ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р.Справа № 922/3103/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків до
Департаменту цивільного захисту
Харківської обласної державної
адміністрації, м. Харків про
стягнення 5.629,79 грн. за участю
представників:

позивача - Сітаро О.В., довіреність
№01-42юр/1768 від 04.03.2014р.;

відповідача - Шишкін О.Л., довіреність
№02-02-02/324 від 17.03.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго"
24.07.2014р. звернулася до господарського
суду Харківської області з позовом до
Департаменту цивільного захисту
Харківської обласної державної
адміністрації про стягнення
заборгованості за електричну енергію в
розмірі 7.600,90грн. (де 6.334,08грн. - тарифна
складова та 1.266,82грн. - ПДВ 20%); суму
заборгованості за реактивну енергію в
розмірі 189,09грн. (де 157,57грн. - тарифна
складова та 31,52грн. - ПДВ 20%); суму трьох
відсотків річних - 145,57грн.; пеню в
розмірі 680,04грн., індекс інфляції -
1.377,89грн. (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог від 12.08.2014р.
№42-695, прийнятої судом до розгляду).

Свої вимоги мотивує неналежним
виконанням відповідачем зобов"язань за
договором про постачання електричної
енергії від 05.04.2006р. №03-6298 в частині
повної та своєчасної оплати
електричної енергії за період з червня
по липень 2014 року, включно, поставленої
останньому позивачем, в якості
правових підстав позову вказує на
норми ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 276
ГК України.

Представник позивача у судовому
засіданні 04.09.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю, з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог,
поданої у попередньому судовому
засіданні, та наполягає на задоволенні
позову. Також представник позивача
звернувся до суду з клопотанням про
долучення до матеріалів справи
доказів, наданих за супровідними
листами від 03.09.2014р. вх.№30259 та від
04.09.2014р. вх.№30433

Представник відповідача у судовому
засіданні 04.09.2014р. зазначив, що
відповідач визнає заборгованість за
червень 2014 року та липень 2014 року в сумі
7.789,99 грн., проти інших нарахувань
заперечує, посилаючись на те, що у
виникненні заборгованості відсутня
вина відповідача, оскільки Державна
казначейська служба України у
Харківській області здійснила
безспірне списання заборгованості за
спожиту електричну енергію за судовими
наказами у інших господарських справах
і відповідач не мав можливості
сплатити вартість спожитої
електричної енергії за червень 2014 року,
і в свою чергу призвело до нової
заборгованості, що письмово виклав у
запереченнях від 08.08.2014р. №01-01-48/995,
наданих до суду 08.08.2014р. (а.с. 32-33) та
запереченнях №04-01-23/1075 від 01.09.2014р. (а.с.
63). Разом з цим, представник відповідача
звернувся до суду з клопотанням, у
якому просить суд відкласти розгляд
справи, у зв"язку із необхідністю
додаткового часу для обгрунтування
своєї позиції у справі та підготовки
акту звірки розрахунків за спожиту
електроенергію за липень 2014 року.

Крім того, відносно нарахованих
позивачем пені, інфляційних та трьох
процентів річних, представник
відповідача зазначив, що до періоду їх
обчислення у даному позові позивач
включив також і періоди нарахування,
які розглядалися господарським судом
Харківської області у інших справах :
№922/793/14 (рішення від 04.04.2014 року), №
922/788/14 (рішення від 16.04.2014 року) та №
922/2251/14 (рішення від 08.07.2014 року).

Разом з тим, судових рішень у
вищевказаних справах представник
відповідача до суду не надав.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно дослідивши
надані учасниками судового процесу
докази, суд установив наступне.

05.04.2006р. між акціонерною компанією
"Харківобленерго" (постачальник) та
Управлінням з питань цивільної оборони
та надзвичайних ситуацій Харківської
обласної державної адміністрації
(споживач) укладено договір про
постачання електричної енергії № 03-6298
(а.с. 15-20), відповідно до умов якого
позивач постачає електричну енергію
відповідачу, а відповідач оплачує
позивачу її вартість та здійснює інші
платежі згідно з умовами даного
договору та додатками до нього, що є
його невід'ємними частинами.

У зв'язку зі зміною назви споживача,
згідно розпорядження Харківської
обласної державної адміністрації № 514
від 21.08.12р. сторони уклали додаткову
угоду до договору, якою змінено
найменування споживача на Департамент
цивільного захисту Харківської
обласної державної адміністрації.

В додатках до Договору (арк.с.26-28)
сторони погодили порядок розрахунків,
перелік місць встановлення
розрахункових приладів обліку та
тарифів, що застосовуються при
проведенні розрахунку за спожиту
електричну енергію, порядок
розрахунків за перетікання реактивної
електроенергії тощо.

Згідно п. 9.4. додаткової угоди про
внесення змін до договору про
постачання електричної енергії № 03-6298
від 05.04.2006р. від 24.10.2013р. (а.с. 21-25) договір
укладено на строк до 31.12.2013р.; на
підставі п.9.5. договір пролонгований на
2014 рік.

Згідно з п. 2.2.2. договору постачальник
електричної енергії зобов'язався
постачати електричну енергію, як
різновид товару в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5 договору, з
урахуванням умов розділів 6, 7 договору,
відповідно до Додатку № 1 "Договірні
величини споживання" та Додатку № 2
"Порядок розрахунків".

Відповідно до п.1, п. 4.5 додатку № 2 до
договору (а.с. 26) розрахунковий період
встановлено споживачу з 21 числа місяця
до такого ж числа наступного місяця,
споживач здійснює повну оплату
вартості обсягу спожитої електричної
енергії один раз за фактичними
показами обліку електричної енергії
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок із спеціальним
режимом використання.

Як слідує з позовної заяви, позивач
впродовж дії договору виконував свої
зобов'язання належним чином,
поставляючи відповідачу
електроенергію, а відповідач споживав
поставлену енергію. Разом з цим, як
стверджує позивач та, що визнається
відповідачем і його представником, у
відповідача перед позивачем за червень
та липень 2014 року виникла
заборгованість в розмірі 7.600,90грн. (де
6.334,08грн. - тарифна складова та 1.266,82грн. -
ПДВ 20%); заборгованість за реактивну
енергію в розмірі 189,09грн. (де 157,57грн. -
тарифна складова та 31,52грн. - ПДВ 20%).

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

За договором постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання (ч.1 ст. 714 ЦК
України).

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами (ч.ч. 2, 3 ст. 714 ЦК
України).

Відповідно до частини 1 статті 275 ГК
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частиною 2 ст. 275 ГК України встановлено,
що окремим видом договору
енергопостачання є договір про
постачання електричної енергії
споживачу. Особливості постачання
електричної енергії споживачам та
вимоги до договору про постачання
електричної енергії встановлюються
законами України "Про засади
функціонування ринку електричної
енергії України" та "Про
електроенергетику".

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України
"Про електроенергетику", споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм, а також
враховуючи, що відповідач в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем не спростував,
визнає суму основного боргу у розмірі
7.789,99грн. (вартість електричної енергії
у сумі 7.600,90грн., вартість за перетоки
реактивної енергії у сумі 189,09грн.),
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Разом з цим, відповідач заперечує проти
нарахованих позивачем пені,
інфляційних та трьох процентів річних,
зазначаючи при цьому про те, що до
періоду їх обчислення у даному позові
позивач включив також і періоди
нарахування, які розглядалися
господарським судом Харківської
області у інших справах: №922/793/14
(рішення від 04.04.2014 року), № 922/788/14
(рішення від 16.04.2014 року) та № 922/2251/14
(рішення від 08.07.2014 року), але судових
рішень відповідач до суду не надав, не
міститься таких доказів і в матеріалах
справи, належним чином завірені копії
рішень, на які вказує відповідач, до
суду надано не було.

Окрім того, відповідачем не було надано
до суду ані свого контррозрахунку пені,
інфляційних та трьох процентів річних,
ані вказано проти яких періодів,
включених до розрахунку позивача, він
заперечує.

Позивачем за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р.
нараховані три відсотки річних у сумі
145,57грн. та пеня в розмірі 680,04грн. (а.с.
44-45), за період з 01.05.2014р. до 30.06.2014р.
інфляційні - 1.377,89грн. (а.с.46).

Слід зазначити, що до розрахунків,
виконаних позивачем, внесені суми
заборгованості відповідача за платежі,
що не були своєчасно сплачені за
попередні періоди, що не спростовані
відповідачем, доказів їх своєчасної
оплати останнім до суду не надано.

Представник відповідача вказує на те,
що у виникненні заборгованості
відсутня вина відповідача, оскільки
Державна казначейська служба України у
Харківській області здійснила
безспірне списання заборгованості за
спожиту електричну енергію за судовими
наказами у інших господарських справах
і відповідач не мав можливості
сплатити вартість спожитої
електричної енергії за червень та
липень 2014 року своєчасно, що в свою
чергу призвело до нової
заборгованості.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

В контексті наведеного, оскільки
відповідачем не доведено обставин, на
які він посилається в якості своїх
заперечень, враховуючи зміст ст. ст. 32, 33
ГПК України, суд критично ставиться до
тверджень відповідача про те, що до
періоду їх обчислення у даному позові
позивач включив періоди, стосовно яких
господарським судом Харківської
області прийняті судові рішення у
інших справах.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При таких обставинах, враховуючи
встановлення факту прострочення
виконання відповідачем свого
грошового зобов"язання перед позивачем
за договором, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача трьох
процентів річних за червень та липень
2014 року в сумі 145,45грн. та інфляційні
втрати в сумі 1.377,89грн., заявлені
правомірно та підлягають задоволенню
як обґрунтовані та підтверджені
матеріалами справи.

За змістом пункту 4.2.1. договору за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням
термінів, визначених додатком №2
"Порядок розрахунків", споживач сплачує
постачальнику суму боргу з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний прострочений день.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк, відповідачем дані
строки порушені, в зв'язку з чим він
повинен нести відповідальність,
передбачену умовами договору (п.4.2.1.), з
врахуванням вимог Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та ч.2
ст.343 Господарського кодексу України, у
вигляді сплати пені, що за період з
01.06.2014р. по 31.07.2014р. становить 680,04 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України.
Таким чином, судові витрати у даній
справі, які складаються з витрат по
сплаті судового збору у розмірі
1.827,00грн., покладаються на відповідача
в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 11, 525, 526, 530, 611, 625, 714 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 174, 193, 275
Господарського кодексу України, ч. ч. 1, 2
ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику", ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33,
43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту цивільного
захисту Харківської обласної
державної адміністрації (61038, м. Харків,
вул. Салтівське шосе, 73, )
на користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська,149; ; на п/р
07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823)
заборгованість за електричну енергію в
розмірі 7.600,90грн. (де 6.334,08грн. - тарифна
складова та 1.266,82грн. - ПДВ 20%).

Видати наказ після набрання рішення
законної сили.

3. Стягнути з Департаменту цивільного
захисту Харківської обласної
державної адміністрації (61038, м. Харків,
вул. Салтівське шосе, 73, )
на користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська,149; ; на п/р
0912, в АТ "Банк Золоті Ворота", МФО
351931) суму заборгованості за реактивну
енергію в розмірі 189,09грн. (де 157,57грн. -
тарифна складова та 31,52грн. - ПДВ 20%);
суму трьох відсотків річних - 145,57грн.;
пеню в розмірі 680,04грн., індекс інфляції
- 1.377,89грн. та 1.827,00грн. витрат зі сплати
судового збору.

Видати наказ після набрання рішення
законної сили.

Повне рішення складено 08.09.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/3103/14/