ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" вересня 2014 р.Справа № 916/2741/14

Господарський суд Одеської області
у складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: Зіньковський М.М. згідно
довіреності від 06.06.2014р. за № 316;

від відповідача: не з'явився

розглянув справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Котовський
хлібозавод" (м. Котовськ);

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (с. Куяльник,
Одеська область);

про стягнення 6108,94 грн.

Ухвалою суду від 14 липня 2014р. порушено
провадження у справі № 916/2741/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Котовський
хлібозавод" до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
6108,94 грн., в тому числі 1018,16грн. штрафу.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позов в повному
обсязі із підстав викладених в
позовній заяві. Просив закінчувати
розгляд справи, оскільки відповідач за
місцем реєстрації повідомлений
належним чином.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, причину неявки не
повідомив, хоча за місцем реєстрації
був повідомлений вчасно і належним
чином.

Отже, справа розглядається за наявними
матеріалами у справі на підставі ст.75
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.07.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Котовський
хлібозавод" та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 був укладений
договір суборенди нежитлового
приміщення.

Предметом зазначеного договору є
зобов'язання орендодавця передати, а
орендаря прийняти у строкове платне
користування нерухоме майно згідно
додатку до даного договору (акт
приймання-передачі №1), а саме:
приміщення для торгівлі, яке
розташоване на території прохідної
хлібзаводу за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами п.3.1 договору, відповідач
зобов'язувався сплачувати орендну
плату в такому розмірі: в період із
01.08.2012 року по 01.05.2013 року по 2500,00грн.; в
період із 01.05.2013р. і по 01.01.2014р. по
1000,00грн.

На виконання умов договору, позивач
передав відповідачу об'єкт суборенди,
який розташований на території
прохідної хлібзаводу за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджуються актом
приймання-передачі майна від 17.07.2012р.

Проте, відповідач неналежним чином
виконував умови договору оренди,
орендна плата не сплачувалася
своєчасно, і тому за погодженням сторін
зазначений договір було розірвано на
підставі додаткової угоди №5 від
01.01.2014р.

При цьому на час розірвання договору у
відповідача перед позивачем існувала
заборговість з орендних платежів у
сумі 4300,00грн. та заборгованість в сумі
790,78грн. за вартість використаної
енергії, а всього 5090,78грн., яку згідно
п.3.3. відповідач повинен був сплачувати
позивачу, про що свідчить акт звірки
взаємних розрахунків.

Отже, відповідач неналежно виконав
прийняте зобов'язання за договором, бо
не розраховується за договором оренди,
у зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість станом на час
розірвання договору суборенди
від11.07.2012р. у сумі 5090,78грн., із яких борг
в сумі 4300,00грн. по орендній платі та в
сумі 790,78грн. за використану
електроенергію.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботи, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мас
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з приписами ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Стаття 762 Цивільного кодексу України
передбачає, що за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача штраф в сумі 1018,16грн. на
підставі п.5.4 договору, згідно якого у
випадку прострочки платежів більше ніж
10 днів відповідач сплачує позивачу
штраф у розмірі 20% від суми
заборгованості.

Перевіривши розрахунок позивача в
частині нарахування штрафу суд вважає,
що розрахунок відповідає вимогам
чинного законодавства і тому
задовольняє позов і в цій частині.

За приписами ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, доказів, які б
підтверджували сплату орендних
платежів не надав, у акті звірки
взаємних розрахунків борг визнав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позов у
повному обсязі, оскільки вимоги
підтверджуються матеріалами справи,
заявлені відповідно до вимог чинного
законодавства.

На підставі ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49,75 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (66350, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Котовський
хлібозавод" (66304, Одеська область,
АДРЕСА_1, ):

- 4300,00грн. - боргу із орендної плати;

- 790,78рн. - боргу по сплаті вартості
використаної електроенергії,

- 1018,16грн. - штрафу,

- 1827,00грн. - витрат, пов'язаних із
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 08
вересня 2014р.

Суддя
Я.В. Брагіна