ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 серпня 2014 року Справа № 19/093-12

Вищий господарський суд України у
складі:

головуючого судді:Коробенка
Г.П.,суддів:Бакуліної С.В., Катеринчук
Л.Й., Селіваненка В.П., Удовиченка О.С.,

розглянувши заявуприватного
підприємства "Юридична фірма
"Імператив"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 14.04.2014у
справі№ 19/093 12за позовомтовариства з
обмеженою відповідальністю "Термінал
Бровари"доприватного підприємства
"Юридична фірма "Імператив"третя особа:
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аїсі
Бела",простягнення 353 955, 35 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Термінал Бровари" до
господарського суду Київської області
подано позов про стягнення з
приватного підприємства "Юридична
фірма "Імператив" 336 465 грн. безпідставно
отриманих коштів, 14 310,60 грн. можливого
доходу та 3 179,75 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду
Київської області від 22.10.2013 у справі №
19/093 12, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014, позов
задоволено частково: стягнуто з
приватного підприємства "Юридична
фірма "Імператив" на користь товариства
з обмеженою відповідальністю "Термінал
Бровари" 336 465 грн. безпідставно набутих
коштів, 470,13 грн. 3% річних. В решті позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.04.2014 рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у справі №
19/093 12 залишено без змін.

Приватне підприємство "Юридична фірма
"Імператив" звернулось із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 14.04.2014 у справі № 19/093 12, в
якій просить скасувати вказану
постанову, постанову Київського
апеляційного господарського суду від
29.01.2013 та рішення господарського суду
міста Києва від 22.10.2014, прийняти у
справі нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 05.08.2013
у справі № 19/093-12, від 25.06.2014 у справі №
910/4386/13, від 18.07.2012 у справі № 5011-24/1349-2012,
від 12.02.2008 у справі № 26/334, від 27.05.2010 у
справі № 14/42-19/214-16/224, від 11.05.2012 у справі
21/5005/14068/2011 мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України положень статті 1212
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), внаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає, що
справа № 19/093 12 не підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України з
таких підстав.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

З постанови від 14.04.2014 у справі № 19/093-12,
про перегляд якої просить заявник,
вбачається, що Вищий господарський суд
України погодився з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
задоволення позову про стягнення з
відповідача безпідставно отриманих
коштів. Вказаного висновку суд
касаційної інстанції дійшов з огляду
на встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи про те, що
договір про надання юридичних послуг,
на підставі яких відповідач отримав
спірні кошти є неукладеним, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
участі позивача у цьому договорі на
відповідних умовах та їх погодження, а
також відсутні докази надання
юридичних послуг відповідачем; акт
приймання-передачі робіт, яким за
твердженням позивача підтверджується
факт надання правової допомоги, зі
сторони позивача підписано особою, яка
не мала відповідних посадових
повноважень.

Водночас, в постановах від 25.06.2014 у
справі № 910/4386/13, від 18.07.2012 у справі №
5011-24/1349-2012, від 12.02.2008 у справі № 26/334, від
27.05.2010 у справі № 14/42-19/214-16/224, на які
заявник посилається, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками судів апеляційної
інстанції щодо відмови у задоволенні
позовів про стягнення з відповідачів
безпідставно перерахованих коштів,
заявлених з посиланням на положення
статті 1212 ЦК України. Відповідного
висновку суд касаційної інстанції
дійшов з огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи
про те, що спірні кошти не є
безпідставно перерахованими, оскільки:

- відповідач фактично користувався
майном, переданим за договором оренди,
який в подальшому визнаний неукладеним
(справа № 910/4386/13);

- представник позивача підтвердив факт
надання відповідачем послуг згідно
укладеного сторонами договору, який в
подальшому визнано недійсним у
судовому порядку (справа № 5011-24/1349-2012);

- позивач, перерахувавши спірні кошти
на підставі оферти, прийняв пропозицію
відповідача укласти договір поставки
(справа № 26/334);

- відсутні докази визнання недійсним
договору поруки, на підставі якого
позивач здійснив перерахування
спірних коштів; погашення спірної суми
заборгованості позивача відбулось
через взаємозалік за участю інших
сторін (справа № 14/42-19/214-16/224).

Вказане свідчить про те, що суд
касаційної інстанції, приймаючи
відповідні рішення, виходив з різних
встановлених фактичних обставин
справи, що виключає подібність даних
правовідносин.

Не є доказом неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права
постанова Вищого господарського суду
України від 11.05.2012 у справі № 21/5005/14068/2011,
оскільки предмети позовів у цій справі
та у справі, про перегляд якої подано
заяву, є різними. Так, у справі №
21/5005/14068/2011 предметом позову є стягнення
з відповідача заборгованості за
виконані налагоджувальні роботи з
електрообладнання та 3 відсотків
річних, тоді як у справі № 19/093 12, про
перегляд постанови у якій подано заяву,
предметом позову є повернення
відповідачем безпідставно сплачених
позивачем коштів. Таким чином,
правовідносини, що існують у даних
справах, не є подібними.

Не приймаються судом до уваги
посилання заявника на постанову Вищого
господарського суду України від 05.08.2013
у справі № 19/093-12 у зв'язку з тим, що
даною постановою судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції, що не
означає остаточного вирішення спору у
справі, тому на таку постанову не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 11116, 11121 ГПК України
Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному підприємству
"Юридична фірма "Імператив" у допуску
справи № 19/093 12 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя:Г. КоробенкоСудді:С.
Бакуліна Л. Катеринчук В. Селіваненко О.
Удовиченко