РІШЕННЯ

"18" серпня 2014 р.Справа № 921/554/14-г/17

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання
Панчук М.П.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Тернопільської обласної
ради, м.Тернопіль

до відповідача 1: Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест",
м.Тернопіль

відповідача 2: Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості,
м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - 2: Другого відділу
ДВС Тернопільського міського
управління юстиції, м.Тернопіль

про визнання права власності на майно,
звільнення майна з під арешту та
скасування заборони на його
відчуження.

за участю представників сторін:

позивача: Лукащук В.М., заступник
начальника відділу юридичної та
кадрової роботи виконавчого апарату
Тернопільської обласної ради,
довіреність №07-1490 від 09.12.2013р.;

відповідача - 1: Власюк В.М., керівник,
паспорт серії НОМЕР_7 від 13.02.2006р.;

відповідача - 2: Франчук М.М., начальник
юридично - договірного відділу,
довіреність №08/8308 від 31.12.2013р.;

третьої особи: не з'явився.

В судовому засіданні учасникам
судового процесу роз'яснено їх
процесуальні права та обов'язки,
передбачені статтями 20, 22, 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Судом в порядку ст. 811 ГПК України
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснювалася через
відсутність клопотання сторін.

Позивач - Тернопільська обласна рада,
м.Тернопіль, звернувся 02.06.2014р. (згідно
відтиску штемпеля відділення
поштового зв'язку на поштовому
конверті) до господарського суду
Тернопільської області із позовом до
відповідачів: Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест",
м.Тернопіль, та Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості,
м.Тернопіль, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -2:
Другого відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції,
м.Тернопіль, про визнання права
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Тернопільської
області в особі Тернопільської
обласної ради на наступне майно:
автомобіль легковий УАЗ 31512, 1994 року
випуску, державний номер ВО 9373 АІ;
автомобіль - фургон ЗІЛ 131Н, 1990 року
випуску, державний номер ВО 9374 АІ;
автомобіль бортовий ГАЗ 3307, 1992 року
випуску, державний номер ВО 9372 АІ та
про звільнення даного майна з під
арешту, скасування заборони на його
відчуження, посилаючись на те, що дане
майно належить не боржнику за
виконавчим провадженням - комунальному
підприємству Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест", а
Тернопільській обласній раді, як
засновнику цього підприємства.

Позов обґрунтовується копією
розпорядження голови обласної ради №17
від 12.02.2004р.; копією рішення
Тернопільської обласної ради №261 від
04.03.2004р.; копією Статуту КП ТОР
"Тернопількомунінвест"; копією витягу з
рішення Тернопільської обласної ради
№202 від 25.05.2007р.; копією акту
передачі-приймання майна станом на
05.06.2007р.; копією Статуту обласного
комунального підприємства
"Тернопількомунекологія"; копією акту
інвентаризації транспортних засобів
комунального підприємства; копією
довідки про балансову вартість
основних засобів від 14.03.2014р.; копією
постанови про арешт майна боржника від
31.05.2013р.; копією рішення Тернопільської
обласної ради №1479 від 31.10.2013р.; іншими
документами.

Ухвалою господарського суду від
10.06.2014р. порушено провадження по справі
та призначено її розгляд на 24.06.2014р. з
подальшим відкладенням розгляду
справи, на підставі ст.77 ГПК України, на
05.08.2014р. та на 18.08.2014р., у зв'язку з
неподанням сторонами усіх
витребуваних судом документів.

Водночас, ухвалою суду від 10.06.2014р. про
порушення провадження по справі, у
відповідності до ст.27 ГПК України,
залучено до участі у справі Другий
відділ ДВС Тернопільського міського
управління юстиції, м.Тернопіль, в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - 2.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує, зокрема, на те, що
згідно розпорядження голови обласної
ради №17 від 12 лютого 2004 року,
затвердженого рішенням Тернопільської
обласної ради №261 від 04.03.2004р., утворено
Комунальне підприємство
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест", згідно
розпорядження голови Тернопільської
обласної ради №24 від 17.02.2004р.
затверджено статут підприємства,
відповідно до п.1.2 якого власником і
засновником підприємства є обласна
рада, а майно, передане підприємству -
закріплюється за ним на праві
господарського відання.

25.05.2007р. рішенням Тернопільської
обласної ради №202 реорганізовано
обласне комунальне підприємство
"Тернопількомунекологія", шляхом його
приєднання до комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест" та на
підставі акту передачі - приймання
відповідачу - 1 передано майно
реорганізованого КП
"Тернопількомунекологія": автомобіль
УАЗ31512, 1994 року випуску, державний
номерний знак ВО9373АІ; автомобіль ЗИЛ
131Н, 1990 року випуску, державний номерний
знак ВО9374АІ; автомобіль ГАЗ 3307, 1992 року
випуску, державний номерний знак
ВО9372АІ та компресор 1982 року випуску.

Таким чином, дане майно передано
Тернопільською обласною радою, як
власником майна, комунальному
підприємству, засновником якого є
обласна рада.

Позивач вказує, що на все рухоме майно
КП "Тернопількомунінвест" накладено
арешт та заборону його відчуження, що
вбачається з постанови Другого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 31.05.2013р. по виконавчому
провадженні №38034611, винесеної в ході
виконання виконавчого листа, виданого
Тернопільським окружним
адміністративним судом по справі
№2-а-685/10/1970 від 13.05.2013р., про стягнення з
Комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" на користь
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості 62937,31грн. боргу. Позивач
стверджує, що постановою державного
виконавця накладено арешт на майно,
котре належить не боржнику, а обласній
раді, як органу, уповноваженому
управляти та розпоряджатися майном
територіальних громад сіл, селищ, міст
Тернопільської області, а тому просить
визнати право власності на майно та
звільнити його з-під арешту.

Представник Комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" на вимогу суду
не подав доказів, згідно яких проведено
органами ДАІ реєстрацію
автотранспорту. Керівник підприємства
в судовому засіданні пояснив, що надати
такі документи не має можливості, по
причині їх відсутності на
підприємстві. Разом з тим, вважає, що
правомірність володіння спірними
транспортними засобами має
встановлюватися органами Державної
автомобільної інспекції при
здійсненні їх реєстрації. Дане майно
передано підприємству згідно акту
передачі - приймання та перебуває на
його балансі. По суті позовних вимог
відповідач -1 заперечень не надав,
оскільки не оспорює право власності
позивача на спірне майно, та зазначив,
що вважає позовні вимоги
обґрунтованими з підстав, викладених у
відзиві на позов від 23.06.2014р.

Тернопільський міськрайонний центр
зайнятості згідно відзиву на позов та
його представник в судовому засіданні
проти позовних вимог заперечив з
підстав викладених у відзиві. Зокрема,
зазначив, що КП Тернопільської
обласної ради "Тернопількомунінвест" є
самостійним суб'єктом господарювання,
відповідно відповідає в силу закону, по
зобов'язаннях усім своїм майном.
Звертає увагу на те, що постановою
державного виконавця від 31.05.2013р.
заборонено відчужувати будь-яке майно,
що належить КП Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест", та
зазначає, що центр зайнятості не
оспорює права власності позивача на
спірне майно, проте наголошує, що
позивачем не подано документів, які б
підтверджували право власності на дане
майно за облрадою.

Другим відділом ДВС Тернопільського
міського управління юстиції подано
довідку про хід виконання виконавчого
провадження №38034611, згідно якої
вбачається накладення арешту на все
рухоме та нерухоме майно КП
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" та існування
заборони його відчуження в межах суми
боргу. Представник органу Державної
виконавчої служби в судовому засіданні
24.06.2014р. пояснив, що в межах здійснення
виконавчого провадження отримано
відповідь УДАІ УМВС України в
Тернопільській області, згідно якої
вбачається, що Комунальному
підприємству Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест" належать
на праві власності спірні транспортні
засоби, у зв'язку з чим в межах
здійснення виконавчих дій у
виконавчому провадженні №38034611
постановою державного виконавця
транспортні засоби арештовано,
заборонено їх відчужувати та оголошено
у розшук, про що повідомлено органи ДАІ.
Вважає, що органом Державної
виконавчої служби правомірно винесено
постанову про арешт майна боржника.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши додатково представлені
докази в сукупності, заслухавши доводи
та заперечення всіх учасників судового
процесу, господарський суд встановив
наступне.

05 квітня 1993року, на підставі
розпорядження Тернопільської обласної
державної адміністрації №128 утворено
Тернопільське обласне комунальне
підприємство
«Тернопількомунекологія» та 31.05.2000р.
затверджено головою Тернопільської
обласної ради Статут підприємства,
котрий зареєстровано 05 січня 2001року
Торгово - реєстраційною палатою
Тернопільської міської ради за
№0010715.

Як вбачається з п.п.1.2, 1.6, 3.1, 3.2 Статуту,
власником та засновником
Тернопільського обласного КП
«Тернопількомунекологія» є обласна
рада. Підприємство є юридичною особою,
має самостійний баланс, рахунки в
фінансових установах. Печатку,
керується у своїй діяльності
законодавством України та Статутом.
Для виконання статутних завдань
підприємство має майно, яке є спільною
власністю територіальних громад
області і належить йому на праві
повного господарського відання. Майно
підприємства становлять основні фонди
та оборотні кошти, а також інші
цінності, вартість яких відображається
в самостійному балансі (п.п.1.4, 1.6, 3.1, 3.2
Статуту).

12 лютого 2004 року розпорядженням голови
Тернопільської обласної ради утворено
комунальне підприємство
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест".

Статут даного підприємства
затверджено розпорядженням
Тернопільської обласної ради №24 від
17.02.2004р. та зареєстровано 27.02.2004р.
Управлінням в справах торгівлі, побуту
та реєстрації Тернопільської міської
ради за №0020517.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3, 4.1 Статуту
власником і засновником підприємства є
Тернопільська обласна рада.
Підприємство є юридичною особою, що діє
згідно чинного законодавства України,
рішень обласної ради, розпоряджень її
голови, і відповідно, має усі ознаки,
притаманні юридичній особі. Майно
підприємства є спільною власністю
територіальних громад сіл, селищ, міст
тернопільської області і
закріплюється за ним на праві
господарського відання. Майно
підприємства становлять виробничі і
невиробничі фонди, а також інші
цінності, вартість яких відображається
в самостійному балансі підприємства.

Пізніше, 25 травня 2007 року рішенням
Тернопільської обласної ради №202
«Питання спільної власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст
Тернопільської області»
реорганізовано Тернопільське обласне
комунальне підприємство
«Тернопількомунекологія», шляхом його
приєднання до Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест".

За приписами ст.104 Цивільного кодексу
України та ст.59 Господарського кодексу
України, у разі приєднання одного або
кількох суб'єктів господарювання до
іншого суб'єкта господарювання до
останнього переходять усі майнові
права та обов'язки приєднаних суб'єктів
господарювання.

Так, в межах процедури реорганізації
обласного КП «Тернопількомунекологія»
на баланс комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
«Тернопількомунінвест» передано
майно, а саме: автомобіль УАЗ31512, 1994 року
випуску, державний номерний знак
ВО9373АІ, кузов №ХТТ315120R0516978; автомобіль
ЗИЛ 131Н, 1990 року випуску, державний
номерний знак ВО9374АІ, кузов №43789/3500G;
автомобіль ГАЗ 3307, 1992 року випуску,
державний номерний знак ВО9372АІ, кузов
№ХТН330730N1513845 та компресор 1982 року
випуску, що вбачається з акту передачі -
прийняття автотранспортних засобів,
складеного станом на 05.06.2007р.

Відповідно до проведеної
інвентаризації транспортних засобів
КП «Тернопількомунінвест» станом на
24.02.2014р. дане майно згідно переліку
числиться за відповідачем - 1. За даними
інвентаризації слідує, що підставою
здійснення реєстрації автотранспорту
в органах ДАІ був акт приймання
передачі, що підтверджено додатково
даними журналу карток Тернопільського
МРЕВ.

Постановою головного державного
виконавця Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції від
31.05.2013р., прийнятою згідно ст.57 Закону
України "Про виконавче провадження",
накладено арешт на все рухоме/нерухоме
майно, що належить Комунальному
підприємству Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест", як
боржнику у виконавчому провадженні
№398034611, про стягнення 62937,31грн. на
користь Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості,
відкритого на підставі виконавчого
листа №2-а-685/10/1970, виданого
Тернопільським окружним
адміністративним судом 13.05.2013р.

Витягом з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна №44848597 від 05 серпня 2014
року (серія АКВ №557735) підтверджено
чинність арешту майна, накладеного
Другим відділом державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції та існування
заборони відчуження рухомого майна
боржника - Комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест", терміном дії -
до 31.05.2018р.

Враховуючи, що арешт накладено на
майно, що належить Тернопільській
обласній раді, а не боржнику у справі,
позивач, спираючись на приписи ст.60
Закону України "Про виконавче
провадження", звернувся до суду з даним
позовом. Просить його задовольнити.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
документи за своїм внутрішнім
переконанням, господарський суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог. При цьому, суд враховує
таке.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, 321 ЦК України ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Судом з'ясовано, що постановою Другого
відділу державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 31.05.2013р., в межах здійснення
виконавчого провадження №38034611,
накладено арешт на все рухоме/нерухоме
майно, що належить Комунальному
підприємству "Тернопількомунінвест".

Прийняття органом Державної
виконавчої служби даної постанови
послугувало підставою для звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на спірне майно та
звільнення його з-під арешту, оскільки
позивач вважає, що частина
арештованого майна належить
Тернопільській обласній раді на праві
власності і такі дії державного
виконавця порушують права та інтереси
територіальної громади.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статті 11, 52 Закону України "Про
виконавче провадження" надають
державному виконавцю, у процесі
здійснення виконавчого провадження,
право накладати арешт на кошти та інше
майно саме боржника.

Підставами для задоволення
матеріально - правових вимог позивача
відповідно до положень вищевказаної
статті є встановлення належності
позивачеві права власності або права
володіння спірним майном та
безпідставність включення такого
майна до опису і накладення на нього
арешту. Отже, до предмету доказування у
цій справі відноситься, зокрема,
дослідження питання права власності
позивача на спірне майно.

У відповідності до ст.124 Конституції
України, ст.ст.1, 2, 12 ГПК України, Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", п.п.3.1, 3.2 та п.11 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №10 від 24.10.2011 року, п.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №9 від 17.10.2012р., п.2.10 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013р. (з наступними
змінами), розгляд заявлених вимог
підвідомчий господарським судам
України.

З матеріалів справи випливає, що
відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.4, 1.5, 1.6, 3.1, 3.2, 3.4,
Статуту обласного комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунекологія" дане
підприємство за своїм правовим
статусом було комунальним комерційним
підприємством і діяло на принципах
повного господарського розрахунку та
самофінансування, а його майно було
закріплено на праві господарського
відання. Таким чином, здійснюючи право
господарського відання Підприємство
володіло, користувалося і
розпоряджалося майном вчиняючи дії, що
не суперечать чинному законодавству з
урахуванням обмежень встановлених
Статутом.

Як встановлено судом, рішенням
Тернопільської обласної ради №202 від
25.05.2007р. обласне комунальне
підприємство Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунекологія"
припинено як юридичну особу за
рішенням засновника, шляхом його
приєднання (злиття) до іншого
підприємства - Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест". У зв'язку
з цим, згідно акту передачі - приймання
від 05.06.2007р. останньому передано,
зокрема: автомобіль УАЗ31512, 1994 року
випуску, державний номерний знак
ВО9373АІ, кузов №ХТТ315120R0516978; автомобіль
ЗИЛ 131Н, 1990 року випуску, державний
номерний знак ВО9374АІ, кузов №43789/3500G;
автомобіль ГАЗ 3307, 1992 року випуску,
державний номерний знак ВО9372АІ, кузов
№ХТН330730N1513845 та компресор 1982 року
випуску. Даний акт передачі - приймання
засвідчує факт переходу права
господарського відання спірним майном
від однієї юридичної особи до іншої,
засновником яких є Тернопільська
обласна рада, котра діє від імені
територіальних громад сіл, селищ, міст
здійснюючи, серед іншого, управління
об'єктами спільної власності (ст.60
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Як вбачається з п.п. 1.1, 1.2 Статуту
комунального підприємства
"Терпопількомунінвест", підприємство є
комунальним, а його майно є спільною
власністю територіальної громади сіл,
селиш, міст Тернопільської області і
закріплено на праві господарського
відання, що відповідає чинному
законодавству.

До матеріалів справи долучена довідка
з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України, в
якій зазначено, що КП
"Тернопількомунінвест" є юридичною
особою та комунальним підприємством за
організаційно-правовою формою.

У відповідності до ст.78 Господарського
кодексу України, комунальне унітарне
підприємство утворюється компетентним
органом місцевого самоврядування в
розпорядчому порядку на базі
відокремленої частини комунальної
власності і входить до сфери його
управління. Орган, до сфери управління
якого входить комунальне унітарне
підприємство, є представником власника
- відповідної територіальної громади і
виконує його функції у межах,
визначених цим Кодексом та іншими
законодавчими актами. Майно
комунального унітарного підприємства
перебуває у комунальній власності і
закріплюється за таким підприємством
на праві господарського відання
(комунальне комерційне підприємство)
або на праві оперативного управління
(комунальне некомерційне
підприємство).

Частиною першою статті 136
Господарського кодексу України
визначено, що право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Право господарського відання разом із
правом оперативного управління з
юридичного погляду є правовою формою
реалізації права державної і
комунальної власності спеціально
створеними суб'єктами різних
організаційно-правових форм, які у
встановленому порядку набувають
статусу юридичної особи. При цьому
власником їх майна залишається
держава, або відповідна територіальна
громада. Таким чином, накладення арешту
на майно не позбавляє позивача права
власності на майно за умови
документального підтвердження такого
права.

Натомість, будучи суб'єктом
господарювання, відповідач-1, в силу
закону та положень статуту (п.3.1.)
самостійно здійснює господарську
діяльність, виступає учасником
цивільно-правових відносин, набуває
майнових та немайнових прав, тобто
наділений цивільною дієздатністю, а
відтак, і несе відповідальність за
наслідки своєї діяльності усім
належним йому на праві господарського
відання майном в силу приписів ст. 96
Цивільного кодексу України.

Слід відмітити, що встановлюючи межі
відповідальності суб'єктів
господарювання, законодавство не
розмежовує її залежно від правового
режиму їх майна. Звернення стягнення на
майно, що належить суб'єктам
господарювання на праві
господарського відання чи
оперативного управління здійснюється
у тому ж порядку, що й на майно, яке
належить їм на праві власності.

Комунальне підприємство
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" стверджує, що
спірне майно йому передано на праві
господарського відання, і власником
даного майна є Тернопільська обласна
рада, як засновник підприємства, а
підприємство - балансоутримувачем.

За загальним правилом, для захисту
права господарського відання
застосовуються положення закону,
встановлені для захисту права
власності.

За нормами ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах,
які не заборонені законом, зокрема на
підставі правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

З наданих суду документів, зокрема
інвентарної картки від 24.02.2014р. слідує,
що на балансі Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест" значиться
рухоме майно: автомобіль легковий
УАЗ31512, 1994 року випуску, шасі
№ХТТ315120R0516978, вартістю 7138,41грн.,
технічний паспорт ВО9373АІ виданий РЕВ
МРВ ІДАІ 01.02.2008р.; автомобіль фургон ЗИЛ
131Н, 1990 року випуску, шасі №43789/3500G,
вартістю 10850,00грн., технічний паспорт
ВО9374АІ, виданий РЕВ МРВ ІДАІ 01.02.2008р.;
автомобіль бортовий ГАЗ 3307, 1992 року
випуску, шасі №ХТН330730N1513845, вартістю
4800,00грн., технічний паспорт ВО9372АІ,
виданий РЕВ МРВ ІДАІ 01.02.2008р.; компресор
ПСКД 5-2, 57, вартістю 30000,00грн.

Відповідно до листа №6241 від 07.06.2013
року, наданого Управлінням ДАІ УМВС
України в Тернопільській області на
запит Державної виконавчої служби,
підтверджено наявність у відповідача-1
на праві власності транспортних
засобів згідно переліку.

З пояснень представників відповідачів
слідує, що останні не оспорюють право
власності позивача на арештоване ДВС
майно.

Крім того, позивачем в якості доказів в
підтвердження права власності на
арештоване майно долучено не
правовстановлюючі документи, а лише
такі, що свідчать про волевиявлення
власника на створення та реорганізацію
підприємств комунальної власності (КП
«Тернопількомунінвест» та КП
"Тернопількомунекологія").

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження», державним
виконавцем за постановою про арешт
коштів та постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження може бути накладений
арешт у межах суми стягнення з
урахуванням виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів, н на все майно боржника або на
окремі предмети. У разі потреби
постанова, якою накладено арешт на
майно боржника та оголошено заборону
на його відчуження, надсилається
державним виконавцем органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Згідно статті 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Стороною позивача не доведено
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» щодо виконання
виконавчого провадження про стягнення
з КП «Тернопількомунінвест» на
користь відповідача-2 боргу на суму
62937,31 грн., яке перебуває на виконанні у
Другому відділі ДВС Тернопільського
міського управління юстиції (третьої
особи у справі).

Відповідно до ст.66 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
відсутності у боржника коштів на
покриття заборгованості, стягнення
звертається на інше майно, яке належало
боржнику на праві власності або
закріплене за ним.

Як вбачається з аналізу статей 136, 219
Господарського кодексу України
власник, що передає суб'єкту
господарювання майно на праві
господарського відання чи
оперативного управління, не має права
встановлювати будь-яких обмежень на
стягнення майна, а саме: автомобілі та
компресор.

Таким чином, суд констатує, що
Тернопільською обласною радою не
доведено суду належними та допустимими
доказами згідно із ст. 34 ГПК України,
наявність порушеного права та
можливість його захисту у спосіб,
визначений чинним законодавством.

Натомість, встановлено, що КП
«Тернопількомунінвест» є юридичною
особою, що наділено правами та
обов'язками, здатністю проводити
самостійну господарську діяльність, що
визначена статутом та погоджена
органом, що його заснував -
Тернопільською обласною радою. Сторона
позивача не представила доказів на
підтвердження факту належності
обласній раді описаного й арештованого
майна (витяг з державного реєстру прав
власності на нерухоме майно), як і не
підтвердила факту оспорювання іншими
особами такого права.

За даних обставин, суд визнає позовні
вимоги безпідставними та недоведеними
документально.

З урахуванням наведеного, до
задоволення не підлягають і вимоги
щодо звільнення арештованого майна
з-під арешту та скасування заборони на
його відчуження.

Судові витрати, в силу ст. 49 ГПК України,
покладаються судом на позивача.

У судовому засіданні 18.08.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частину
рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК
України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 11,
15, 16, 104, 316-321, 328, 334, 386, 392 ЦК України, ст.ст.
59, 74, 78, 135, 136 ГК України, Законом України
"Про виконавче провадження", Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.ст. 1, 2, 42-47, 22, 27, 33, 34, 43, 44, 49,
811, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог -
відмовити.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони та прокурор
мають право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення, через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено "29"
серпня 2014 року.

Суддя
Н.О. Андрусик