м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
публічного акціонерного товариства
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрохімзбут"
третя особа на стороні відповідача ТОВ
"Західна нафтогазова компанія"
про розірвання договору
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Вітів М.Б.
(дов. № 26-12/13-1 від 26.12.13)
Від відповідача не прибув
Від третьої особи Ковальський
І.В.(за довіреністю)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
розірвання договору про надання
банківської гарантії № БГ-07/2013 від
28.03.2013 та визнання недійсною банківську
гарантію виконання умов договору №
БГ-07/2013 від 28.03.2013.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 10.06.2014 порушено провадження у
розгляду на 24.06.2014.
В судове засідання 24.06.2014 прибув
представник позивача, надав пояснення
по справі та подав додаткові докази по
справі.
Представник відповідача в судове
засідання 24.06.2014 не прибув, причин
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 24.06.2014 залучено третью особу без
самостійний вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ТОВ "Західна
нафтогазова компанія". Розгляд справи
відкладено на 15.07.2014.
В судове засідання 15.07.2014 з'явився
представник позивача, надав пояснення
по суті справи та подав додаткові
докази по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 15.07.2014 не з'явився, причин не
явки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи, був належним
Представник третьої особи в судове
засідання 15.07.2014 також не з'явився
проте через канцелярію суду подав
пояснення по справі. Розгляд справи
відкладено на 24.07.2014.
В судове засідання 24.07.2014 прибув
представник позивача, надав пояснення
по справі та подав додаткові докази по
справі.
Представники відповідача, третьої
особи в судове засідання 24.06.2014 не
прибули, причин неявки суд не
повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлені
Представник позивача 24.07.2014 подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи на 15 днів. Суд
задовольнив дане клопотання.
Розгляд справи відкладено на 26.08.2014.
В судове засідання 26.08.2014 прибули
представники позивача та третьої
особи, надали пояснення по справі та
подали додаткові докази по справі.
Представник позивача свої позовні
вимоги підтримав повністю та просив їх
Представник відповідача не з'явився в
судове засідання 26.08.2014, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Ухвала суду від 24.07.2014 отримана
відповідачем 05.08.2014, що підтверджується
відміткою на звороті ухвали та
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 01 1 (в матеріалах
справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації -адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа розглянута за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши представників позивача та
третьої особи, господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2013 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ
ТОВАРИСТВОМ «УНІКОМБАНК» (надалі за
текстом - позивач, гарант, банк) та
ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОХІМЗБУТ»
(надалі за текстом - відповідач,
принципал) було укладено договір про
надання банківської гарантії № БГ-07/2013
(надалі - договір).

Згідно п. 2.1. договору гарант у
забезпечення належного виконання
принципалом своїх зобов'язань перед
товариством з обмеженою
відповідальністю «Західна нафтогазова
компанія» ()
(Бенефіціар), зобов'язався надати
Бенефіціару банківську гарантію з
граничною сумою відповідальності у
розмірі 10 000 000,00 (десять мільйонів
гривень 00 копійок) грн. (надалі за
текстом - Гарантія).

Відповідно до п. 3.2. Договору, Гарантією
забезпечено виконання Принципалом
зобов'язань, які виникають за Договором
поставки нафтопродуктів № ЗН-1400 від
11.02.2013 зі змінами та доповненнями,
укладеним між Принципалом та
Бенефіціаром (далі - Контракт).

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ст. 560 ЦК України за гарантією
банк, інша фінансова установа, страхова
організація (гарант) гарантує перед
кредитором (бенефіціаром) виконання
боржником (принципалом) свого
обов'язку. Гарант відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1, 4 Закону
України "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" (далі - Закон)
фінансові послуги - це операції з
фінансовими активами, що здійснюються
в інтересах третіх осіб за власний
рахунок чи за рахунок цих осіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
- і за рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів. Одним із
видів фінансових послуг є надання
гарантії.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону, з урахування
змісту Положення про порядок
здійснення банками операцій за
гарантіями в національній та іноземних
валютах, гарантія, як фінансова
послуга, надається суб'єктами
підприємницької діяльності на
підставі договору.

Відповідно до положень Закону наданню
банком відповідної гарантії
обов'язково передує укладення між
банком та заінтересованою собою
відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону договір,
якщо інше не передбачено законом,
повинен містити: назву документа;
назву, адресу та реквізити суб'єкта
підприємницької діяльності; прізвище,
ім'я і по батькові фізичної особи, яка
отримує фінансові послуги, та її
адресу; найменування, місцезнаходження
юридичної особи; найменування
фінансової операції; розмір
фінансового активу, зазначений у
грошовому виразі, строки його внесення
та умови взаєморозрахунків; строк дії
договору; порядок зміни і припинення
дії договору; права та обов'язки сторін,
відповідальність сторін за
невиконання або неналежне виконання
умов договору; інші умови за згодою
сторін; підписи сторін.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), договір є
обов'язковим для виконання.

Частиною 1 статті 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахування вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Тобто, сутність свободи договору
розкривається насамперед через
співвідношення актів цивільного
законодавства і договору: сторони у
договорі мають право врегулювати ті
відносини, які не визначені у
положеннях актів цивільного
законодавства і самостійно
врегулювати свої відносини, крім
випадків прямо визначених
законодавством. Свобода договору
включає й вільне визначення сторонами
його умов, де фіксуються взаємні права
та обов'язки учасників.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відтак, відповідач, уклавши із
позивачем договір банківської
гарантії БГ-07/2013 від 28.03.2013, прийняв на
себе певні зобов'язання, передбачені та
встановлені умовами вказаного
договору, зокрема й щодо надання
письмової інформації, інших
документів, передбачених розділом 4
вище зазначеного договору.

Крім того, у п. 10.8 Договору визначено, що
сторони свідчать, що зміст цього
договору викладений на основі вільного
волевиявлення сторін, ними досягнуто
згоди щодо всіх умов договору,
неузгоджених або таких, що не враховані
на момент укладення договору, умов
немає.

Пунктом 10.9 Договору передбачено, що цей
договір сторонами прочитаний,
відповідає їх намірам та досягнутим
домовленостям, що засвідчується
власними підписами уповноважених
представників сторін, які діють у
повній відповідності з наданими їм
повноваженнями та з повним розумінням
предмета та змісту цього договору.

Стаття 629 ЦК України, яка
кореспондується із ст.526 ЦК України,
визначає обов'язковість виконання
сторонами договору, тобто всі умови
договору з моменту його укладення, який
встановлено ст.640 ЦК України, стають
однаково обов'язковими для виконання
сторонами. Будучи пов'язані взаємними
правами та обов'язками (зобов'язаннями),
сторони не можуть в односторонньому
порядку відмовлятися від виконання
зобов'язання або змінювати його умови,
крім випадків, передбачених угодою
сторін або законом.

Оскільки, укладаючи договір про
надання банківської гарантії № БГ-07/2013
від 28.03.2013 сторони погодили усі істотні
умови і встановили взаємні права та
обов'язки, то зобов'язання за даним
договором є обов'язковими для
виконання сторонами.

Так, на виконання умов Договору,
позивачем в повному обсязі, належним
чином було виконано взяті на себе
зобов'язання та у встановлений строк
надано Бенефіціару Гарантію.

Згідно п. 4.1. Договору відповідач взяв
на себе наступні зобов'язання:

- Надати Гаранту належним чином
завірену копію Договору поставки та у
разі укладення до нього змін копії всіх
Додаткових угод до Договору постачання
(п. 4.1.1.);

- Протягом 3-х робочих днів після
проведення розрахунків за Договором
поставки надати Гаранту довідку про
проведення розрахунків (акт звірки) та
копії відповідних документів про
постачання товару та сплату за товар на
користь Бенефіціара (п. 4.1.2.);

- В строк з 01.03.2013 здійснювати
сплату за Договором поставки з
поточного рахунку в ПАТ «УНІКОМБАНК»
(п. 4.1.7.).

- Не здійснювати порушень строків
сплати за Договором поставки (п.4.1.8.).

- Надавати Гаранту належним чином
посвідчені фінансову звітність,
складену відповідно до Положень
(стандартів) бухгалтерського обліку,
затверджених відповідними наказами
Міністерства фінансів України, та з
наявністю відмітки органів статистики
про її прийняття в строк до 25 числа
місяця, наступного за звітним
кварталом - для звітності за перший,
другий, третій квартал, до 25 лютого - для
звітності за попередній рік (4.1.10.1.).

- Банківські довідки про
надходження грошових коштів на поточні
і вкладні (депозитні) рахунки
Принципала в інших банківських
установах за попередній звітний
квартал в строк до 10 числа місяця, що
йде за звітнім кварталом (4.1.10.2.).

- Не менше 1 разу на квартал в строк
до 10 числа місяця, що йде за звітнім
кварталом - банківські довідки про
наявність кредитної заборгованості в
інших банківських установах або
довідку Принципала про відсутність
такої заборгованості в інших банках
(4.1.10.3.).

- Щомісячно в строк до 10 числа
звітного місяця надавати Гаранту
довідку Принципала з вичерпним
переліком його поточних та вкладних
(депозитних) рахунків станом на 1 число
звітного місяця, сумою надходження ці
рахунки за попередній звітний місяць
та розшифровкою сум поповнення
обігових коштів з одного власного
рахунку на інший, сумою отриманих на
такі рахунки кредитних коштів та
коштів, отриманих від купівлі/продажу
іноземної валюти. Інформація про
загальну суму надходження коштів на
рахунки Принципала в обов'язковому
порядку має співпадати з інформацією
щоквартальних довідок банків, в які
такі рахунки відкриті (4.1.10.4.).

Проте, в супереч положенням п. 4.1.
Договору, станом на день подання
позовної заяви відповідачем не
виконано жодних зобов'язань,
передбачених положеннями п. 4.1.
Договору. Більш того, останнім не
надано позивачу жодного документу,
передбаченого п.п. 4.1.1., 4.1.2., 4.1.7., 4.1.10.1.,
4.1.10.2, 4.1.10.3. 4.1.10.4 Договору та не
здійснено жодної сплати за Договором
постачання з поточного рахунку п/р №
260060953 в ПАТ «УНІКОМБАНК».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони застосовують заходи
досудового врегулювання
господарського спору за домовленістю
між собою.

Так, згідно п. 7.2. Договору, усі
суперечки, розбіжності або вимоги, які
пов'язані з цим Договором або
стосуються його виконання, порушення,
припинення дії або недійсності,
Сторони вирішують шляхом переговорів.
Так, на виконання п.7.2. Договору
починаючи з 28.03.2013 позивач
неодноразово, в телефонному режимі, а
також письмово (лист вих. № 01-04/2014-01 від
01.04.2013) (додаток 3) звертався до
відповідача з проханням надати
завірені належним чином копії
документів, передбачених п. 4.1.
Договору. Проте, станом на день
розгляду справи, відповідач так і не
надав жодного документу, передбаченого
п.п. 4.1.1., 4.1.2., 4.1.7.. 4.1.10.1., 4.1.10.2, 4.1.10.3, 4.1.10.4
Договору та не здійснив жодної сплати
за Договором постачання з поточного
рахунку п/р № 260060953 в ПАТ «УНІКОМБАНК».

Проте, суд наголошує, що згідно п. 6.3.
Договору, у разі невиконання
Принципалом зобов'язань, передбачених
п. 4.1.1 цього Договору, або невиконанням
умов п. 4.1.2 та п. 5.1 цього Договору Гарант
звільняється від відповідальності за
невиконання зобов'язань, що виникають у
нього за цим Договором.

Згідно із ст. 188 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) зміна
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не встановлено
договором (ч. 1). Сторона договору, яка
вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це другій стороні за
договором (ч. 2). Сторона договору, яка
одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду (ч. 3).

30.04.2014 позивач направив відповідачу
лист вих. № 30-04/2014-02 з пропозицією
дострокового розірвання Договору
банківської гарантії (додаток 4), але
відповіді на зазначений лист не
отримав. Більш того, 26.05.2014 відповідач
не з'явився в Банк для укладення угоди
про дострокове розірвання Договору,
про причини неприбуття позивача не
повідомив.

Згідно із ч. 4 ст. 188 ГК України у разі
якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи той факт, що відповідачем не
виконано своїх зобов'язань,
передбачених розділом 4 Договору, суд
вважає істотним порушення ним умов
спірного договору, так як позивач
позбавлений права на здійснення
контролю за якісним та своєчасним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань перед товариством з
обмеженою відповідальністю «Західна
нафтогазова компанія» ()
за Договором поставки нафтопродуктів
№ ЗН- 1400 від 11.02.2013 зі змінами та
доповненнями, укладеним між
Принципалом та Бенефіціаром, також
позбавлений права на вчасне отримання
документів від відповідача, а саме:

- довідок про проведення
розрахунків з товариством з обмеженою
відповідальністю «Західна нафтогазова
компанія» () за
Договором поставки нафтопродуктів №
ЗН-1400 від 11.02.2013 зі змінами та
доповненнями;

- банківських довідок про
надходження грошових коштів на поточні
і вкладні (депозитні) рахунки в інших
банківських установах за попередній
звітний квартал;

- банківських довідок про
наявність кредитної заборгованості в
інших банківських установах або
довідок про відсутність такої
заборгованості в інших банках;

- довідок з вичерпним переліком
його поточних та вкладних (депозитних)
рахунків станом на 1 число звітного
місяця, сумою надходжень на ці рахунки
за попередній звітний місяць та
розшифровкою сум поповнення обігових
коштів з одного власного рахунку на
інший, сумою отриманих на такі рахунки
кредитних коштів та коштів, отриманих
від купівлі/продажу іноземної валюти.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України, у разі
зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили; сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконане ними за зобов'язанням
до моменту зміни або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором або законом. У відповідності
до ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 2 статті 20 ГК України
кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
та законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Крім того, виходячи з того, що видача
банківської гарантії № БГ-07/2013 від
28.03.2013 є наслідком укладання між
сторонами договору про надання
банківської гарантії № БГ-07/2013 від
28.03.2013 та безпосередньо пов'язана з цим
договором і залежить від факту його
укладання, то розірвання договору, на
підставі якого була надана гарантія,
тягне за собою недійсність банківської
гарантії № БГ-07/2013 від 28.03.2013, оскільки
ст. 16 ЦК України не передбачає такого
способу захисту як визнання правочину
таким, що втратив чинність.
Аналогічного висновку дійшов Вищий
Господарський Суд у своїй постанові
від 09 червня 2009 року у справі № 29/36пд
про визнання недійсним договору
банківської гарантії.

Так, згідно вимог п.1, 2 гл. 2 Положенням
"Про порядок здійснення банками
операцій за гарантіями в національній
та іноземних валютах", затвердженим
Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 639
встановлено механізм надання
банківськими установами банківських
гарантій. Так, відповідно до цього
положення, банком-гарантом спочатку
приймається рішення про надання
гарантії, потім складається,
узгоджується та підписується з
Принципалом (відповідачем) договір про
надання гарантії, і лише після цього
"працівник банку-гаранта складає
проект гарантії та погоджує її з
Принципалом".

Вказане свідчить, що Положенням
передбачено, як попереднє укладання
позивачем з відповідачем договору
банківської гарантії, так і те, що
укладення договору про надання
банківської гарантії є підставою для
видачі банківської гарантії
Бенефіціару (третій особі), а
відповідно, узгоджений між позивачем
та відповідачем текст договору про
надання банківської гарантії має бути
тотожним тексту банківської гарантії,
яка в підсумку надається.

Таким чином, ухилення ТОВ
«АГРОХІМЗБУТ» від виконання
зобов'язань, передбачених умовами
Договору банківської гарантії №
БГ-07/2013 від 28.03.2013 та небажання ТОВ
«АГРОХІМЗБУТ» в добровільному порядку
надати документи, передбачені п. 4.1.
зазначеного вище договору, а також у
зв'язку з відсутністю можливості
розірвання договору банківської
гарантії за взаємною домовленістю між
сторонами, та враховуючи значну суму
збитків, що може зазнати ПАТ
«УНІКОМБАНК», внаслідок ухилення від
виконання ТОВ «АГРОХІМЗБУТ» своїх
зобов'язань за умовами Договору
банківської гарантії № БГ-07/2013 від
28.03.2013, що унеможливить подальшу
діяльність ПАТ «УНІКОМБАНК» та може
призвести до його банкрутства, а також
з метою захисту законних прав ПАТ
«УНІКОМБАНК» позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного
товариства "Унікомбанк" задовольнити
повністю.

2. Розірвати Договір банківської
гарантії № БГ-07/2013 від 28.03.2013 укладений
між публічним акціонерним товариством
"Унікомбанк" (,
місцезнаходження: 83048, м. Донецьк, вул.
Челюскінців, 202 А) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агрохімзбут» (,
місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, буд. 42, оф. 39).

3. Визнати недійсною Банківську
гарантію виконання умов договору №
БГ-07/2013 від 28.03.2013 видану публічним
акціонерним товариством "Унікомбанк"
(, місцезнаходження: 83048,
м. Донецьк, вул. Челюскінців, 202А) за
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрохімзбут» (, місцезнаходження: 01030, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 42, оф. 39)
на підставі укладеного Договору
банківської гарантії № БГ-07/2013 від
28.03.2013.

4. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрохімзбут»(, місцезнаходження: 01030, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 42, оф. 39)
на користь публічного акціонерного
товариства "Унікомбанк" (, місцезнаходження: 83048, м. Донецьк,
вул. Челюскінців, 202 А) судовий збір в
розмірі 2436(дві тисячі чотириста
тридцять шість) грн. 00 коп.

5. Видати наказ.

6. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

7. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
02.09.2014