ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2014 р.
Справа № 914/2374/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю
лікувально-профілактичного
підприємства «Горицвіт», м. Львів,до
відповідача:Управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради, м.
Львів,третя особа 1:Комунальна перша
міська поліклініка міста Львова, м.
Львів,третя особа 2:Львівська міська
рада, м. Львів,за участю:Прокурора міста
Львова, м. Львів,про: спонукання до
вчинення дій. Суддя Т. РимЗа участю
представників:позивача: не
з'явився,відповідача:Крикус В.В. -
довіреність №2302-вих-5 від 08.01.2014
р.,третьої особи 1:не з'явився,третьої
особи 2:Серватяк Л.З. - довіреність
№1104-вих-687 від 16.06.2014
р.прокурора:Леонтьєва Н. Т.На розгляд
господарського суду Львівської
області подано позов товариства з
обмеженою відповідальністю
лікувально-профілактичного
підприємства «Горицвіт» до Управління
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради про спонукання до
вчинення дій. Ухвалою від 07.07.2014 р.
провадження у справі порушено, позовну
заяву прийнято до розгляду, розгляд
справи призначено на 16.07.2014 р., залучено
до участі у справі третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
комунальну першу міську поліклініку
міста Львова та Львівську міську раду.
Заявою від 28.08.2014 року №20/13-4323-14
прокурором міста Львова повідомлено
про вступ у справу з метою захисту
інтересів держави.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач необґрунтовано ухилився
від розгляду звернення позивача на
продовження дії договору оренди
нежитлових приміщень, чим порушив
права останнього на них. З огляду на
зазначене просить зобов'язати
відповідача розглянути заяву позивача
на продовження договору оренди
нерухомого майна та прийняти рішення
про продовження договору оренди
нерухомого майна, а саме: нежитлових
приміщень площею 88,6 м2, котрі
знаходяться в будинку АДРЕСА_1.

В судове засідання 03.09.2014 р. позивачем
подано клопотання про зупинення
провадження у справі у зв'язку тим, що
ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.07.2014 р. у
справі №813/4764/14 відкрито провадження в
адміністративній справі про
скасування рішення про державну
реєстрацію права комунальної
власності на нерухоме майно. Крім того,
ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 15.07.2014 р. відкрито
провадження у справі №461/7724/14-ц за
позовом ТзОВ ЛПП "Горицтвіт" до ОСОБА_4
про визнання права власності на
нежитлові приміщення площею 88,6 м2 в
будинку по АДРЕСА_1. Відтак вважає
неможливим об'єктивний розгляд справи
до вирішення зазначених пов'язаних
справ.

Прокурор, відповідач та третя особа 2
заперечили проти зупинення
провадження у справі.

Суд відхиляє клопотання позивача про
зупинення провадження у справі у
зв'язку з наступним. Відповідно до
частини першої статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Таким чином, для вирішення питання про
зупинення провадження у справі
господарському суду слід у кожному
випадку з'ясовувати, як пов'язана
справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом, та чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи. Пов'язаність справ полягає у
тому, що рішення іншого суду, який
розглядає справу, встановлює
обставини, що впливають на збирання та
оцінку доказів у даній справі, зокрема,
факти, що мають преюдиціальне значення.
Ці обставини повинні бути такими, що
мають значення для даної справи.
Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі. Так, відповідні обставини
можуть мати місце у випадку, коли
господарський суд не може розглянути
певну справу через обмеженість своєї
юрисдикції щодо конкретної справи
внаслідок: непідвідомчості;
обмеженості предметом позову;
неможливості розгляду тотожної справи;
певної черговості розгляду вимог.

Позивачем не наведено обставин, які б
указували на пов'язаність цієї справи
(про спонукання до розгляду звернення
та вирішення питання про продовження
оренди приміщення) чи неможливість її
вирішення до розгляду інших справ. За
таких обставин суд не вбачає правових
підстав для задоволення клопотання про
зупинення провадження у справі.

Відповідач повністю заперечив проти
вимог позову з огляду на те, що ним було
дано відповідь на звернення позивача,
про що свідчить відповідний лист від
12.05.2014 року №2302-1177. Тому безпідставним є
твердження позивача, що відповідач не
надав відповіді на його звернення. Що
стосується вимог про зобов'язання
відповідача прийняти рішення про
продовження договору оренди, то така
вимога є безпідставною, оскільки суд
позбавлений права втручатися у
господарські відносини суб'єктів
господарювання чи переймати на себе
повноваження органів місцевого
самоврядування.

Третя особа - Комунальна перша міська
поліклініка міста Львова, повністю
заперечила проти вимог позову з огляду
на те, що договір оренди припинив свою
дію внаслідок спливу строку, на який
його було укладено. Зокрема, третьою
особою було скеровано позивачу листа
№235 від 17.03.2014 року про небажання
продовжувати договірні відносини.

Третя особа - Львівська міська рада,
повністю заперечила проти позовних
вимог, оскільки Комунальною першою
міською поліклінікою міста Львова не
було погоджено продовження строку дії
договору оренди, а тому він припинив
свою дію у зв'язку зі спливом строку, на
який його було укладено.

Прокурором підтримано доводи
відповідача та третіх осіб у справі.

Вислухавши представників сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
установив таке.

Між Комунальною першою міською
поліклінікою (надалі - Поліклініка) та
товариством з обмеженою
відповідальністю
лікувально-профілактичним
підприємством "Горицвіт" (надалі -
Товариство) укладено договір оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) від 16.03.2004 року (надалі -
Договір оренди). Згідно щ пунктом 1.1
цього договору Поліклініка передає, а
Товариство приймає в строкове платне
користування нежитлові приміщення, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Об'єкт
оренди знаходиться у повному
господарському віданні Комунальної
1-шої міської поліклініки та належить
на праві комунальної власності
територіальній громаді на підставі
рішення виконкому Львівської міської
ради депутатів трудящих від 31.10.1963 р.
№662. Загальна площа оренди становить 88,6
м2.

Відповідно до пункту 4.1 Договору оренди
термін дії договору оренди
встановлений сторонами з 16.03.2004 року до
16.03.2009 року включно.

Комісією у складі заступників
головного лікаря Комунальної 1-шої
міської поліклініки, інженера з ОП, зав.
господарством складено акт від 24.03.2009
р., в якому зафіксовано, що приміщення
не передано поліклініці.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 15.01.2013 року
№5015/4819/12 позов Львівської міської ради
задоволено. Зобов'язано ТОВ
Лікувально-профілактичне підприємство
"Горицвіт" звільнити нежитлові
приміщення, що знаходяться на АДРЕСА_1
загальною площею 88,6 кв. м та повернути
вказані приміщення Комунальній першій
міській поліклініці шляхом підписання
акту приймання-передачі, з тих підстав,
що за наявності заперечень з боку
орендодавця договір оренди, після
закінчення його строку, припиняється, а
об'єкт оренди повинен бути повернений
орендодавцю. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
06.03.2013 рішення господарського суду
Львівської області скасовано, прийнято
нове рішення, яким в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.07.2013 р. №5015/4819/12 залишено в
силі постанову Львівського
апеляційного господарського суду. При
цьому суд виходив із того, що станом на
момент судового розгляду договір
оренди від 16.03.2004 року є чинним,
оскільки відповідач по закінченню
строку дії даного договору не був
попереджений про небажання його
продовжити. Тобто, на підставі п. 4.3
Договору від 16.03.2004, цей договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше для нього встановлений.

Третя особа - Комунальна перша міська
поліклініка, надіслала позивачу
заяву-попередження від 17.03.2014 року №235,
якою повідомила про небажання
продовжувати договірні відносини з
оренди спірних приміщень та про
необхідність їх повернення з огляду на
сплив строку дії Договору. Докази
надіслання зазначеного листа долучено
до матеріалів справи (опис вкладення у
цінний лист та поштова квитанція). Крім
того, листом від 05.06.2014 року Поштамт -
Центр поштового зв'язку №1 повідомив
про вручення зазначеного листа 20.03.2014
року п. Пилипчуку І.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою від 15.04.2014 року про продовження
Договору оренди. У відповідь
відповідачем надіслано позивачу листа
від 12.05.2014 року №2302-1177, яким повідомлено
про повернення пакету документів з
огляду на його неповноту, а також через
відсутність відповідних погоджень.
Зазначену відповідь з листом було
повернуто відповідачу 15.05.2014 року, про
що свідчать витяг з журналу видачі
документів у відділ "Центр надання
адміністративних послуг", довіреність
№7 від 15.05.2014 року.

З огляду на небажання позивача
повертати орендоване майно, третя
особа - Комунальна перша міська
поліклініка, звернулася до
Господарського суду Львівської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
лікувально-профілактичного
підприємства "Горицвіт" про
зобов'язання до звільнення і
повернення об'єкта оренди з огляду на
сплив строку дії Договору. Ухвалою
Господарського суду Львівської
області від 11.06.2014 року зазначений
позов було прийнято до розгляду та
порушено провадження у справі №914/2042/14.
Ухвалою від 10.07.2014 року провадження у
справі було зупинено до вирішення
справи №914/2374/14.

При ухваленні рішення суд керувався
таким.

Згідно зі статтею 55 Конституції
України, кожен має право на оскарження
в суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, їх посадових
та службових осіб. Як убачається з
матеріалів справи, предметом спору у
даній справі є вимоги позивача про
зобов'язання відповідача розглянути
заяву позивача про продовження
договору оренди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Примірний (невичерпний)
перелік підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків міститься в решті
частин цієї статті. Зокрема, відповідно
до частини 4 статті 11 Цивільного
кодексу України у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування.

Частинами 1 та 2 статті 16 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Однак, як убачається з матеріалів
справи, позивачу було надано відповідь
на його звернення про продовження
договору оренди, про що свідчать
долучені до матеріалів справи докази:
лист відповідача від 12.05.2014 року №2302-1177,
витяг з журналу видачі документів у
відділ "Центр надання адміністративних
послуг", довіреність №7 від 15.05.2014 року.
Таким чином, безпідставним є
твердження позивача про те, що його
звернення не було розглянуто
відповідачем, а тому в цій частині суд
відмовляє в задоволенні позову.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання відповідача прийняти
рішення про продовження договору
оренди нерухомого майна, то така вимога
також не підлягає до задоволення,
враховуючи такі доводи.

Відповідно до частини п'ятої статті 16
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від імені та
в інтересах територіальних громад
права суб'єкта комунальної власності
здійснюють відповідні ради.

До відання виконавчих органів, зокрема
міських рад, належать повноваження
щодо управління в межах, визначених
радою, майном, що належить до
комунальної власності відповідних
територіальних громад (пункт 1 статті 29
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні"). Частиною
п'ятою статті 60 зазначеного Закону
передбачено повноваження органів
місцевого самоврядування від імені та
в інтересах територіальних громад
здавати об'єкти права комунальної
власності в оренду відповідно до
закону.

Згідно з статтею 5 Закону України
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" орендодавцями,
зокрема є органи, уповноважені
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим та органами місцевого
самоврядування управляти майном, - щодо
цілісних майнових комплексів
підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, яке
відповідно належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності.

Положенням про Управління комунальної
власності Львівської міської ради,
затвердженого рішенням Львівської
міської ради №1100 від 07.12.2007 року,
визначено повноваження Управління,
зокрема, на здійснення управління
майном, що належить до комунальної
власності, виконання повноважень
орендодавця майна комунальної
власності, надання в оренду майна
(пункти 4.2, 4.6).

Відповідно до положень частини другої
статті 14 Цивільного кодексу України
відповідно до яких, особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї. Крім того, суд не
може вирішувати питань, що входять до
компетенції інших органів влади.
Аналогічної позиції дотримується
Верховний суду України у постанові від
10.10.2011 р. у справі 44/374.

За таких обставин позовні вимоги є
безпідставними, а тому суд відмовляє у
їх задоволенні.

Судові витрати залишаються за
позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 08.09.2014 року.

Суддя
Рим Т.Я.