РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа № 918/455/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Крейбух О.Г.

судді
Петухов М.Г. ,

судді
Демянчук Ю.Г.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

позивача - Качаленко Є.В.;

відповідача - Бабій В.В.;

третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
акціонерний банк" на рішення
господарського суду Рівненської
області від 12.06.14 р. у справі № 918/455/14

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірма "РВК"

до Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський акціонерний банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Відкрите акціонерне
товариство "Рівнеголовпостач"

про визнання зобов'язання за договором
припиненим

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю - фірма "РВК"
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
визнання зобов'язання за договором
припиненим /а.с. 3-7/.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 14.04.2014р. до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
відкрите акціонерне товариство
"Рівнеголовпостач" /а.с.1-2/.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 12.06.2014 року у
справі № 918/455/14 (суддя Політика Н.А.)
позов ТзОВ - фірма "РВК" до ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача відкрите
акціонерне товариство
"Рівнеголовпостач" про визнання
зобов'язання за договором припиненим
задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від
28 вересня 2007 року, укладений між
Відкритим акціонерним товариством
"Всеукраїнський акціонерний банк"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Всеукраїнський
акціонерний банк"), відкритим
акціонерним товариством
"Рівнеголовпостач" та товариством з
обмеженою відповідальністю - фірма
"РВК".

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" на користь ТзОВ -
фірма "РВК" 1 218 грн. витрат по оплаті
судового збору /а.с.153-163/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Рівненської
області від 12.06.2014 року у даній справі
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги,
скаржник вказує наступне:

- ухвалою господарського суду
Рівненської області від 04.11.2013 року
порушено провадження у справі № 918/1593/13
про банкрутство ТзОВ - фірма "РВК";

- ухвалою господарського суду
Рівненської області від 04.03.2014 року у
справі № 918/1593/13 визнано грошові вимоги
кредитора ПАТ «ВіЕйБі Банк» до
боржника ТзОВ - фірма "РВК" у сумі 131 452
037,47 грн. як вимоги четвертої черги та 11
807 967,30 грн. - як вимоги шостої черги та
надано оцінку по питанню припинення
договору поруки;

- зміна відсоткової ставки та
неповідомлення про це поручителя ТзОВ -
фірма "РВК", на що позивач вказує як на
підставу припинення договору поруки
від 28.09.2007 року, не є підставою для
припинення останнього;

- питання підставності стягнення з ВАТ
«Рівнеголовпостач» на користь ПАТ
«ВіЕйБі Банк» заборгованості за
Кредитним договором № 07/07 від 28.09.2007
року розглядалося судами неодноразово
в порядку позовного провадження -
господарська справа № 20/9, цивільна
справа - № 2-5939/11, у справах про
банкрутство - № 9/36, № 918/1593/13;

- оскільки у провадженні
господарського суду Рівненської
області перебуває справа № 918/1593/13 про
банкрутство ТзОВ - фірма "РВК", даний
спір підлягає розгляду саме в межах
справи про банкрутство ТзОВ - фірма
"РВК", а не в порядку позовного
провадження, але якщо спір слід
розглядати в порядку позовного
провадження, то справа підлягає
розгляду за місцезнаходженням
відповідача - у господарському суді
м.Києва.

Таким чином, на думку скаржника,
правові підстави для задоволення
позову відсутні, просить рішення
господарського суду Рівненської
області у даній справі скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити /а.с.178-181/.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
заперечив проти доводів та вимог
скарги, вказавши, що господарський суд
Рівненської області при винесенні
рішення правомірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
повністю з'ясував обставини справи та
дослідив докази у справі, постановив
законне та обгрунтоване рішення, а тому
просить оскаржуване рішення залишити
без змін, а в задоволенні апеляційної
скарги відмовити /а.с. 200-204/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 року у
справі № 918/455/14 апеляційну скаргу
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуючий суддя
Крейбух О.Г., суддя Демянчук Ю.Г., суддя
Юрчук М.І. та призначено до розгляду на
30.07.2014 року /а.с.177/.

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
22.07.2014 року внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді, у зв'язку із
перебуванням у відпустці суддів
Демянчука Ю.Г., Юрчука М.І. та відповідно
до затверджених складів колегій;
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя
Гулова А.Г., суддя Савченко Г.І. /а.с.210/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року
задоволено клопотання відповідача про
участь в судовому засіданні в режимі
відеоконференції /а.с.211-212/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.07.2014 року
розгляд справи № 918/455/14 відкладено на
28.08.2014 року /а.с.220-221/.

Розпорядженням в.о.голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
21.08.2014 року внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді, у зв'язку із
перебуванням у відпустці суддів
Савченка Г.І., Гулової А.Г. та відповідно
до затверджених складів колегій;
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя
Петухов М.Г., суддя Василишин А.Р.
/а.с.234/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.08.2014 року
задоволено клопотання відповідача про
участь в судовому засіданні в режимі
відеоконференції /а.с.235-236/.

Розпорядженням в.о.голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
28.08.2014 року внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді, у зв'язку із
перебуванням у відпустці судді
Василишина А.Р. та відповідно до
затверджених складів колегій;
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя
Петухов М.Г., суддя Демянчук Ю.Г. /а.с.238/.

28.08.2014 року в судовому засіданні
сторони повністю підтримали вимоги і
доводи, викладені в апеляційній скарзі
та у відзиві на неї відповідно.

Третя особа участі уповноваженого
представника в судовому засіданні не
забезпечила; про причини неявки суд не
повідомила. Згідно повідомлення про
вручення поштового відправлення,
остання була належним чином
повідомлена про дату, час і місце
розгляду справи /а.с.223/.

Поскільки ухвалами Рівненського
апеляційного господарського суду від
10.07.2014 року та 30.07.2014 року явка
представників сторін обов'язковою не
визнавалась, колегія суддів визнала за
можливе здійснювати розгляд справи за
відсутності представника третьої
особи.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а оскаржуване
рішення залишити без змін, виходячи з
наступного.

28.09.2007 року між відкритим акціонерним
товариством "Всеукраїнський
акціонерний банк" (правонаступником
якого є приватне акціонерне товариство
"Всеукраїнський акціонерний банк"
(скорочено ПАТ "ВіЕйБі Банк") (надалі -
кредитодавець, відповідач, апелянт) та
відкритим акціонерним товариством
"Рівнеголовпостач" (надалі -
позичальник, третя особа) було укладено
кредитний договір № 07/07К (надалі -
Договір), відповідно до п.1.1 якого
кредитодавець надає позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цивільного
характеру використання грошові кошти,
надалі за текстом - "Кредит", на умовах,
визначених цим Договором та
Додатковими угодами до нього, що
складають невід'ємну частину Договору
/а.с.22-31/.

Згідно п.1.1.1 Договору, кредит надається
в сумі 35 000 000,00 (тридцять п'ять
мільйонів) гривень.

Згідно п.1.1.2 Договору, термін
остаточного повернення кредиту 28
вересня 2012 року включно.

Згідно п.1.1.3 Договору, процентна ставка
за користування кредитом 15,5 % процентів
річних.

Згідно п.1.1.4 Договору, надання кредиту
буде здійснюватися в повному обсязі
або окремими частинами, надалі за
текстом кожна частина окремо - "Транш", а
у сукупності - "Транші".

Згідно п.1.1.5 Договору, кожна наступна
видача траншу здійснюється в межах
вільного залишку суми кредиту,
визначеної в п.1.1.1 цього Договору.
Надання кредиту здійснюється на
підставі письмового повідомлення
позичальником кредитодавця про свій
намір отримати черговий транш кредиту
із зазначенням його суми та терміну
користування не пізніше, ніж на 3
банківських дня до бажаної дати
отримання кредиту, за умови додаткової
угоди відповідно до п.2.5 цього Договору.

Даний договір скріплений підписами та
печатками ВАТ "ВіЕйБі Банк", ВАТ
"Рівнеголовпостач".

28.09.2007 року, з метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 07/07К від 28.07.2007 року, між ВАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк"
(надалі - кредитор, відповідач), ТзОВ
"РВК" (надалі - поручитель, позивач) та
ВАТ "Рівнеголовпостач" (надалі -
боржник, третя особа) укладено договір
поруки (надалі - Договір поруки),
відповідно до п.1.1 якого поручитель
солідарно відповідає перед кредитором
за виконання ВАТ "Рівнеголовпостач"
зобов'язань у повному обсязі за:
кредитним договором № 07/07К від 28
вересня 2008 року, який було укладено між
кредитором та боржником та додаткових
договорів до нього, які можуть бути
укладені в майбутньому, згідно з яким
боржнику надається кредит в сумі 35 000
000,00 гривень, для ведення поточної
діяльності, із сплатою процентів за
ставкою 15,5 % річних, терміном
повернення 28.09.2012 року /а.с.13-15/.

Згідно п.1.3 Договору поруки, поручитель
погоджується з тим, що при зміні
боржника, зміні змісту та обсягу (зміна
суми кредиту, плати за користування
кредитом, суми комісії та інших плат
згідно з кредитним договором)
забезпеченого цією порукою
зобов'язання (в тому числі новація
зобов'язання) за кредитним договором,
цей договір буде діяти до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки,
поручитель зобов'язується в разі
невиконання та/або порушення боржником
своїх зобов'язань перед кредитором
погасити протягом 30 днів з моменту
отримання повідомлення кредитора про
невиконання боржником своїх
зобов'язань заборгованості по
кредитному договору/договору
кредитної лінії, а саме: погасити
основну суму кредиту; погасити суму
процентів, згідно з кредитним
договором; погасити суму штрафів, пені,
комісії, збитків, витрат по зверненню
стягнення на предмет застави, та інші
платежі, згідно з кредитним
договором/договором кредитної лінії.

Даний Договір поруки скріплений
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач", ТзОВ "РВК".

04.10.2007 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" (надалі -
кредитодавець) та ВАТ
"Рівнеголовпостач" (надалі -
позичальник) укладено додаткову угоду
№ 1 до Кредитного договору № 07/07К від
28.09.2007 року (надалі - Додаткова угода №
1), відповідно до п.1 якої на виконання
умов Кредитного договору № 07/07К від
28.09.2007 року кредитодавець надає
позичальнику транш кредиту в сумі 6 775
000, 00 грн., на термін до 28.09.2012 року /а.с.46/.

Додаткова угода № 1 скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

09.10.2007 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" укладено додаткову
угоду № 2 до Кредитного договору № 07/07К
від 28.09.2007 року (надалі - Додаткова угода
№ 2), відповідно до п.1 якої, на виконання
умов Кредитного договору № 07/07К від
28.09.2007 року, кредитодавець надає
позичальнику транш кредиту в сумі 350 000,
00 грн., на термін до 28.09.2012 року /а.с.47/.

Дана додаткова угода скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

15.10.2007 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" укладено додаткову
угоду № 3 до Кредитного договору № 07/07К
від 28.09.2007 р.(надалі - Додаткова угода №
3) відповідно до п.1 якої, на виконання
умов кредитного договору № 07/07К від
28.09.2007 року уредитодавець надає
позичальнику транш кредиту в сумі 3 800
000,00 грн., на термін до 28.09.2012 року /а.с. 48/.

Додаткова угода № 3 скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

22.10.2007 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" було укладено
Додаткову угоду № 4 до Кредитного
договору №07/07К від 28.09.2007 року (надалі -
Додаткова угода № 4), відповідно до п.1
якої, на виконання умов кредитного
договору № 07/07К від 28.09.2007 року,
кредитодавець надає позичальнику
транш кредиту в сумі 5 000 000, 00 грн., на
термін до 28.09.2012 року /а.с.49/.

Додаткова угода № 4 скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

25.10.2007 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" було укладено
Додаткову угоду № 5 до Кредитного
договору №07/07К від 28.09.2007 року (надалі -
Додаткова угода № 5), відповідно до п.1
якої на виконання умов Кредитного
договору № 07/07К від 28.09.2007 року
кредитодавець надає позичальнику
транш кредиту в сумі 2 600 000,00 грн., на
термін до 28.09.2012 року /а.с.50/.

Додаткова угода № 5 скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

02.11.2007 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" було укладено
Додаткову угоду № 6 до Кредитного
договору №07/07К від 28.09.2007 року (надалі -
Додаткова угода № 6), відповідно до п.1
якої на виконання умов кредитного
договору № 07/07К від 28.09.2007 року
кредитодавець надає позичальнику
транш кредиту в сумі 800 000, 00 грн., на
термін до 28.09.2012 року /а.с.51/.

Додаткова угода № 5 скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

06.11.2007 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" було укладено
Додаткову угоду № 7 до Кредитного
договору №07/07К від 28.09.2007 року (надалі -
Додаткова угода № 7), відповідно до п.1
якої на виконання умов Кредитного
договору № 07/07К від 28.09.2007 року,
кредитодавець надає позичальнику
транш кредиту в сумі 2 175 000, 00 грн., на
термін до 28.09.2012 року /а.с.52/.

Додаткова угода № 5 скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

06.06.2008 року між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" було укладено
додаткову угоду № 8 до кредитного
договору №07/07К від 28.09.2007 року (надалі -
Додаткова угода № 8), відповідно до якої
кредитний договір № 07/07К від 28.09.2007 року
викладено в наступній редакції,
зокрема:

«Згідно п.1.1 Додаткової угоди № 8,
кредитодавець надає позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цивільного
характеру використання грошові кошти,
надалі за текстом - "Кредит", на умовах,
визначених цим Договором та
Додатковими угодами до нього, що
складають невід'ємну частину Договору.

Згідно п.1.1.1 Додаткової угоди № 8,
кредит надається у формі
невідновлювальної мультивалютної
кредитної лінії з максимальним лімітом
в національній валюті в сумі 35 000 000,00
(тридцять п'ять мільйонів) гривень та в
Євро в сумі 2 700 000,00 (два мільйони сімсот
тисяч) Євро.

Відповідно до п.1.1.2 Додаткової угоди №
8, термін остаточного повернення
кредиту до 28.09.2012 року включно.

Відповідно до п.1.1.3 Додаткової угоди №
8, процентна ставка за користування
Кредитом:

по траншах Кредиту в Євро 13,3 процентів
річних;

по Траншах Кредиту у гривні 18,0
процентів річних з дати підписання
даної додаткової угоди, з 01 липня 2008
року процентна ставка по Траншах у
гривні 21,5 процентних річних.

Відповідно до п.1.1.4 Додаткової угоди №
8, надання кредиту буде здійснюватися в
Євро в повному обсязі або окремими
частинами, надалі за текстом кожна
частина окремо - "Транш", а у сукупності -
"Транші".

Відповідно до п.1.1.5 Додаткової угоди №
8, кожна наступна видача траншу
здійснюється в межах вільного залишку
суми Кредиту, визначеної в п.1.1.1 цього
Договору. Надання кредиту здійснюється
на підставі письмового повідомлення
позичальником кредитодавця про свій
намір отримати черговий транш кредиту
із зазначенням його суми та терміну
користування не пізніше, ніж на 3
банківських дня до бажаної дати
отримання кредиту, за умови додаткової
угоди відповідно до п.2.5 цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Додаткової угоди № 8,
кредит надається позичальнику на
наступні цілі 600 000,00 Євро - на придбання
земельної ділянки по вул.Кн.Володимира,
112а в м.Рівному, решта суми для ведення
поточної діяльності.

Згідно п.1.3.1 Додаткової угоди № 8, в
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором позичальник
зобов'язується в одноденний строк з
моменту його підписання укласти з
кредитодавцем договір іпотеки
особисто або забезпечити їх укладення
між кредитодавцем та майновим
поручителем. Кредитодавець не надає
позичальнику кредит до укладеного
договору застави/поруки/іпотеки в
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим договором.»
/а.с.33-45/.

Додаткова угода № 8 скріплена
підписами та печатками ВАТ "ВіЕйБі
Банк", ВАТ "Рівнеголовпостач".

Зміна ВАТ "ВіЕйБі Банк" обсягу кредиту
та збільшення процентної ставки за
договором поруки від 28.09.2007 року без
згоди та повідомлення поручителя ТзОВ
«РВК», внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності останнього,
слугувало підставою для звернення ТзОВ
«РВК» з позовом до суду про визнання
зобов'язання за договором поруки
припиненим.

При прийнятті рішення, колегія суддів
виходить з такого.

Згідно п.1 част.2 ст.11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст.173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Аналогічні приписи містить ст.509 ЦК
України

Відповідно до ст.174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Відповідно до част.7 ст.179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов Договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом; у
разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст.654 ЦК України, зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до част.1 ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Частинами 1, 2 ст.553 ЦК України
встановлено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Частиною 1 ст.598 ЦК України встановлено,
що зобов'язання припиняється частково
або у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Згідно част.1 ст.559 ЦК України, порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Позивач просить визнати договір поруки
від 28.09.2007 року припиненим, з підстав,
встановлених ст.559 ЦК України, з огляду
на те, що ТзОВ "РВК", як поручитель, не
давав згоду на збільшення процентної
ставки за користування кредитом у
гривні з 15,5 % до 18 % річних та введення
обсягу валютного кредиту на суму 2 700 000
Євро із процентною ставкою 13,3 % річних
по кредитному договору № 07/07к від 29.09.2007
року згідно додаткової угоди № 8 від
28.09.2007 року, для забезпечення належного
виконання зобов'язань за яким і був
укладений Договір поруки.

Згідно част.2 ст.345 ГК України, кредитні
відносини здійснюються на підставі
кредитного договору, що укладається
між кредитором і позичальником у
письмовій формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно част.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі "Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року № 5
встановдено, що відповідно до частини
першої статті 559 ЦК припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Згідно постанови Верховного Суду
України від 25.09.2013 року у справі N 6-97цс13,
за змістом частини першої статті 559
Цивільного кодексу України до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком і тягне
припинення поруки.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 21.05.2012 року у справі N
6-20цс11, відповідно до положення част.1
ст.559 ЦК України, припинення поруки у
разу зміни основного зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, у відповідності
до п.1.1. Договору поруки від 28.09.2007 року,
поручителем ТзОВ "РВК" взято
зобов'язання солідарно відповідати
перед кредитором ПАТ "ВіЕйБі Банк" за
своєчасне та повне виконання боржником
ВАТ "Рівнеголовпостач" усіх його
зобов'язань за кредитним договором №
07/07К від 28.09.2007 року, що був укладений
між кредитором та боржником, у повному
обсязі, як існуючих на момент його
укладення, та додаткових договорів до
нього, які можуть бути укладені в
майбутньому.

06.06.2007 року між кредитором та
позичальником ВАТ «Рівнеголовпостач»
укладено додаткову угоду № 8 до
кредитного договору №07/07К від 28.09.2007
року, якою кредитний договір №07/07К
викладено у редакції, якою передбачено
надання кредиту у формі
невідновлювальної мультивалютної
кредитної лінії з максимальним лімітом
в національній валюті в сумі 35 000 000,00
(тридцять п'ять мільйонів) гривень та в
Євро в сумі 2 700 000,00 (два мільйони сімсот
тисяч) Євро. Термін остаточного
повернення Кредиту до 28.09.2012 року
включно. Процентна ставка за
користування кредитом: по траншах
кредиту в Євро 13,3 процентів річних; по
траншах кредиту у гривні 18,0 процентів
річних з дати підписання даної
додаткової угоди, з 01.07.2008 року
процентна ставка по траншах у гривні 21,5
процентних річних.

Водночас, договір поруки від 28.09.2007 року
не містить положень, якими передбачено
відмову поручителя від права бути
повідомленим про зміну основного
зобов'язання та укладення окремої
додаткової угоди. Умови
поінформованості поручителя про зміну
основного зобов'язання у договорі
поруки не узгоджені, а тому сторони
повинні керуватися приписами
Цивільного кодексу України.

У зобов'язаннях, в яких бере участь
поручитель, збільшення кредитної
процентної ставки та введення обсягу
валютного кредиту навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Суд звертає увагу на те, що зазначення в
договорі поруки про те, що поручитель
поручився перед банком за виконання
позичальником усіх його зобов'язань
перед кредитором, що виникли з договору
про надання споживчого кредиту, в
повному обсязі, як існуючих в
теперішній час, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому, а також
зазначення в кредитному договорі про
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням не звільняє
сторін основного зобов'язання від
узгодження цих змін із поручителем,
оскільки договором поруки не
передбачено, що такі зміни проводяться
без їх узгодження (додаткового
повідомлення) з поручителем. Умова
договору поруки про забезпечення
виконання зобов'язань, що можуть
виникнути в майбутньому, не є
попередньою згодою поручителя на зміну
умов основного договору, оскільки
положення договору не містять
інформації про те, що у майбутньому
зміни основного зобов'язання повинні
були здійснюватися без повідомлення
поручителя, і не свідчать про відмову
поручителя від узгодження можливих
змін.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
21.11.2012 року у справі № 6-134цс12, постанові
Верховного Суду України від 20.02.2012 року
у справі № 6-172цс12, постанові Верховного
Суду України від 19.11.2011 року № 6-67цс11 та
постанові Верховного Суду України від
26.09.2009 року у справі № 6-100цс12, які згідно
ст. 111-28 ГПК України є обов'язковими для
всіх суб'єктів владних повноважень, що
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Згідно част.2 ст.555 ЦК України,
поручитель має право висунути проти
вимог кредитора заперечення, які міг би
висунути сам боржник, за умови, що ці
заперечення не пов'язанні з особою
боржника. Поручитель має право
висунути ці заперечення також у разі,
якщо боржник відмовився від них або
визнав свій борг.

21.09.2009 року ВАТ "ВіЕйБі Банк" звернулося
з вимогою № 31/2-5357 до ВАТ
"Рівнеголовпостач" на підставі
положення пункту 4.5 Договору про
дострокову сплату заборгованості за
кредитним договором № 07/07К від 28.09.2007
року, а саме: заборгованості, штрафних
санкцій та інфляційних витрат в сумі 45
541 375, 31 грн. та 2 617 695,90 Євро до 05.10.2009 року
включно /а.с.114-115/.

Дана вимога отримана ВАТ
"Рівнеголовпостач" 24.09.2009 року згідно
відтиску штампу вхідної
кореспонденції.

02.10.2009 року ВАТ "Рівнеголовпостач"
направлено на адресу ВАТ "ВіЕйБі Банк"
повідомлення, яким визнано суму
заборгованості, однак зазначено, що не
в змозі достроково погасити її в
зв'язку і тяжким матеріальним
становищем /а.с.116/.

Пунктом 7.5. кредитного договору № 07/07К
від 28.09.2007 року встановлено, у разі
настання обставин, визначених п.п.2.10.3,
3.2.3, 4.5, 5.2, термін повернення кредиту
вважається таким, що настав, і
відповідно, позичальник зобов'язаний
повернути кредит, сплатити проценти за
фактичний час користування кредитом,
комісії, штрафні санкції у розмірах та
на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п.4.5 кредитного договору
№ 07/07К від 28.09.2007 року, кредитодавець
має право у разі невиконання
позичальником будь-якого із
зобов'язань, визначених цим договором,
вимагати погашення кредиту, сплати
процентів за фактичний час
користування кредитом, комісій та
штрафних санкцій, а позичальник
зобов'язаний виконати цю вимоги за
реквізитами та у день, що вказані
кредитодавцем у письмовій вимозі.
Після повного погашення
заборгованості позичальника за цим
договором дія договору припиняється.

Пунктом 1.3 договору поруки від 28.09.2007
року встановлено, договір буде діяти до
повного виконання зобов'язань за
кредитним договором. Іншого строку дії
у договорі поруки не передбачено.

Таким чином, строк виконання
зобов'язання по поверненню кредиту є
дата отримання позичальником вимоги
банку, а саме 24.09.2009 року.

Відповідно до част.4 ст.559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимогу до поручителя.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної в
постанові від 18.07.2012 року у справі №
6-78цс12, якщо в договорі поруки не
встановлено строку, після якого порука
припиняється, умова договору поруки
про його дію до повного виконання
боржником своїх зобов'язань перед
банком за кредитним договором не є
встановленим сторонами строку
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251ЦК
України та частині першій статті 252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язання не пред'явив
вимогу до поручителя.

Отже з урахуванням умов п.7.5 Кредитного
договору № 07/07к від 28.09.2007 року строк
виконання зобов'язання настав з
моменту отримання позичальником (ВАТ
"Рівнеголовпостач) вимоги № 31/2-5357 про
дострокове погашення заборгованості, а
саме 24.09.2009 року, тому шестимісячний
строк пред'явлення вимоги до
поручителя ТзОВ-фірма «РВК» сплив
24.03.2010 року.

Натомість, ВАТ "ВіЕйБі Банк" звернувся
із вимогами до боржника ТзОВ-фірма
«РВК», як до поручителя, лише 16.12.2013 року
в рамках справи про банкрутство №
918/1593/13, тобто із пропуском
шестимісячного строку /а.с.16-21/.

За наведеного, колегія суддів не
погоджується із твердженнями
відповідача, що збільшення обсягу
відповідальності поручителя за
додатковою угодою № 8 від 06.06.2007 року не
є підставою для припинення договору
поруки від 28.09.2007 року з огляду на п.3.4
даного договору, згідно якого
поручитель погоджується з тим, що при
внесенні будь-яких змін у кредитний
договір/договір кредитної лінії в тому
числі, якщо такі зміни збільшують обсяг
відповідальності поручителя або
відбулась новація зобов'язання, такі
зміни розповсюджуються на цей договір
поруки і на поручителя і не є підставою
для припинення поруки.

Із змісту ст. 554 ЦК України випливає, що
хоча поручитель і пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, він є самостійним
суб'єктом у відносинах із кредитором.
Це підтверджується його правом
висувати заперечення проти кредитора і
в тому разі, коли боржник від них
відмовився або визнав свій борг (ч. 2
ст.555 цього Кодексу).

Водночас, місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку, залишивши
поза увагою доводи відповідача про
пропуск позивачем строку позовної
давності з огляду на наступне.

22.10.2013 року ТзОВ "РВК" звернулося до
господарського суду Рівненської
області із заявою про порушення справи
про банкрутство.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 04.11.2013 року
порушено провадження у справі № 918/1593/13
про банкрутство ТзОВ "РВК".

16.12.2013 року ПАТ "ВіЕйБі Банк" звернулося
до господарського суду Рівненської
області із заявою у справі № 918/1593/13 про
визнання кредиторських вимог банку до
ТзОВ "РВК" за договором поруки у сумі
131452037,47 грн. четвертої черги вимог
кредиторів та 13828201,09 грн. шостої черги
вимог кредиторів /а.с.16-21/.

Судом встановлено, що саме зі змісту
вищевказаної заяви поручителю ТзОВ
"РВК" стало відомо про укладення 06.06.2008
року між кредитором ПАТ "ВіЕйБі Банком"
та ВАТ "Рівнеголовпостач" додаткової
угоди № 8 до кредитного договору № 07/07К
від 29.09.2007 року, якою було збільшено
процентну ставку за користування
кредитом у гривні з 15,5 % до 18 % та введено
обсяг валютного кредиту на суму 2 700 000
Євро із процентною ставкою 13,3 %.

Додаткова угода № 8 позивачу не
направлялась.

Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до част.1 ст.261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, з урахуванням част.1 ст.261
ЦК України, у даному випадку, строк
позовної давності слід відраховувати з
16.12.2013 року, з дня коли ПАТ "ВіЕйБі Банк"
звернулося до господарського суду
Рівненської області із заявою про
визнання кредитоських вимог до
поручителя за договором поруки в
рамках провадження справи № 918/1593/13 про
банкрутство ТзОВ "РВК". А тому звернення
14.04.2014р. ТзОВ-фірма "РВК" до суду з
позовом до ПАТ "ВіЕйБі Банк" про
визнання зобов'язання за договором
поруки припиненим відбулося в межах
позовної давності.

Апелянт вважає, що справу № 918/455/14
розглянуто місцевим господарським
судом з порушенням правил
територіальної підсудності, що, на
думку скаржника, є безумовною
підставою для скасування рішення.

Колегія суддів не погоджується з
такими доводами скаржника з огляду на
част.1 ст.15 ГПК України, згідно якої
справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні та розірванні
господарських договорів, справи у
спорах про визнання договорів
недійсними розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням сторони,
зобов'язаної за договором здійснити на
користь другої сторони певні дії, такі
як: передати майно, виконати роботу,
надати послуги, сплатити гроші тощо.

Позивач просить визнати припиненим
зобов'язання за договором поруки.

Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом (част.1 ст.651 ЦК України).

Відповідно до част.2 ст.653 ЦК України, у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Тобто предмет спору у даній справі
«визнання поруки припиненою» за
змістом ст.ст.559, 651, 653 ЦК України
кореспондується з правовою категорією
«розірвання договору».

Поскільки зобов'язаною стороною за
договором поруки від 28.09.2007 року є
поручитель - ТзОВ-фірма "РВК", на якого
покладено обов'язок сплатити банку
суму боргу у разі порушення боржником
зобов'язань за кредитним договором;
місцезнаходження ТзОВ-фірма "РВК" -
м.Рівне, вул.У.Самчука, 30а, то спір
підлягає розгляду господарським судом
Рівненської області і правила
територіальної підсудності при
розгляді даної справи не порушені.

Суд відхиляє твердження апелянта про
те, що на підставі част.4 ст.10 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» даний спір
підлягає розгляду у межах справи про
банкрутство ТзОВ-фірма «РВК», а не у
порядку позовного провадження.

Відповідно до част.4 ст.10 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника, у
тому числі спори про:

- визнання недійсними будь-яких
правочинів (договорів), укладених
боржником;

- стягнення заробітної плати;

- поновлення на роботі посадових та
службових осіб боржника, за винятком
спорів, пов'язаних із визначенням та
сплатою (стягненням) грошових
зобов'язань (податкового боргу),
визначених відповідно до Податкового
кодексу України, а також справ у спорах
про визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Предметом позову у даній справі є
визнання зобов'язання за договором
поруки припиненим, який сформульовано
відповідно до постанови Верховного
Суду України від 21.05.2012р. у справі №
6-20цс11.

Заявлена позивачем вимога про визнання
зобов'язання за договором поруки
припиненим не є вимогою про визнання
договору поруки недійсним, грошовою
вимогою і не спрямованою на боржника,
відтак, не підпадає під дію част.4 ст.10
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». А тому спір у
даній справі підлягає вирішенню в
порядку позовного провадження.

Судом відхилено твердження апелянта
про те, що господарським судом
Рівненської області при прийнятті
рішення у даній справі не взято до
уваги ухвалу господарського суду
Рівненської області від 04.03.2014р. у
справі № 918/1593/14 з огляду на наступне.

Відповідно до част.3 ст.35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Так, ухвалою господарського суду
Рівненської області від 04.03.2014р. у
справі № 918/1593/14 затверджено реєстр
кредиторів банкрута ТзОВ-фірма «РВК»,
до якого, зокрема, включено вимоги ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» за
договором поруки від 28.09.2007р. При цьому,
при розгляді грошових вимог банку суд з
посиланням на рішення господарського
суду Рівненської області від 05.02.2013р. у
справі № 5019/1609/12, яким задоволено позов
ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»
до ТзОВ-фірма «РВК» про стягнення боргу
за договором поруки від 28.09.2007р., на
підставі част.2 ст.35 ГПК України
зауважив про відсутність правових
підстав вважати поруку припиненою на
підставі част.1 ст.559 ЦК України /а.с.60-67/.

Натомість, рішенням господарський суд
Рівненської області у даній справі
визнано припиненою поруку за договором
поруки від 28.09.2007р. на підставі част.1, 4
ст.559 ЦК України.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Предмет позову - це певна матеріально
правова вимога позивача до
відповідача. Предмет позову
кореспондує зі способами захисту
права, які передбачені, зокрема, ст. 20 ГК
України, відповідно до якої права та
законні інтереси захищаються, зокрема,
шляхом визнання наявності або
відсутності прав.

Згідно ст.16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема, визнання права (п.1
част.2 ст.16 ЦК України) та припинення
правовідношення (п.7 част.2 ст.16 ЦК
України). Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

При виборі способу захисту права
необхідно врахувати специфіку права та
характер його порушення. Захист права
судом відбувається з урахуванням
встановлених законом меж здійснення
суб'єктивного права на захист і
компетенції суду.

В част.1 ст.559 ЦК України термін "порука"
використовується в розумінні
зобов'язального правовідношення
поруки, з припиненням якого втрачає
чинність договір поруки.

Із вищенаведеного вбачається, що
заявлена вимога про визнання
припиненим зобов'язання між сторонами
за договором поруки є встановленням
факту припинення правовідносин за
договором, а тому викладений місцевим
господарським судом абзац 2
резолютивної частини рішення від 12.06.2014
року в редакції «визнати припиненим
договір поруки» є тотожним визначеному
позивачем предмету позову, а саме:
«визнання зобов'язання за договором
поруки припиненим».

Відповідно абз.7 п.п.3.12. п.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України суди першої інстанції", не
вважається зміною підстав позову
доповнення його новими обставинами при
збереженні в ньому первісних обставин
та зміна посилання на норми
матеріального чи процесуального права.
Водночас і посилання суду в рішенні на
інші норми права, ніж зазначені у
позовній заяві, не може розумітися як
вихід суду за межі позовних вимог.

Відтак, правові підстави для відмови в
задоволенні позову відсутні; договір
поруки (зобов'язання за договором
поруки) від 28.09.2007 року, укладений між
ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк"
(правонаступником якого є ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк"), ВАТ
"Рівнеголовпостач" та ТзОВ - фірма "РВК"
слід визнати припиненим.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона належними і допустимими
доказами повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, посилання
скаржника, викладені в апеляційній
скарзі є безпідставними, документально
необгрунтованими та такими, що
належним чином досліджені судом першої
інстанції при розгляді справи. Рішення
господарського суду Рівненської
області у даній справі ґрунтується на
матеріалах і обставинах справи,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а тому відсутні
правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 12.06.14 р. у
справі № 918/455/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 918/455/14 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Демянчук Ю.Г.