м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/15962/14 27.08.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ибрис-Авто"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТБК "Альянс"

про стягнення 15 413,25 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Карманов В.Є. -
юрисконсульт

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Ибрис-Авто" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТБК
"Альянс" про стягнення з останнього
основного боргу в сумі 13 511,98 грн., пені
в сумі 610,29 грн., 20 % річних у сумі 642,41 грн.
та інфляційних у розмірі 648,57 грн.
відповідно до договору від 22.01.2014 № 24-14.

Сторін було належним чином
повідомлено про час та місце
проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43
ГПК України створені всі необхідні
умови для вирішення спору на принципах
змагальності, рівності учасників
процесу перед законом.

Позивач наполягав на заявлених
позовних вимогах, просить позов
задовольнити.

Неприбуття у судове засідання
представника відповідача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце проведення судового засідання не
перешкоджає розгляду спору по суті
згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки
до повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій.

З'ясувавши фактичні обставини
справи, докази на їх підтвердження,
виходячи з фактів, встановлених у
процесі розгляду справи та правову
норму, яка підлягає застосуванню,
приймаючи до уваги доводи позивача, суд
встановив:

Позов мотивовано тим, що 22.01.2014 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ибрис-Авто", далі
Постачальник, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ТБК
"Альянс", далі Покупець, було укладено
договір № 24-12, далі Договір, відповідно
до предмету якого (п. 1.1 Договору)
Постачальник зобов'язується
поставляти, а Покупець приймати і
оплачувати на визначених цим договором
умовах запчастини та інші товари
партіями, в терміни, в асортименті,
кількості і за цінами, вказаними у
видаткових накладних та/або
специфікаціях, що є невід'ємною
частиною цього договору після
підписання їх сторонами.

Згідно п. 3.1 Договору оплату товару
Покупець зобов'язаний здійснити
протягом 14 календарних днів з моменту
одержання товару.

Термін дії договору - з моменту його
підписання сторонами до 31.12.2017 (п. 10.7
Договору).

На виконання умов Договору, позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 13 511,98 грн., що підтверджується
видатковою накладною від 04.04.2014 № И-017820
на суму 1 763,86 грн., видатковою накладною
від 04.04.2014 № И-017827 на суму 8 970,19 грн. та
видатковою накладною від 10.04.2014 № И-019005
на суму 2 777,93 грн., товар було прийнято
відповідачем. Відповідач належним
чином зобов'язання з оплати
поставленого товару не виконав, у
зв'язку з чим за ним утворився борг в
розмірі 13 511,98 грн., який позивач і
намагається стягнути.

Згідно п. 8.1 Договору якщо Покупець у
термін, зазначений у п. 3.1 договору, не
здійснить оплату товару
Постачальникові, то Покупець сплачує
Постачальникові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період прострочення, від
вартості поставленого, але не
сплаченого товару за кожен день
прострочення.

Позивач стверджує, що мало місце
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, а тому наполягає на
стягненні з відповідача пені в сумі 610,29
грн. за період з 19.04.2014 по 15.07.2014.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що
Покупець, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
Постачальника зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за увесь час
прострочення, а також 20 % річних від
простроченої суми. Тому позивач
намагається стягнути з відповідача 20 %
річних у сумі 642,41 грн. та інфляційні у
розмірі 648,57 грн. за весь період
прострочення.

Судом дана належна правова
кваліфікація правовідносинам сторін.
За своєю правовою природою між
сторонами укладено договір поставки.
Сторони досягли всіх суттєвих умов
відносно вказаного виду Договору, а
тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 ЦК
України та ст. ст. 180, 181, 265 ГК України,
він вважається укладеним згідно
частини 8 статті 181 ГК України, а саме
подія, до якої прагнули сторони
відбулася.

Так, згідно з пунктом 1 ст. 265 ГК України
за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України
передбачено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

В силу статті 526 ЦК України та частини
першої ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525
ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує
сторін довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач направив відповідачу
вимогу від 20.06.2014 про оплату за
отриманий товар, але останній оплату не
здійснив.

Позивач належним чином виконав
покладені на нього Договором
зобов'язання, здійснив поставку товару,
яка була прийнята відповідачем. Факт
поставки товару підтверджується
видатковими накладними: від 04.04.2014 №
И-017820; від 04.04.2014 № И-017827 та від
10.04.2014 № И-019005. Відповідач доказів
оплати товару в строки передбачені п. 3.1
Договору суду не надав. За такими
обставинами позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 13 511,98 грн., обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зобов'язання не припинилося виконанням
проведеним належним чином з боку
відповідача та мала місце несвоєчасна
оплата за Договорами, тому позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
пені, передбаченої п. 8.1 Договорів,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню, а наданий позивачем
розрахунок пені в сумі 610,29 грн. по двом
накладним від 04.04.2014 за період з 19.04.2014
по 15.07.2014 та по накладній від 10.04.2014 за
період з 25.04.2014 по 15.07.2014 відповідає
вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України.

Частина друга статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так як мало місце прострочення
оплати поставки за договором, позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 20 % річних, які передбачені
п. 8.3 Договору, у сумі 642,41 грн. та
інфляційних у сумі 648,57 грн. також
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

З урахуванням викладеного
витрати по сплаті судового збору в сумі
1 827 грн. покладаються на відповідача у
справі - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТБК "Альянс", згідно
вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке
відбулося 27.08.2014, згідно частини 2
статті 85 ГПК України було проголошено
скорочений текст рішення, а саме його
вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 525, 526, 629, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 232,
265 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч.3 ст. 43,
44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Ибрис-Авто" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТБК "Альянс"
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТБК
"Альянс", 04116, м. Київ, вул. Маршала
Рибалка, буд. 11, оф. 205, ,
на користь:

- Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ибрис-Авто", 61162, м.
Харків, проспект
П'ятдесятиріччя СРСР, буд. 2К, , основний борг в сумі 13
511,98 грн., пеню в сумі 610,29 грн., 20 % річних
у сумі 642,41 грн., інфляційні в сумі 648,57
грн. та судовий збір у розмірі 1 827 грн.,
видавши наказ.

3. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 01.09.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко