ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р.
Справа № 921/279/14-г/17

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Дубник О.П.

Суддів
Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

при секретарі судового засідання
Щвець О.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» № 407-10 від
19.06.2014р. (Вхідний № ЛАГС 01-05/3243/14 від
11.07.2014 року)

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 03.06.2014 року

у справі №921/279/14-г/17 (суддя - Н.О.
Андрусик)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком», м. Київ в
особі Філії спеціалізованого
електрозв'язку Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
м. Київ

до Управління з питань цивільного
захисту населення Тернопільської
обласної державної адміністрації, м.
Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Тернопільської
обласної державної адміністрації, м.
Тернопіль

про спонукання до укладення договору
на експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури оповіщення і
зв'язку цивільної оборони.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явились (належним
чином повідомлені);

від відповідача: Крук А.Д. (довіреність
в матеріалах справи);

від третьої особи: Калиняк С.В.
(довіреність в матеріалах справи).

Судом роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22
Господарського процесуального кодексу
України (надалі -ГПК України).

Відводів складу суду в порядку
ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про
технічну фіксацію судового процесу від
учасників судового процесу не
надходило.

Від апелянта у канцелярію
Львівського апеляційного
господарського суду надійшло
клопотання № 183-104 від 08.09.2014р. про
перенесення розгляду справи у зв'язку
із тимчасовою втратою працездатності
його представника.

Суд апеляційної інстанції зробив
висновок про відмову у задоволенні
заявленого клопотання з огляду на
наступне.

Інститут представництва в
процесі від імені юридичних осіб не
обмежує коло осіб, яким сторона доручає
бути представником своїх інтересів в
суді. І сама юридична особа в силу ч. 1
ст. 92 ЦК України не позбавлена права
особисто вести свою справу в суді через
свої органи. Крім того, як вбачається з
матеріалів справи, представництво
інтересів скаржника у суді першої
інстанції здійснювалось й іншими
представниками ПАТ «Укртелеком».

Також судова колегія зазначає, що ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України містить положення, згідно
якого апеляційна скарга на рішення
місцевого господарського суду
розглядається у двомісячний строк з
дня постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження, а
така винесена Львівським апеляційним
судом 14.07.2014р., відтак, строк розгляду
даної справи закінчується 14.09.2014р.,
клопотань про продовження строку
розгляду справи в порядку ст. 69 ГПК
України до суду апеляційної інстанції
від сторін не надходило, а в силу
зазначеної вище норми процесуального
законодавства суд за своєю ініціативою
не вправі продовжити строк вирішення
спору.

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 03.06.2014 року
у цій справі (суддя Н.О. Андрусик)
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі Філії
спеціалізованого електрозв'язку
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" до Управління з питань
цивільного захисту населення
Тернопільської обласної державної
адміністрації, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Тернопільської обласної державної
адміністрації про спонукання до
укладення договору про надання послуг
в сфері телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони Тернопільської
області на 2013р..

Рішення суду першої інстанції
мотивоване, зокрема, тим, що Управління
з питань цивільного захисту населення
Тернопільської обласної державної
адміністрації може здійснювати
видатки на утримання та
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та технічних
засобів регіональних і спеціальних
систем центрального оповіщення
цивільної оборони в межах річного
обсягу асигнувань, а такий є суттєво
менший у порівнянні з ціною договору
про спонукання укладення якого позивач
звернувся до суду. Місцевий
господарський суд вказує, що укладення
такого договору суперечитиме нормам
чинного законодавства, зокрема,
положенням Бюджетного кодексу та
Закону України «Про державне
замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб».

Не погодившись із рішенням суду
першої інстанції, Публічне акціонерне
товариство «Укртелеком» з підстав
порушення місцевим судом норм
матеріального та процесуального права,
звернулось до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою. Апелянт зазначає,
зокрема, що приписи ст. ст. 4, 6, 8, 30
Кодексу цивільного захисту України, ст.
ст. 179, 181 та 184 Господарського кодексу
України, ст. 11 Закону України «Про
телекомунікації», положень постанови
Кабінету Міністрів України від 15.02.199р.
№ 192 та Інструкції про порядок
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення та
зв'язку цивільної оборони
підприємствами електрозв'язку України,
відповідач повинен укласти
запропонований позивачем проект
договору на експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури оповіщення і
зв'язку цивільної оборони на 2013р..
Відсутність бюджетного фінансування у
відповідача, скаржник вважає не
належною підставою, що унеможливлює
укладення зазначеного договору.
Апелянт вважає, що в обох сторін
виникли господарські зобов'язання, що
випливають із запропонованого проекту
договору, зокрема, з 01.01.2013р. позивач
належним чином виконує обов'язки по
експлуатаційно-технічному
обслуговуванню засобів зв'язку.

У відзивах на апеляційну скаргу
відповідач та третя особа доводи
скаржника заперечують та вважають, що
рішення Господарського суду
Тернопільської області прийняте з
дотриманням норм чинного
законодавства, у зв'язку із чим просять
залишити таке без змін, а апеляційну
скаргу ПАТ «Укртелеком» без
задоволення.

Зокрема, відповідач стверджує, що
має право здійснювати видатки на
утримання і експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та технічних
засобів регіональних і спеціальних
систем централізованого оповіщення в
межах доведеного річного обсягу
асигнувань, та лише при умові надання
пропозицій стосовно перерозподілу
видатків між кодами економічної
класифікації, затверджених на
утримання управління.

Управління з питань цивільного
захисту населення Тернопільської
обласної державної адміністрації
наполягає на неможливості укладення
договору в силу Закону України «Про
державне замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб».

Також відповідач заперечив з
посиланням, зокрема, на записи в
технічних паспортах (формулярах)
апаратури оповіщення доводи апелянта
про виконані роботи з обслуговування
апаратури системи оповіщення в об'ємі,
про який позивач вказує. Водночас
Управління з питань цивільного захисту
населення Тернопільської обласної
державної адміністрації повідомило, що
зважаючи на ненадходження коштів з
державного бюджету, фінансування
послуг передбачалось Комплексною
програмою розвитку цивільного захисту
Тернопільської області на 2009-2013 роки,
яка була затверджена рішенням двадцять
восьмої сесії п'ятого скликання
Тернопільської обласної ради від
26.11.2009р. № 817 за рахунок вільного
залишку обласного бюджету.

За рахунок коштів виділених з
обласного бюджету у 2013 році в сумі 582,
тис. грн., згідно вищенаведеної
програми, погашалась заборгованість за
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури оповіщення у
2011 році відповідно до судового рішення
Господарського суду Тернопільської
області (282,5 тис. грн.) та на поповнення
матеріальних запасів регіонального
резерву (300 тис. грн.).

Тернопільська обласна державна
адміністрація у своєму відзиві
наполягає, зокрема, на тому, що даний
договір повинен укладатись із
дотриманням процедури, визначеної
Законом України «Про здійснення
державних закупівель», а також з
врахуванням вимог Закону України «Про
державне замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб».

Цей учасник процесу зазначає, що
Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.08.2013р. № 591 «Про державне
замовлення на закупівлю товарів,
виконання робіт, надання послуг для
державних потреб у 2013 році» послуги на
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури оповіщення
не передбачені.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
керуючись нормами ст. 101 ГПК України
щодо меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, враховуючи те,
що сторони по справі про час та місце
розгляду справи були належним чином
повідомлені, вважає, що є можливим
прийняти за наслідками розгляду
апеляційної скарги постанову в даному
судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в
сукупності з апеляційною скаргою та
відзивами на неї, оцінивши зібрані
докази по справі, заслухавши в судовому
засіданні думку представників
відповідача та третьої особи, колегія
суддів прийшла до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги, при цьому, судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду встановила
наступні обставини та керувалася
такими мотивами.

Позивач у своїй позовній заяві просив
суд задоволити позовні вимоги
посилаючись на те, що договір про
експлуатаційно-технічне
обслуговування систем оповіщення і
зв'язку цивільної оборони заснований
на державному замовленні, тому згідно з
ч.3 ст. 179 Господарського кодексу
України, укладення господарського
договору є обов'язковим для
відповідних сторін.

Однак, пропонуючи такий проект
договору на 2013р., позивачем не було
взято до уваги ряд інших норм чинного
на час укладення зазначеного договору
законодавства, які мають значення для
вирішення даного спору.

Так, згідно ч. 3 ст. 179 ГК України,
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 187 ГК України визначено,
що спори, які виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на ст. 11 Закону України
«Про телекомунікації» від 18.11.2003р. №
1280-ІV, згідно якої взаємодія операторів
телекомунікацій з органами державної
влади та органами місцевого
самоврядування стосовно отримання
ними телекомунікаційних послуг
здійснюється на договірних засадах
відповідно до законодавства України,
на думку ПАТ «Укртелеком», дана норма
зумовлює необхідність укладення
запропонованого ним договору.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Кодексу
цивільного захисту України (далі КЦЗ
України, дата набрання чинності
21.11.2012р.) цивільний захист - це функція
держави, спрямована на захист
населення, територій, навколишнього
природного середовища та майна від
надзвичайних ситуацій шляхом
запобігання таким ситуаціям,
ліквідації їх наслідків і надання
допомоги постраждалим у мирний час та в
особливий період.

Стаття 101 КЦЗ України містить
положення, згідно якого служба
цивільного захисту - це державна служба
особливого характеру, покликана
забезпечувати пожежну охорону, захист
населення і територій від негативного
впливу надзвичайних ситуацій,
запобігання і реагування на
надзвичайні ситуації, ліквідацію їх
наслідків у мирний час та в особливий
період.

Згідно статті 93 цього ж кодексу
фінансування заходів у сфері
цивільного захисту здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України, місцевих бюджетів, коштів
суб'єктів господарювання, інших не
заборонених законодавством джерел.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2289-VI
закупівля здійснюється відповідно до
річного плану. Річний план, зміни до
нього надсилаються центральному
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, річний план, кошторис
(тимчасовий кошторис), фінансовий план
(план асигнувань, план використання
бюджетних (державних) коштів), зміни до
них надсилаються Уповноваженому
органу протягом 5 робочих днів з дня їх
затвердження.

Разом з тим, п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу
України затверджено принцип цільового
використання бюджетних коштів, згідно
з яким, бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
бюджетними асигнуваннями.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів,
якими є обласні державні
адміністрації, беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, враховуючи
необхідність виконання зобов'язань
минулих років, узятих на облік
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів; щодо
завдань (проектів) Національної
програми інформатизації - після їх
погодження з Генеральним державним
замовником Національної програми
інформатизації.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті
зобов'язання, взяті учасником
Відповідно до ч. 4 статті 48 Бюджетного
кодексу України зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та Законом
України «Про Державний бюджет України»
(рішенням про місцевий бюджет), не
вважаються бюджетними зобов'язаннями
(крім витрат, що здійснюються
відповідно до частини шостої цієї
статті) і не підлягають оплаті за
рахунок бюджетних коштів. Взяття таких
зобов'язань є порушенням бюджетного
законодавства. Витрати бюджету на
покриття таких зобов'язань не
здійснюються.

Отже, норми Бюджетного кодексу України
не визнають бюджетними зобов'язаннями
будь-які зобов'язання, взяті юридичними
особами за кошти державного бюджету
України без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням
повноважень встановлених Бюджетним
кодексом та Законом України «Про
державний бюджет України», і,
відповідно, витрати державного бюджету
на покриття таких зобов'язань не можуть
здійснюватися.

З цього приводу судова колегія
Львівського апеляційного
господарського суду зазначає, що Закон
України від 01.06.2010р. N 2289-VI «Про
здійснення державних закупівель» (далі
Закон № 2289-VI ) застосовується до всіх
замовників та закупівель товарів,
робіт та послуг, які повністю або
частково здійснюються за рахунок
державних коштів, за умови, що вартість
предмета закупівлі товару (товарів),
послуги (послуг) дорівнює або перевищує
100 тисяч гривень (у будівництві - 300
тисяч гривень), а робіт - 1 мільйон
гривень, крім закупівель за процедурою
електронного реверсивного аукціону,
умови застосування якої встановлені
розділом VIII 1 цього Закону, у тому числі
на технічне обслуговування, іншу
оплатну підтримку на майбутнє об'єкта
закупівлі чи виплат, пов'язаних з
використанням об'єктів права
інтелектуальної власності (стаття 2
Закону).

Стаття 12 зазначеного вище Закону
визначає, що закупівля може
здійснюватися шляхом застосування
однієї з таких процедур: відкриті
торги; двоступеневі торги; запит
цінових пропозицій; попередня
кваліфікація учасників; закупівля в
одного учасника; електронний
реверсивний аукціон.

З запропонованого позивачем у позовній
заяві примірника договору про надання
послуг у сфері телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони вбачається, що ціна
його складає 249401, 92 грн., тобто
перевищує 100 тисяч гривень, відтак,
укладення такого договору вимагає
дотримання визначеної Законом № 2289-VI
процедури.

Відповідно до ст. 40 Закону № 2289-VI
забороняється укладання договорів, які
передбачають витрачання державних
коштів до/без проведення процедур
закупівель, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Договір про спонукання до укладення
якого заявлено позов, не входить у
перелік випадків, які дають можливість
укласти його без проведення процедури
закупівель.

З викладеного вище, можна зробити
висновок, що договір на
експлуатаційно-технічне
обслуговування системи оповіщення і
зв'язку цивільної оборони заснований
на державному замовленні. Замовником
послуг згідно цього договору
виступають місцеві органи виконавчої
влади, а виконавцем послуг є позивач.

Однак укладення цього договору на 2013р.
у даному випадку повинно здійснюватись
з врахуванням вимог закону № 2289-VI та в
межах обсягу асигнувань, що
передбачений бюджетом.

З матеріалів справи вбачається,
що Управління з питань цивільного
захисту населення Тернопільської
обласної державної адміністрації
неодноразово (листи № 1-01/846 від 08.04.2013р.
та № 1-03/435 від 04.06.2013р., тощо) зверталось
до голови обласної державної
адміністрації з листом-проханням про
перерозподіл кошторисних призначень
по виділенню управлінню асигнувань на
оплату послуг за
експлуатційно-технічне обслуговування
апаратури систем оповіщення.

Листом Департаменту фінансів
Тернопільської ОДА № 3.2-01/29-1100 від
05.07.2013р. повідомлено, що в проекті
обласного бюджету на 2013 рік на програму
розвитку цивільного захисту
Тернопільської області на 2009-2013 роки
передбачено 582, 5 тис. грн., з них на
розвиток системи зв'язку, оповіщення та
інформатизації цивільного захисту
Тернопільської області - 282, 5 тис. грн.
та на поповнення матеріальних запасів
регіонального резерву - 300 тис. гривень.
З вказаного листа також вбачається, що
Тернопільська обласна державна
адміністрація неодноразово зверталась
до Першого віце-прем'єр-міністра
України, Міністерства фінансів України
з обгрунтованням актуальних
соціально-економічних та інших проблем
Тернопільської області, які потребують
вирішення на державному рівні, в тому
числі з питанням фінансування заходів
з надання послуг по
експлуатаційно-технічному
обслуговуванню апаратури оповіщення
за 2012 та 2013р.

Крім того, з листа Міністерства
Фінансів України № 31-07220-05-7/7804 від
12.03.2013р., що міститься у матеріалах,
вбачається, що у Законі України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»
інші поточні видатки (крім видатків на
оплату праці та оплату комунальних
послуг і енергоносіїв) Тернопільській
облдержадміністрації передбачено в
обсязі 4355, 2 тис. гривень і в межах цих
видатків головою Тернопільської
облдержадміністрації повинно
вирішуватись питання проведення
розрахунків за
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури регіональної
системи оповіщення цивільного захисту.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що органами Тернопільської
державної адміністрації здійснювались
спроби для покращення ситуації по
збільшенню коштів необхідних для
витрат експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури регіональної
системи оповіщення цивільного захисту,
однак, дане питання на момент прийняття
рішення місцевим судом вирішеним не
було, відтак, можливість у відповідача
для укладення запропонованої
позивачем редакції договору також
відсутня.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.08.2013р. № 591 «Про державне
замовлення на закупівлю товарів,
виконання робіт, надання послуг для
державних потреб у 2013 році» послуги на
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури оповіщення
на 2013р. не передбачені.

Крім того, з Інструкції про порядок
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони підприємствами
електрозв'язку України (затвердженої
наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи і Державним
комітетом зв'язку та інформатизації
України від 16.08.2000 року № 210/119,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 07.03.2001 року за № 207/5398),
вбачається, що вартість
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
визначається кошторисно-фінансовим
розрахунком.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 КЦЗ України
оператори телекомунікації,
телерадіоорганізації зобов'язані
забезпечити підключення технічних
засобів мовлення до автоматизованих
систем централізованого оповіщення з
установленням спеціального обладнання
для автоматизованої передачі сигналів
та повідомлень про загрозу або
виникнення надзвичайних ситуацій.

Рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Відповідно до норм діючого
законодавства обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Підстави для скасування або зміни
рішення господарського суду визначені
ст. 104 ГПК України. З врахуванням
викладеного, суд апеляційної інстанції
вважає, що повно всебічно з'ясовано
обставини справи, які доведені
наявними у справі доказами, зроблені
вірні висновки та застосовані
правильно норми процесуального та
матеріального права, а відтак підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 29.05.2013р. у справі №
910/303/13 та від 21.11.2013р. у справі №
5011-52/16595-2012.

Фактичні взаємовідносини сторін:
позивача як викоонавця послуг у 2013р. та
відповідача в частині його обов'язків
щодо їх оплати не охоплюються даним
предметом спору.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи
положення ст.ст.49 ГПК України, вважає,
що витрати за подання апеляційної
скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України,
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Тернопільської області від
03.06.2014р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ПАТ
«Укртелеком».

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-І Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст постанови складено та
підписано 12.09.2014 р.

Головуючий суддя
Дубник О.П.

Суддя
Матущак О.І.

Суддя
Скрипчук О.С.