ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.Справа № 922/2484/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, смт. Куп'янськ-Вузловий до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
Будинок "Салтівський", м. Харків про
стягнення 466 752,64 грн. за участю
представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, довіреність б/н від
16.06.2014 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, смт.
Куп'янськ-Вузловий (позивач) звернулася
до господарського суду із позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
Будинок "Салтівський", м. Харків
(відповідача) 541 258,58 грн. боргу, з яких: 466
752,64 грн. основного боргу, 30 472,97 грн.
пені, 9 389,57 грн. 3% річних та 34 643,40 грн.
інфляційних втрат, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки № 154 від 01.11.2012 р. Позивач також
просить суд покласти на відповідача
понесені витрати зі сплати судового
збору.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги та у заяві від
21.07.2014 р. (вх.№25038, а.с. 149) відмовився від
позовних вимог про стягнення з
відповідача 30 472,97 грн. пені, 9 389,57 грн. 3%
річних та 34 643,40 грн. інфляційних втрат.
Таким чином, позивач просить суд
стягнути з відповідача основний борг в
розмірі 466 752,64 грн. та судовий збір.

У відповідності до ч. ч. 4, 6 ст. 22 ГПК
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі відмовитись від
позову, якщо ці дії не суперечать
законодавству або не порушують
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

В пункті 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. зазначено, що якщо у справі
заявлено кілька позовних вимог і
позивач відмовився від деяких з них,
провадження у справі на підставі
пункту 4 частини першої статті 80 ГПК
України припиняється у частині тих
вимог, від яких було заявлено відмову
(за умови, що судом не буде застосовано
припис частини шостої статті 22 ГПК
України щодо неприйняття відмови від
позовних вимог), а розгляд решти
позовних вимог здійснюється в
загальному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає за
необхідне прийняти відмову позивача
від позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 30 472,97
грн. пені, 9 389,57 грн. 3% річних та 34 643,40
грн. інфляційних втрат та припинити
провадження у справі в цій частині на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

При цьому предметом судового розгляду
залишається вимога про стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі
466 752,64 грн.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судове
засідання свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
документів до суду не подав.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, дослідивши
матеріали справи, всебічно та повно
оцінивши надані позивачем докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.

01 листопада 2012 року між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупець) було укладено договір
поставки №154 із змінами, внесеними
Додатковою угодою б/н від 01.11.2012 р. до
договору, яка є невід'ємною частиною
договору.

За умовами п.1.1. договору позивач
зобов'язався передати відповідачеві, а
відповідач прийняти та сплатити товар
(крупу, напої), в кількості та по цінам,
вказаним у специфікаціях та накладних,
які є невід'ємними частинами договору.

Згідно з п. 3.1. договору ціна товару, що
передається по діючому договору,
вказується у специфікаціях та
накладних, які є невід'ємними частинами
договору.

Згідно з п.3.5. договору моментом
переходу права власності на товар, є
момент передачі товару відповідачеві з
одночасним підписанням видаткової
накладної.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
позивач виконав свої договірні
зобов'язання належним чином, з 15.07.2013 р.
по 27.08.2014 р. поставив відповідачеві
товар на загальну суму 467 734,84 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними: № 212/72013 від
15.07.2013р. на суму 75 758,40 грн., №
213/72013 від 15.07.2013р. на суму 11 119,20 грн.,
№ 9/8/2013 від 01.08.2013р. на суму 3 423,60 грн., №
10/8/2013 від 01.08.2013р. на суму
11 706,12 грн., № 34/8/2013 від 05.08.2013р. на суму 10
030,92 грн., № 35/8/2013 від 05.08.2013р. на суму 38
327,40 грн., № 36/8/2013 від 05.08.2013р. на суму
9 925,80 грн., № 98/8/2013 від
08.08.2013р. на суму 55 368,12 грн., № 99/8/2013 від
08.08.2013р. на суму 9 922,08 грн., № 100/8/2013 від
08.08.2013р. на суму 4 403,40
грн., № 131/8/2013 від 12.08.2013р. на суму 44 662,80
грн., № 132/8/2013 від 12.08.2013р. на суму 13 815,24
грн., № 133/8/2013 від 12.08.2013р. на суму
13 314,60 грн., № 210/8/2013 від 15.08.2013р.
на суму 11 179,20 грн., № 211/8/2013 від 15.08.2013р.
на суму 11 294,92 грн., № 212/8/2013 від 15.08.2013р.
на суму 25 798,80 грн., №
290/8/2013 від 22.08.2013р. на суму 52 230,68 грн., №
316/8/2013 від 27.08.2013р. на суму 15 738,60 грн., №
317/8/2013 від 27.08.2013р. на суму
20 085,16 грн. та № 318/8/2013 від 27.08.2013р. на
суму 29 629,80 грн. (а.с. 12-28).

Згідно з частиною 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з п. 3.2. договору розрахунок за
товар здійснюється в безготівковій
формі шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
позивача.

За умовами п. 3.3. договору розрахунок за
товар здійснюється відповідачем
протягом 45 банківських днів з моменту
отримання продукції.

Згідно з п. 3.4. договору датою поставки
товару вважається дата отримання
товару відповідачем, вказаній в
накладній.

Відповідач товар отримав, але в
порушення умов п.3.3. договору вартість
товару не оплатив.

Відповідач у судові засідання свого
представника не направив, відзиву на
позов та контррозрахунку
заборгованості до суду не надав,
доводів позивача не спростував.

Згідно зі статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому кожна суттєва для справи
обставина повинна підтверджуватися
належними і допустимими доказами.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем з оплати товару за
договором поставки в розмірі 467 734,84 грн.
При цьому позивач у позові просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача основний борг в розмірі 466 752,64
грн. Не виходячи за межі позовних вимог,
суд розглядає позовну вимогу про
стягнення основного боргу у заявленому
позивачем розмірі - 466 752,64 грн.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічна норма
міститься в ст. 193 ГК України.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини,
норми закону і на те, що суму
заборгованості відповідачем не
спростовано і не погашено у повному
обсязі, суд вважає позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 466 752,64 грн.
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в розмірі 466 752,64 грн. В частині
позовних вимог про стягнення пені в
розмірі 30 472,97 грн., 3% річних в розмірі 9
389,57 грн. та інфляційних втрат в розмірі
34 643,40 грн. провадження у справі слід
припинити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
193 Господарського кодексу України,
ст. ст. 509, 525, 526, 530, 629, 655, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, п. 4 ч. 1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Салтівський" (61029, м. Харків,
Салтівське шосе, 129, ,
п/р7590 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, п/р 2480 в АТ "ОТП Банк",
МФО 300528) основний борг в розмірі 466 752,64
грн. та судовий збір в розмірі 9 335,06 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення
30 472,97 грн. пені, 9 389,57 грн. 3% річних та 34
643,40 грн. інфляційних втрат провадження
у справі припинити.

Повне рішення складено 21.08.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко