м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «А сервіс
Україна»доПублічного акціонерного
Форум»прозобов'язання перерахувати
коштиСуддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Петрик С.А.від
відповідача:Сова Н.А.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «А сервіс Україна»
(надалі - «Товариство») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум» (надалі -
«Банк») про зобов'язання перерахувати
Позовні вимоги позивача обґрунтовані
тим, що в порушення умов договору
12.06.2013 р. відповідачем не здійснено
перерахування грошових коштів згідно
платіжного доручення №233 від 14.03.2014 р.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.07.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Представником відповідача в судовому
засіданні 06.08.2014 р. було надано відзив
на позовну заяву, в якому він проти
задоволення позовних вимог
заперечував повністю з огляду на те, що
на момент виникнення спірних
правовідносин у Банку було введено
тимчасову адміністрацію, а також було
введено процедуру ліквідації, відтак
задоволення вимог кредиторів може
здійснюватися виключно в межах
ліквідаційної процедури.
В судовому засіданні 06.08.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 27.08.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, надав пояснення по
суті спору, позовні вимоги підтримав
Представник відповідача в судове
засідання з'явилася, вимоги ухвали суду
виконала, проти задоволення позовних
вимог заперечувала з огляду на
викладені у відзиві на позовну заяву
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2013 р. між Банком та Товариством
(клієнт) було укладено договір
банківського рахунку №3-21138/254491 (надалі
- «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору банку
відповідно до чинного законодавства
України відкриває клієнту поточний
рахунок для здійснення
розрахунково-касових операцій та
зберігання коштів на ньому.

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що
банк здійснює розрахунково-касове
обслуговування клієнта за цим
договором в межах коштів на рахунку.
Розрахункові документи приймаються до
виконання банком протягом
операційного дня. Тривалість
операційного дня банку встановлюється
та змінюється банком самостійно з
урахуванням режиму роботи платіжних
систем, про що інформація розміщується
на дошці оголошень в приміщеннях банку.

Із наявної в матеріалах справи виписки
з рахунку вбачається, що станом на
14.03.2014 р. на рахунку № 4431
Товариства в установі відповідача
обліковувалися грошові кошти у розмірі
418 294,80 грн.

14.03.2014 р. передано на виконання Банку
платіжне доручення №233 від 14.03.2014 р. із
призначенням платежу «поповнення
обігових коштів з одного рахунку на
інший», яке на день звернення із
позовом до суду залишається
невиконаним.

Спір у справі виник у зв'язку з
безпідставною відмовою відповідача
виконувати платіжне доручення №233 від
14.03.2014 р.

Договір є договором банківського
рахунку, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання в т.ч. Глави 72
Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із частиною 1 статті 1066
Цивільного кодексу України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Відповідно до статі 1068 Цивільного
кодексу України банк зобов'язаний
зарахувати грошові кошти, що надійшли
на рахунок клієнта, в день надходження
до банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 Цивільного
кодексу України визначено, що банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом
(стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що
постановою Правління Національного
банку України №135 від 13.03.2014 р. було
віднесено Банк до категорії
неплатоспроможних, у зв'язку з чим
рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №14
від 14.03.2014 р. було розпочато процедуру
виведення Банку з ринку та здійснення в
ньому з 14.03.2014 р. тимчасової
адміністрації.

Положеннями статті 76 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
передбачено, що Національний банк
України не пізніше дня, наступного за
днем прийняття рішення про віднесення
банку до категорії неплатоспроможних,
повідомляє про це рішення Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб для
вжиття ним заходів, передбачених
Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано,
що цим Законом встановлюються правові,
фінансові та організаційні засади
функціонування системи гарантування
вкладів фізичних осіб, повноваження
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (далі - Фонд), порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами, а
також регулюються відносини між
Фондом, банками, Національним банком
України, визначаються повноваження та
функції Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із
створенням і функціонуванням системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» визначено, що
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до статті 2 Закону кредитор
банку - юридична або фізична особа, яка
має документально підтверджені вимоги
до боржника щодо його майнових
зобов'язань.

Оскільки, на день формування
Товариством платіжного доручення №233
від 14.03.2014 р. в установі відповідача
було запроваджено тимчасову
адміністрацію, тому виконання вказаної
операції зі списання грошових коштів
обмежувалось повноваженнями Банку,
передбаченими п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб».

Більш того, відповідно до постанови
Правління Національного банку України
№ 355 від 13.06.2014 р. «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення про початок
ліквідації Банку та призначено
уповноважену особу Фонду на
ліквідацію.

Статтею 17 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» передбачена
заборона на здійснення банківської
діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, частиною 5 статті 45 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» передбачено, що
протягом 30 днів з дня опублікування
відомостей про відкликання
банківської ліцензії, ліквідацію банку
та призначення уповноваженої особи
Фонду кредитори мають право заявити
уповноваженій особі Фонду про свої
вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи
Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

За змістом ч.ч. 2 та 3 ст. 46 Закону України
«Про систему гарантування вкладів»
вимоги за зобов'язаннями банку, що
виникли під час проведення ліквідації,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Положеннями статті 48 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» передбачено
повноваження уповноваженої особи
Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4
частини 1 вказаної статті, уповноважена
особа Фонду з дня свого призначення
здійснює такі повноваження складає
реєстр акцептованих вимог кредиторів
та здійснює заходи щодо задоволення
вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє
приймання вимог кредиторів після
закінчення 30 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону
уповноважена особа Фонду здійснює такі
заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному
кредитору та відносить вимоги до
певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не
підтвердження фактичними даними, що
містяться у розпорядженні
уповноваженої особи Фонду, та, у разі
потреби, заявляє в установленому
законодавством порядку заперечення за
заявленими до банку вимогами
кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог
кредиторів відповідно до вимог,
встановлених нормативно-правовими
актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 4 вказаною вище статті
передбачено, що будь-які спори щодо
акцептування вимог кредиторів
підлягають вирішенню у судовому
порядку. Судове провадження щодо таких
вимог не припиняє перебіг
ліквідаційної процедури.

До того ж, відповідно до п. 4.27 рішення
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №2
від 05.07.2012 р. «Про затвердження
Положення про виведення
неплатоспроможного банку з ринку»,
уповноважена особа Фонду на ліквідацію
банку не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за винятком
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують здійснення процедури
ліквідації.

Таким чином, враховуючи прийняте
рішення Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб про
ліквідацію Банку, задоволення вимог
кредиторів банку, зокрема Товариства,
здійснюється виключно у межах
процедури ліквідації банку та у
порядку передбаченому Законом України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб».

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог Товариства з викладених
в позові правових підстав необхідно
відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «А сервіс Україна»
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.08.2014 р.

Суддя
В.П. Босий