м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
До Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
Про стягнення 3171,80 грн.
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Шуплякова С.Б. (дов.№96/14
від відповідача: Поліщук Л.І.
(дов.№02/324-604 від 23.12.2013)
Товариство з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" про стягнення
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач, виконавши умови договору
страхування майнових інтересів
власника автомобіля і виплативши йому
у зв"язку з пошкодженням автомобіля при
дорожньо-транспортній пригоді суму
страхового відшкодування, отримав
право вимоги до осіб, відповідальних за
завдані збитки, якими є відповідач, як
особа, що застрахувала цивільну
відповідальність винної у пригоді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.10.2013 порушено провадження
за вищезазначеним позовом та
призначено справу до розгляду на 31.10.2013
28.10.13 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (МТСБУ) надійшла відповідь із
інформацією з єдиної централізованої
бази даних МТСБУ на виконання вимог
ухвали про порушення провадження.
У зв'язку із нез'явленням відповідача
розгляд справи відкладений на 26.11.13 про
що судом винесено відповідну ухвалу
Представник позивача у судовому
засіданні 26.11.2013 наголосив, що 05.11.13 ним
подані додаткові докази, на виконання
вимог ухвали, та які долучені до
матеріалів справи, а також надав
додаткові усні пояснення по суті спору.
Під час судового засідання 26.11.2013
представник відповідача оголосив
відзив на позовну заяву, поданий до
суду через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва, у якому останній
заперечував проти задоволення
позовних вимог. Як на підстави відмови
у задоволенні позовних вимог,
представник відповідача посилається
на розбіжності у визначенні
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу марки
Toyota Rav4 державний номер НОМЕР_1
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, розрахованої позивачем та
визначеної відповідачем, з огляду на
врахування коефіцієнту фізичного
Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши подані
до суду докази, дійшов висновку, що
існує дійсна потреба у спеціальних
знаннях для встановлення фактичних
даних, а тому дійшов висновку про
необхідність призначення судової
За результатами розгляду справи, судом
призначена судова автотоварознавча
експертиза, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз (ухвала
суду від 26.11.13 наявна у матеріалах
справи) та зупинено провадження у
справі, про що зазначено в ухвалі від
Відділом діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва отримано від Київського
науково-дослідного інституту судових
ухвала від 26.11.2013 без виконання у
зв'язку із неможливістю надати
висновок.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 поновлено провадження
у справі №910/19268/13 та призначено її до
розгляду на 13.03.2014 року.

За результатами розгляду справи, судом
призначена судова автотоварознавча
експертиза, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз (ухвала
суду від 13.03.2014 наявна у матеріалах
справи).

Ухвалою суду від 13.03.2014 продовжено
строк розгляду спору на п'ятнадцять
днів та зупинено провадження у справі
№910/19268/13 до проведення судової
автотоварознавчої експертизи та
повернення справи до Господарського
суду міста Києва.

Відділом діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва отримано від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз матеріали справи №910/19268/13 та
висновок №3500 судової
автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 11.07.2014 поновлено
провадження у справі №910/19268/13 та
призначено її до розгляду на 22.07.2014
року.

У зв'язку із перебуванням судді
Полякової К.В. у відпустці, з метою
дотримання процесуальних строків,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
22.07.2014 справу №910/19268/13 передано судді
Літвіновій М.Є.

Відповідною ухвалою суду від 22.07.2014
вищезазначена справа прийнята та
призначена суддею Літвіновою М.Є. до
розгляду на 28.08.2014 року.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
04.08.2014, у зв'язку із поверненням судді
Полякової К.В. із відпустки, справу
№910/19268/13 передано їй для розгляду.

Ухвалою суду від 04.08.2014 справа №910/19268/13
прийнята та призначена суддею
Поляковою К.В. до розгляду на 28.08.2014
року.

У судовому засіданні 28.08.2014 представник
позивача надав пояснення по суті спору
та просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача надав усні
заперечення щодо результатів
проведеної експертизи та просив
відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2013 між Товариством з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
(страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник)
укладено Договір №205.13.2157870
добровільного страхування наземних
транспортних засобів, за яким
предметом страхування є майнові
інтереси Страхувальника, що не
суперечить закону, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1. (а.
с. 46-50)

Відповідно до довідки №9181683 про
дорожньо-транспортну пригоду, 04.04.2013 по
вул.Костьольна у м. Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода
(зіткнення) між транспортним засобом
марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_4 (право керування
передбачено у технічному паспорті), та
транспортним засобом марки "ВАЗ21213",
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_5 (а. с. 14)

Дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення водієм
ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України,
якого постановою Шевченківського
районного суду м. Києва від 16.04.2013 у
справі №761/9763/13-п визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП. (а. с. 15)

05.04.2013 Страхувальник звернувся до
позивача із заявою на виплату
страхового відшкодування, у якій
зазначив, що суму страхового
відшкодування просить виплатити на
рахунок СТО ТОВ «Автосаміт ЛТД». (а. с. 26)

Вартість матеріального збитку,
спричиненого власнику ТЗ "Toyota",
державний номер НОМЕР_1, визначена
позивачем на підставі Звіту №2719,
складеного 20.04.2013 Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6, та
становить 8655,04 грн. (а. с. 16-18)

08.08.2012 позивачем на підставі
рахунку-фактури №С-00039383 від 07.04.2013 та
ремонтної калькуляції до нього,
виставлених ТОВ «Автосаміт ЛТД»,
складено страховий акт №3.13.1080-1 від
19.04.2013, із визначенням страхового
відшкодування у розмірі 7368,10 грн. (а. с.
24-25; 27)

Позивач, відповідно до заяви
страхувальника, перерахував на рахунок
СТО ТОВ «Автосаміт ЛТД» суму
страхового відшкодування у розмірі
7368,10 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №6959 від 19.04.2014 року. (а. с. 28)

Статтею 993 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та статтею 27 Закону
України "Про страхування" визначено, що
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_5, який керував
транспортним засобом марки "ВАЗ21213",
державний номер НОМЕР_2, на момент
скоєння ДТП застрахована Товариством з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" (відповідач у
справі), за полісом №АЕ2004929, відповідно
до інформації з Єдиної централізованої
бази даних МТСБУ та наявної копії
даного полісу у матеріалах справи. (а. с.
29; 35)

Отже, до позивача перейшло право вимоги
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток, тому позивач звернувся до
відповідача із заявою №3.1080 від 19.04.2013
про виплату страхового відшкодування у
розмірі 7368,10 грн. (а. с. 30)

Проте, відповідач сплатив дану суму
частково, а саме 3686,30 грн. відповідно до
платіжного доручення №2939 від 03.09.2013,
долученого до матеріалів справи. (а. с.
52)

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідач зауважує на розрахунку
вартості матеріального збитку ТЗ "Toyota",
державний номер НОМЕР_1, та, на
підтвердження своїх заперечень, надає
лист ТОВ «Експертум-АВЕ» із
зазначенням розміру зносу
пошкодженого ТЗ біля 48%. (а. с. 46-49)

Також, відповідач надав усні
заперечення на висновок судової
автотоварознавчої експертизи,
вважаючи що визначення вартості цін на
запчастини та ремонтні роботи
проводилось на момент складання даного
висновку, а не на момент настання ДТП
04.04.2013 року.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
інші правочини.

Частинами другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішенням
суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Наявною у матеріалах справи постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16.04.2013 у справі №761/9763/13-п
встановлено вину ОСОБА_5 у спричиненні
дорожньо-транспортної пригоди під час
керування ТЗ "ВАЗ21213", державний номер
НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_5, який керував
транспортним засобом марки "ВАЗ21213",
державний номер НОМЕР_2, на момент
скоєння ДТП застрахована Товариством з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" (відповідач у
справі), за полісом №АЕ2004929, відповідно
до інформації з Єдиної централізованої
бази даних МТСБУ та наявної копії
даного полісу у матеріалах справи.

Пунктом 37.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином відповідач - Товариство з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику транспортного засобу
марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Згідно статті 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Разом з тим, згідно з п.п.2.4,7.38,7.41
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.2003 №142/5/2092,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 24.11.2003р. за №1074/8395 (далі -
Методика), вартість матеріального
збитку (реальні збитки) визначається
як вартісне значення витрат, яких
зазнає власник у разі пошкодження або
розукомплектування КТЗ, з урахуванням
фізичного зносу та витрат, яких зазнає
чи може зазнати власник для
відновлення свого порушеного права
користування КТЗ (втрати товарної
вартості). Коефіцієнт фізичного зносу
дорівнює нулю для нових складників та
для складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для
інших легкових КТЗ, 3 роки - для
вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів
та автобусів виробництва країн СНД
тощо. Значення коефіцієнта фізичного
зносу, який підлягає усуненню, не може
перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі
строком експлуатації понад 12 років
значення Е з приймається рівним 0,7. Для
КТЗ зі строком експлуатації понад 12
років у випадку виконання капітального
ремонту КТЗ впродовж двох років до дати
оцінки Е з підлягає розрахунку за
формулою (13) і його значення приймають
не менше 0,5.

Водночас, як роз'яснено в п.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання
практики призначення судової
експертизи", судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування. Якщо наявні у справі
докази є взаємно суперечливими, їх
оцінку в разі необхідності може бути
здійснено господарським судом з
призначенням відповідної судової
експертизи. Не може вважатися актом
судової експертизи висновок
спеціаліста, наданий заявникові
(юридичній чи фізичній особі) на
підставі його заяви, - навіть якщо
відповідний документ має назву
"висновок судового експерта" або
подібну до неї, оскільки особа набуває
прав та несе обов'язки судового
експерта тільки після одержання нею
ухвали про призначення експертизи.

Виходячи з наведеного, оскільки у
матеріалах справи наявні надані кожною
зі сторін судового провадження власні
розрахунки коефіцієнту фізичного
зносу та визначення вартості
матеріального збитку, спричиненого
власнику ТЗ "Toyota", державний номер
НОМЕР_1, судом призначалась судова
автотоварознавча експертиза у справі.

Згідно висновку експерта №3500/14-54 від
12.06.2014, розмір матеріального збитку,
спричиненого власнику ТЗ "Toyota",
державний номер НОМЕР_1, становить 7826,13
грн.

Суд зазначає, що вирішення
поставленого на вирішення судової
експертизи питання щодо вартості
матеріального збитку пошкодженого ТЗ,
проводилось за результатами вивчення
матеріалів даної господарської справи
№910/19268/13, станом на момент ДТП, а саме на
04.04.2013 року.

Також, суд зауважує, що у доданій до
висновку експерта ремонтній
калькуляції №3500/14-54, складеної у
системі Audatex, зазначена дата 04.06.2014 є
датою роботи у даній програмі, та
жодним чином не стосується визначення
вартості цін на запчастини та ремонтні
роботи та не впливає на визначення
розміру матеріальної шкоди, завданої
пошкодженому ТЗ "Toyota", державний номер
НОМЕР_1.

У зв'язку із наведеним та виходячи із
матеріалів справи, суд не приймає до
уваги усні заперечення представника
відповідача щодо розміру
матеріального збитку, встановленого
висновком судової автотоварознавчої
експертизи.

Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - це грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов"язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку, а страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку, розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що
при страхуванні майна страхова сума
встановлюється в межах вартості майна
за цінами і тарифами, що діють на момент
укладання договору, якщо інше не
передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Також
зазначена стаття визначає, що страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого Господарського суду
України від 11.04.2013 у справі №5011-23/10750-2012.

У зв'язку із вищенаведеними нормами
чинного законодавства та наявним у
матеріалах справи висновком судової
автотоварознавчої експертизи, суд
зазначає, що визначена позивачем сума
страхового відшкодування не перевищує
вартості встановленого експертизою
матеріального збитку та, враховуючи
сплачену відповідачем частину цієї
суми, підлягає стягненню у повному
обсязі, тобто у розмірі 3171,80 грн.

Згідно статті 9 Закону України "Про
страхування" франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договору
страхування.

Як передбачено п. 12.1. ст. 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Згідно із умовами полісу №АЕ2004929,
розмір франшизи становить 510,00 грн., яка
вирахувана позивачем при розрахунку
страхового відшкодування, заявленого
до стягнення у межах даного позову.

Положеннями статті 509 ЦК України,
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статті 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

У відповідності до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зазначені вище норми ЦК України
кореспондуються з положеннями статті
193 Господарського кодексу України (далі
ГК України).

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п.23 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 №4, після закінчення розгляду
справи витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи, підлягають
розподілу господарським судом на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відтак, як передбачено частиною 5
статті 49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Виходячи з наведеного суд зазначає, що
оскільки витрати, пов'язані з
проведенням судової експертизи
покладались судом на відповідача, то,
відповідно до статті 49 ГПК України,
вони мають бути розподілені між
сторонами пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Також, оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір - відповідно до приписів
статті 49 ГПК України, покладається
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
до Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" про стягнення 3171,80 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар
Лесі Українки, будинок 26,
ідентифікаційний код 32382598) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
(01004, місто Київ, вулиця
Червоноармійська, будинок 15/2,
ідентифікаційний код 36086124) 3171 (три
тисячі сто сімдесят одну) гривню 80
копійок сплаченого страхового
відшкодування та 1720 (одну тисячу сімсот
двадцять) гривень 50 копійок судового
збору.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар
Лесі Українки, будинок 26,
ідентифікаційний код 32382598) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
(01004, місто Київ, вулиця
Червоноармійська, будинок 15/2,
ідентифікаційний код 36086124) 1530 (одну
тисячу п'ятсот тридцять) гривень 00
копійок витрат на проведення судової
експертизи.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 28.08.2014 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено та підписано 02.09.2014 року

Суддя
К.В. Полякова