грн. 13 коп.,
нараховані у зв'язку з несвоєчасним
проведенням розрахунків.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 24 липня 2014 року
порушено провадження у справі № 918/1102/14
та призначено її до розгляду на 5 серпня
2014 року.

До початку призначеного судового
засідання через канцелярію суду
надійшла заява Товариства про
зменшення розміру позовних вимог від 30
липня 2014 року (а.с. 43), в якій останнє
просило суд стягнути з відповідача 49 920
грн. 00 коп. основного боргу, 2 969 грн. 51
коп. пені, 736 грн. 32 коп. інфляційних
втрат та три проценти річних у розмірі
624 грн. 13 коп. Вказана заява прийнята
судом до розгляду.

Ухвалою суду від 5 серпня 2014 року
розгляд справи відкладено на 27 серпня
2014 року.

Представник позивача у судовому
засіданні 27 серпня 2014 року підтримав
позовні вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог від 30
липня 2014 року, та наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач явку свого повноважного
представника у призначені судові
засідання не забезпечив, витребуваних
судом документів не надав.

Відповідно до статті 64 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
сторонам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що за
змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження
у даній справі та про відкладення
розгляду справи були надіслані
відповідачу за адресою, вказаною у
позовній заяві та у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а саме: 33014, місто
Рівне, вулиця Княгині Ольги, будинок 8.
Факт отримання Фірмою вищезазначених
судових документів підтверджується
наявними у матеріалах справи
повідомленнями про вручення
відповідних поштових відправлень з
підписом уповноваженої особи
відповідача (а.с. 30, 51).

Отже, за змістом вищезазначеної норми
відповідач завчасно та належним чином
був повідомлений про місце, дату та час
судового засідання. Крім того,
останньому надавалося достатньо часу
для подання відзиву на позовну заяву,
письмових пояснень та додаткових
документів.

З огляду на тривалий розгляд справи та
підтвердження факту отримання
відповідачем копії ухвали про
призначення даного судового засідання,
суд не вбачає підстав для чергового
відкладення розгляду справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними
матеріалами без участі представника
відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

1 квітня 2013 року між Товариством та
Фірмою був укладений договір оренди
частини нежитлового приміщення № 05/13,
за умовами якого останній у тимчасове
платне користування було передано
частину належного позивачу
нежитлового приміщення загальною
площею 104,0 м2, що розташоване за адресою:
місто Рівне, вулиця Княгині Ольги,
будинок 8 (а.с. 11-13).

Вказаний договір підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками цих суб'єктів
господарювання.

За пунктом 2.1 вищенаведеної угоди
передача спірного нерухомого майна
орендодавцем орендарю повинна бути
здійснена у строк, що не перевищує 5
робочих днів з моменту підписання
даного договору. Факт передачі
приміщення оформляється двохстороннім
актом прийому-передачі, що є
невід'ємною частиною даного договору.

З моменту підписання сторонами акту
прийому-передачі приміщення
вважається переданим у належному стані
та у відповідності до умов цього
договору (пункт 2.2 вказаної угоди).

Судом встановлено, що на виконання
вищезазначених положень спірного
правочину 1 квітня 2013 року
уповноваженими представниками
Товариства та Фірми був підписаний та
скріплений печатками цих юридичних
осіб відповідний акт прийому-передачі
спірного майна в оренду (а.с. 14).

За умовами пункту 3.1 договору розмір
базової щомісячної орендної плати за
104,0 м2 становить 6 240 грн. 00 коп., у тому
числі ПДВ 20% - 1 040 грн. 00 коп. із
розрахунку 60 грн. 00 коп. за 1 м2. В
орендну плату входить вартість
спожитих комунальних послуг
(електроенергія, вода, каналізація, газ
на опалення приміщення, вивезення ТПВ).

За змістом пункту 3.2 спірної угоди
орендна плата за цим договором
перераховується орендарем у
безготівковій формі на поточний
рахунок орендодавця до 5 числа місяця, в
якому надаються послуги оренди на
підставі виставлених орендодавцем
рахунків.

Нарахування орендної плати за цим
договором починається з моменту
підписання акту прийому-передачі
приміщення від орендодавця до орендаря
і закінчується з моменту повернення
приміщення орендарем орендодавцю за
актом прийому-передачі (пункт 3.3
договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору останній
вступає в силу з дати підписання акту
прийому-передачі орендованого
нерухомого майна і діє до 31 грудня 2014
року включно.

Судом також встановлено, що на
виконання умов вищезазначеного
договору позивачем протягом листопада
2013 року - червня 2014 року було виставлено
відповідачу рахунки за користування
спірним нерухомим майном на загальну
суму 49 920 грн. 00 коп. (а.с. 35-42).

Слід також зазначити, що у матеріалах
даної справи наявні копії підписаних
між сторонами актів здачі-приймання
робіт (надання послуг), які
підтверджують факт надання позивачем
Фірмі відповідних послуг з оренди
спірного нерухомого майна (а.с. 15-22).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором від 1 квітня 2013
року № 05/13 також свідчить
відсутність з боку Фірми претензій та
повідомлень про порушення
орендодавцем умов даної угоди.

Однак всупереч положень даного
договору відповідач взятий на себе
обов'язок по сплаті орендної плати за
користування частиною спірного
приміщення у період з листопада 2013 року
по червень 2014 року не виконав, у зв'язку
з чим у останнього перед Товариством
утворилася заборгованість у розмірі 49
920 грн. 00 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума
основного боргу відповідача за
договором оренди частини нежитлового
приміщення від 1 квітня 2013 року № 05/13,
яка складає 49 920 грн. 00 коп.,
підтверджена належними доказами,
наявними у матеріалах справи, і Фірма
на момент прийняття рішення не надала
документи, які свідчать про погашення
вказаної заборгованості перед
позивачем, суд дійшов висновку про
законність та обґрунтованість вимог
Товариства до відповідача про
стягнення вказаної суми основного
боргу, у зв'язку з чим даний позов у цій
частині підлягає задоволенню.

Також у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором в частині повної та
своєчасної сплати орендної плати,
Товариство, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог від 30
липня 2014 року, просило суд стягнути з
Фірми 2 969 грн. 51 коп. пені, з яких:
420 грн. 55 коп. - пеня, нарахована у період
з 6 листопада 2013 року по 4 травня 2014 року
на суму основного боргу в розмірі 6 240
грн. 00 коп., 451 грн. 33 коп. - пеня,
нарахована у період з 6 грудня 2013 року
по 3 червня 2014 року на суму основного
боргу в розмірі 6 240 грн. 00 коп., 483 грн. 12
коп. - пеня, нарахована у період з 6 січня
2014 року по 4 липня 2014 року на суму
основного боргу в розмірі 6 240 грн. 00
коп., 469 грн. 45 коп. - пеня, нарахована у
період з 6 лютого 2014 року по 21 липня 2014
року на суму основного боргу в розмірі 6
240 грн. 00 коп., 407 грн. 22 коп. - пеня,
нарахована у період з 6 березня 2014 року
по 21 липня 2014 року на суму основного
боргу в розмірі 6 240 грн. 00 коп., 338 грн. 32
коп. - пеня, нарахована у період з 6
квітня 2014 року по 21 липня 2014 року на
суму основного боргу в розмірі 6 240 грн.
00 коп., 250 грн. 11 коп. - пеня,
нарахована у період з 6 травня 2014 року
по 21 липня 2014 року на суму основного
боргу в розмірі 6 240 грн. 00 коп., 149 грн. 41
коп. - пеня, нарахована у період з
6 червня 2014 року по 21 липня 2014 року на
суму основного боргу в розмірі 6 240 грн.
00 коп.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 договору оренди частини
нежитлового приміщення від 1 квітня 2013
року № 05/13 передбачено, що у
випадку несвоєчасної сплати орендної
плати та платежів за цим договором,
орендар зобов'язується сплатити
орендодавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України на день сплати від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Оскільки розмір вказаної штрафної
санкції, нарахованої Товариством,
відповідає вищезазначеним приписам
законодавства та положенням договору,
а також є арифметично вірним, позовна
вимога про стягнення з Фірми 2 969 грн. 51
коп. пені підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі статті 625 ЦК
України Товариство просило суд
стягнути з відповідача 736 грн. 32 коп.
інфляційних втрат, нарахованих на
відповідні суми основного боргу з
листопада 2013 року по червень 2014 року, а
також три проценти річних в сумі 624 грн.
13 коп., нарахованих у період з 6
листопада 2013 року по 21 липня 2014 року на
суму основного боргу в розмірі
6 240 грн. 00 коп. по кожному спірному
місяцю окремо.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки заявлений Товариством до
стягнення розмір інфляційних втрат та
трьох процентів річних є арифметично
вірним, відповідає вимогам чинного
законодавства та не суперечить
положенням договору, позовні вимоги
про стягнення з відповідача вказаних
сум також підлягають задоволенню в
повному обсязі.

За частиною 1 статті 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору у
спорах, що виникають при виконанні
договорів, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватної фірми "Азурит" (33014,
місто Рівне, вулиця Княгині Ольги,
будинок 8, ідентифікаційний код: 23305044)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Укренергоресурс"
(33014, місто Рівне, вулиця Княгині Ольги,
будинок 8, ідентифікаційний код: 23304895) 49
920 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот
двадцять) грн. 00 коп. основного боргу, 2
969 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят
дев'ять) грн. 51 коп. пені, три проценти
річних у розмірі 624 (шістсот двадцять
чотири) грн. 13 коп., 736 (сімсот тридцять
шість) грн. 32 коп. інфляційних втрат, а
також 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29 серпня 2014 року

Суддя

Є.В. Павленко