КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р. Справа№ 910/7153/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Майданевича А.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік» на
рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 року

у справі № 910/7153/14 (суддя - Грєхова
О. А.)

За позовом Приватного
акціонерного товариства
«Науково-дослідне і конструкторське
бюро бурового інструменту»

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік»

Про стягнення 2 846 471, 59 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Маловічко І. В.-
довіреність від 14.04.2014 року;

від відповідача: Лавринович В.О.-
довіреність № 5 від 16.07.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

17.04.2014 року до господарського суду
міста Києва звернулося приватне
акціонерне товариство
«Науково-дослідне і конструкторське
бюро бурового інструменту» з позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік» про
стягнення 2 846 471, 59 грн заборгованості, в
тому числі: 2 492 900, 00 грн заборгованості,
що виникла в зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов договору
виконання робіт від 10.07.2012 року №
БР-25072012 (далі - Договір); 46 306, 47 грн 3 %
річних; 103 603, 74 грн інфляційних втрат та
200 661, 38 грн пені, а всього 2 843 471, 59 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 року позовні вимоги
позивача задоволено частково. Стягнуто
з товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік»
(ідентифікаційний код 35251246) на користь
приватного акціонерного товариства
«Науково дослідне і конструкторське
бюро бурового інструменту»
(ідентифікаційний код 19032149): 2 492 900, 00 грн
боргу; 46 306, 47 грн 3 % річних; 103 603, 74 грн
інфляційних втрат; 160 706, 68 грн пені та 56
070, 34 грн судового збору. В задоволені
решти позовних вимог відмовлено.

16.07.2014 року відповідач звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення місцевого
господарського суду від 01.07.2014 року у
справі № 910/7153/14, постановити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права апелянт
стверджує, що судом не враховано, що
позивачем несвоєчасно направлено
відповідачу Акт № 2 здачі-приймання
виконаних робіт, що договір між
сторонами розірвано з ініціативи
замовника, а також що позивачем не
доведено виконання робіт визначених в
Акті № 2 належними доказами.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 року
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік» на рішення господарського
суду міста Києва від 01.07.2014 року у
справі № 910/7153/14 прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючого судді - Жук Г. А., суддів -
Мальченко А. О., Сухового В. Г.,
призначено розгляд справи на 26.08.2014
року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року
склад колегії суду змінено, у зв'язку з
перебуванням судді Сухового В. Г. у
відпустці, визначено в наступному
складі: головуючий суддя - Жук Г.А.,
судді - Майданевич А. Г., Мальченко А.О.

Представник апелянта у судовому
засіданні 26.08.2014 року підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
рішення місцевого господарського суду
та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволені
позову.

Представник позивача в судовому
засіданні 26.08.2014 року заперечив доводи
апелянта, просить рішення суду
залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

10.07.2012 року між ТОВ «Голден Деррік»
(замовник за договором, відповідач у
справі) та ПАТ «Науково-дослідне і
конструкторське бюро бурового
інструменту» (виконавець за договором ,
позивач у справі) укладено договір №
БР-25072012 на виконання робіт, згідно п. 1.1
якого, виконавець зобов'язався
виконати роботи по приготуванню
промивальної рідини, лабораторному
контролю та регулюванню її параметрів
при бурінні свердловини № 27
Сахалінського родовища, а замовник
зобов'язався прийняти та оплатити такі
роботи.

Договором сторони обумовили, що
виконавець зобов'язаний протягом 5
(п'яти) днів з моменту отримання від
замовника письмового повідомлення про
початок робіт, але не пізніше ніж через
45 (сорок п'ять) діб після одержання
авансу, згідно з підпунктом 2.3.1 пункту
2.3 Договору, приступити до виконання
робіт на свердловині. Про початок робіт
сторони складають відповідний акт
(пункт 1.10 Договору).

Пунктом 2.1 договору сторони погодили,
що вартість робіт за договором
визначається на підставі
«Кошторисного розрахунку» і становить
7 470 200, 00 грн, в тому числі ПДВ 1 494 040, 00
грн, а всього 8 864 240, 00 грн.

Порядок розрахунків за даним договором
проводяться в порядку, визначеному в п.
2.3 договору шляхом авансування робіт, а
саме: протягом 10 (десяти) днів з моменту
підписання цього договору та після
надання виконавцем відповідного
рахунку замовник перераховує
виконавцю аванс у розмірі 40 % від
загальної вартості робіт, розмір якої
визначено пунктом 2.1 договору (підпункт
2.3.1 пункту 2.3 Договору); Далі - протягом 5
(п'яти) днів після закінчення буріння
стовбура діаметром 490 мм, що
зазначається у відповідному добовому
рапорті та після надання виконавцем
відповідного рахунку замовник оплачує
виконавцю передоплату в розмірі 15 % від
загальної вартості робіт, розмір якої
визначено пунктом 2.1 Договору (підпункт
2.3.2 пункту 2.3 Договору).

Наступний платіж - протягом 5 (п'яти)
днів після закінчення буріння стовбура
діаметром 393, 7 мм, що зазначається у
відповідному добовому рапорті, та
після надання виконавцем відповідного
рахунку замовник оплачує виконавцю 15 %
від загальної вартості робіт, розмір
якої визначено пунктом 2.1 Договору
(підпункт 2.3.3 пункту 2.3 Договору);
наступні 15 % - протягом 5 (п'яти) днів
після закінчення буріння стовбура
діаметром 295, 3 мм, що зазначається у
відповідному добовому рапорті, та
після надання виконавцем відповідного
рахунку (підпункт 2.3.4 пункту 2.3
Договору); Решту 15 % від загальної
вартості робіт замовник оплачує
виконавцю протягом 5 (п'яти) днів з
моменту спуску першої секції
експлуатаційної колони, що
зазначається у відповідному добовому
рапорті (підпункт 2.3.5 пункту 2.3
Договору).

Згідно п. 3.2 договору, замовник
зобов'язаний прийняти виконані роботи
протягом 5 (п'яти) календарних днів з
дати отримання акта приймання-передачі
виконаних робіт, підписати його, або в
той же строк у письмовій формі надати
обґрунтовану відмову від прийняття
робіт.

Замовник зобов'язаний оплачувати
фактично виконані роботи в розмірах і в
строки, що передбачені ст. 2 цього
договору (підпункт 4.1.9 пункту 4.1
Договору); виконавець має право
отримати за виконану роботу оплату в
розмірах і в строки, що передбачені ст. 2
цього договору (підпункт 4.4.1 пункту 4.4
Договору).

Згідно п. 5.5 договору, за прострочення
оплати робіт, які виконуються згідно
договору, в тому числі таких, що виникли
в результаті безпідставної відмови від
підписання акта виконаних робіт
замовником, останній сплачує виконавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченого
платежу за кожний день такого
прострочення.

За умовами п. 7.2 договору він набрав
чинності з моменту підписання і діє до
повного виконання сторонами взятих на
себе зобов'язань. Договір підписано
сторонами без заперечень, підписи
повноважних осіб скріплено печатками
юридичних осіб сторін договору.

До укладеного договору сторони
підписали Додаток № 1 «Розрахунок
вартості промивальної рідини та її
сервісного обслуговування при бурінні
свердловини № 27 Сахалінського
родовища» на суму 8 964 240, 00 грн; Додаток
№ 2 «Календарний план виконання робіт
по приготуванню промивальної рідини,
лабораторному контролю та регулюванню
її параметрів при бурінні свердловини
№ 27 Сахалінського родовища» на суму 8 964
240, 00 грн; додаток № 3 «Протокол
погодження договірної ціни»
відповідно до якого вартість надання
послуг за договором становить 8 964 240, 00
грн.

Крім того, між сторонами укладено
Додаткову угоду № 1, відповідно до
пункту 1.2 якої пункт 2.1 договору
викладено в новій редакції: «вартість
робіт за договором визначається з
урахуванням «Кошторисного розрахунку»
та додаткової угоди № 1 до договору і
становить 9 553 533, 33 грн, крім того ПДВ 1 910
706, 67 грн, всього 11 464 240, 00 грн» та Додаток
№ 4 «Календарний план (уточнений)
виконання робіт по приготуванню
промивальної рідини, лабораторному
контролю та регулюванню її параметрів
при бурінні свердловини № 27
Сахалінського родовища» на суму 11 464 240,
00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання, які мають ознаки
договору підряду, згідно якого, в силу
вимог ст. 837 ЦК України, одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частиною першою статті 854 ЦК України
передбачено, що якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, достроково.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України
передбачено, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Договір підряду є двосторонньо
зобов'язальним, оскільки і виконавець,
і замовник наділені як правами, так і
обов'язками. На виконавця покладено
обов'язок виконати роботу і надано
право на одержання відповідної плати
або відшкодування фактичних витрат,
необхідних для виконання договору.
Замовник у свою чергу зобов'язаний
прийняти і оплатити роботу.

Місцевий господарський суд правомірно,
посилаючись на норми ст. ст. 174, 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626 ЦК України
зазначив, що підставою виникнення
зобов'язання є договір укладений між
сторонами, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Статтею 525 ЦК України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

На виконання умов договору позивачем
було складено акти приймання-передачі
виконаних робіт, а саме акт № 1, згідно
якого вартість 1 і 2 етапів календарного
плану робіт становить 3 090 770, 00 грн;
виконано робіт на суму 3 090 770, 00 грн; сума
авансу 6 155 280, 00 грн; до перерахунку -
нуль; та акт № 2, згідно якого вартість 3
етапу календарного плану робіт
становить 5 557 410, 00 грн; виконано робіт
на суму 5 557 410, 00 грн.

З врахуванням сплаченого авансу (6 155 280,
00 грн) за мінусом вартості робіт 1-2
етапів за актом № 1, який підписано
замовником без заперечень на суму 3 090
770, 00 грн, сума залишку авансу становить
3 064 510, 00 грн, які позивачем зараховано в
рахунок оплати робіт 3 етапу, просить
стягнути з відповідача неоплачену суму
вартості виконаних робіт за актом № 2 в
розмірі 2 492 900 ,00 грн.

При цьому, замовник не підписав акт № 2
приймання-передачі виконаних робіт,
однак, як досліджено місцевим
господарським судом вказаний акт № 2
був направлений відповідачу листами №
260-2013 від 08.07.2013 року, № 279-2013 від 26.07.2013
року, що підтверджено належними
доказами у справі (опис вкладення у
цінний лист, квитанція кур'єрської
служби доставки № 4155183 від 09.07.2013 та
лист ТОВ «КДС-Київ-2012» № 498 від 17.06.2014
року).

Договором сторони передбачили (п. 3.2
договору) обов'язок замовника протягом
5 (п'яти) календарних днів з дати
отримання акта приймання-передачі
виконаних робіт розглянути акт,
підписати, або надати обґрунтовану
відмову від прийняття робіт.
Відповідач у строки визначені умовами
договору акт не підписав,
обґрунтованої письмової відмови від
прийняття робіт не надав.

Виконання робіт за договором позивач
підтверджує також укладенням договору
№ 1001 від 01.10.2012 року, за яким позивач
отримав від ТОВ «Геосинтез інжиніринг»
хімічні реагенти за видатковими
накладними № РН-05 від 24.01.2013 року, №
РН-012 від 15.02.2014 року, № РН-042 від 22.04.2013
року, № РН-093 від 05.07.2013 року та № РН-0133
від 27.08.2013 року (копії представлено в
матеріалах справи).

Крім того, згідно п.1.6 договору
укладеного між сторонами у справі
хімічні реагенти для приготування та
регулювання технологічних
властивостей промивальної рідини
постачаються виконавцем безпосередньо
на свердловину. Позивачем надано
належні докази постачання реагентів на
свердловину - акти здачі приймання
робіт № ОУ-0000002 від 09.01.2013 року, ОУ-0000019
від 22.03.2013 року, ОУ-0000026 від 11.04.2013 року,
ОУ-0000032 від 07.05.2013 року, ОУ-0000066 від 27.07.2013
року (копії представлено в матеріалах
справи) за якими ТОВ «Геосинтез
інжиніринг» виконало роботи по
перевезенню хімічних реагентів
безпосередньо на свердловину № 27,
Сахалінського родовища.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що роботи, виконані позивачем,
вважаються прийнятими ТОВ «Голден
Деррік» та підлягають оплаті.

16.08.2013 року позивач надіслав на адресу
відповідача претензію № 1-08-2013 з
вимогою про сплату заборгованості за
виконані роботи третього етапу робіт
за договором № БР-25072012 в сумі 2 492 900, 00
грн, в тому числі ПДВ 415 483, 33 грн ТОВ
«Голден Деррік» отримало претензію
28.08.2013 року, що підтверджено
повідомленням поштової установи про
вручення рекомендованого
відправлення.

Оскільки на час розгляду справи
доказів оплати вартості робіт за Актом
№ 2 відповідачем не представлено суд
дійшов обґрунтованого висновку про
правомірність позовних вимог позивача
в частині стягнення 2 492 900, 00 грн боргу.

Крім основної заборгованості позивач
просить суд стягнути з відповідача 46 306,
47 грн 3 % річних; 103 603, 74 грн. інфляційних
втрат та 200 661, 38 грн пені.

Стаття 625 ЦК України визначає
спеціальні правові наслідки
прострочення виконання грошових
зобов'язань. Інфляційні збитки та
проценти згідно ст. 625 ЦК України
нараховуються за неправомірне
користування чужими коштами, а отже, є
платою за користування чужими коштами,
що не носить, на відміну від неустойки,
штрафного характеру, а має
компенсаційний характер заходів
впливу.

Відтак, боржник зобов'язаний сплатити
суму заборгованості з врахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення. Індекс інфляції є
статистичною інформацією, яка
щомісячно надається Держкомстатом та
публікується в газеті «Урядовий
кур'єр» та на офіційному веб-сайті
Державного комітету статистики
України (http://www.ukrstat.gov.ua).

Стаття 625 ЦК України передбачає
можливість стягувати за прострочення
виконання грошового зобов'язання
проценти річних. Розмір процентів
річних визначається сторонами в
договорі. Якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу, враховуючи 3 % річних та
інфляційні витрати, є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору. При цьому, проценти
річних, передбачені ст. 625 ЦК України, є
самостійною формою цивільно-правової
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань та можуть
стягуватися поряд із пенею.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду що позивач обґрунтовано нараховує
інфляційні та річні за період з 26.08.2013
року по 15.04.2014 року (з моменту вимоги, с
врахуванням ст. 530 ЦК України) в розмірі
відповідно 103 603, 74 грн (втрат від
інфляції) та 46 306, 47 грн (3 % річних).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно вимог ст. ст. 546, 549 ЦК України, ст.
230 ГК України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штраф, як різновид неустойки
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється від
суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочки.

Згідно з частиною другою статті 343
Господарського кодексу України і
статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Договором сторони передбачили (п. 5.5
договору), що за прострочення оплати
робіт, які виконуються згідно договору,
в тому числі таких, що виникли в
результаті безпідставної відмови від
підписання акта виконаних робіт
замовником, останній сплачує виконавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченого
платежу за кожний день такого
прострочення.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 200 661, 38 грн пені за період з
02.09.2013 року по 15.04.2014 року.

З огляду на приписи ст. 232 ГК України,
господарський суд міста Києва дійшов
правомірного висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення пені
підлягають задоволенню частково за
шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, в сумі
160 706, 68 грн (за період з 02.09.2013 року по
01.03.2014 року) та відмовив позивачу у
стягненні решти суми пені.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що твердження
апелянта про неотримання ним Акта № 2
виконаних робіт спростовується
наявними в матеріалах справи доказами,
які підтверджують отримання
відповідачем даного акта 09.07.2013 року,
тобто до заявленого ним наміру про
розірвання договору. При цьому
направлення стороні листа про
розірвання договору не звільняє
замовника від оплати вартості вже
виконаних робіт.

Посилання відповідача на те, що спірний
акт не містить даних про обсяг
виконаних робіт не відповідає
дійсності, оскільки в Акті зазначено
короткий зміст виконаних робіт 3 етапу:
«Підготовлені та доставлені на бурову
необхідні матеріали та хімічні
реагенти. Виконано комплекс сервісних
робіт по приготуванню полімерної
інгібованої промивальної рідини,
проведені лабораторні дослідження,
контроль регулювання технологічних
властивостей промивної рідини при
бурінні свердловини під колону
діаметром 245 (етап 3 календарного плану
робіт)», що відповідає додатку № 4
договору.

Таким чином, місцевий господарський
суд обґрунтовано визнав позовні вимоги
позивача правомірними та стягнув з
відповідача заборгованість договором
№ БР-25072012 від 10.07.2012 року в розмірі 2 492
900, 00 грн, пеню в сумі 160 706, 68 грн, 3 %
річних в сумі 46 306, 47 грн та 103 603, 74 грн
інфляційних втрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, рішення господарського
суду міста Києва від 01.07.2014 року у
справі № 910/7153/14 відповідає фактичним
обставинам справи та не суперечить
чинному законодавству України, а
відтак передбачених законом підстав
для скасування оскаржуваного рішення
місцевого господарського суду не
вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати за перегляд рішення в
апеляційній інстанції покладаються на
відповідача у справі (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік» на рішення господарського суду
міста Києва від 01.07.2014 року у справі №
910/7153/14 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 року у справі № 910/7153/14
залишити без змін.

3.Справу № 910/7153/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
А.Г. Майданевич

А.О. Мальченко