м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "БАНК ФОРУМ" в особі
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
тимчасової адміністрації ПАТ "Банк
Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд-Компані"
про стягнення 5 039 789,83 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Гуцул А.Д.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство "БАНК
ФОРУМ" в особі уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб тимчасової адміністрації ПАТ
"Банк Форум" Соловйової Наталії
Анатоліївни (далі-позивач) звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд-Компані"
(далі-відповідач) про стягнення 5 039 789,83
грн. заборгованості за Генеральним
кредитним договором № 62/07/00-К від 16.03.2007
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати кредиту
та процентів за користування кредитом
згідно Генерального кредитного
договору №62/07/00-К від 16.03.2007 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 10.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи неодноразово
відкладався через нез'явлення
повноважних представників відповідача
та неналежне виконання ними вимог суду.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, проте неодноразово
був повідомлений про час та місце
судового засідання належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення.
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 01.09.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2007 р. між АКБ «Форум»,
правонаступником якого з 19.04.2010 року є
Публічне акціонерне товариство «БАНК
ФОРУМ» і Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трансбуд-Компані»
укладено Генеральний кредитний
договір №62/07/00-К (далі-Договір), на
підставі якого, позивач зобов'язується
надати відповідачу кредитні кошти у
формі Кредиту та/або Кредитної лінії у
розмірі, що не перевищує 500 000,00 доларів
США, дата повернення - 09 березня 2010 року.

Розмір (сума), порядок та умови надання
кредитних коштів (траншів), розмір
процентної ставки за користування
кредитними коштами, дата повернення
кредитних коштів (траншів), цільове
використання кредитних коштів
(траншів) обумовлюються сторонами у
відповідному додатковому договорі, що
є невід'ємною частиною цього договору.

16.03.2007 р. між сторонами укладено
Додатковий договір №1 до Генерального
кредитного договору, на підставі якого
Банк на умовах Генерального кредитного
договору та цього Договору надає
відповідачеві кредитні кошти у формі
кредиту, що надається траншами в
розмірі 500 000,00 доларів США для ведення
господарської діяльності, строком до 13
березня 2008 року зі платою 12,5 % процентів
річних за його користування.

30.11.2007 р. укладено Додаткову угоду до
Генерального кредитного договору,
згідно якої максимальна сума кредитної
заборгованості позичальника перед
Банком складає 2 525 000,00 гривень, грошові
кошти надаються у формі
кредиту/мультивалютної кредитної
лінії, валюта кредитування - долари США;
гривня. Процентна ставка - 12,5% річних в
доларах США, 15,5% процентів річних у
гривні.

30.11.2007 р. укладено Додатковий договір №2
до Генерального кредитного договору,
на підставі якого Банк на умовах
Генерального кредитного договору та
даного договору Позичальнику кредитні
кошти у формі мільтивалютної кредитної
лінії, що відновлюється, в межах
максимального ліміту заборгованості в
розмірі 2 525 000,00 гривень 00 копійок, для
ведення господарської діяльності,
строком до 09 березня 2010 р. За
користування кредитними коштами
встановлена плата у розмірі 12,5% у
доларах США, 15,5% у гривні.

12.01.2008 року укладено угоду про внесення
змін до Додаткового договору №2 до
Генерального кредитного договору, якою
сторони внсели зміні до п.6 Договору
щодо рахунків для обліку
заборгованості за кредитними коштами.

27.06.2008 року укладено додаткову угоду до
Генерального кредитного договору та
угоду про внесення змін до Додаткового
договору №2 до Генерального кредитного
договору відповідно до яких за
користування кредитними коштами
позичальник сплачує Банку проценти у
розмірі 12,5% процентів річних за
користування кредитними коштами в
доларах США та 18% процентів річних за
користування кредитними коштами у
гривні.

30.01.2009 р. укладено додатковий договір до
Генерального кредитного договору щодо
перенесення строку погашення
відсотків по кредиту за період з 26.12.2008
р. по 25.01.2009 р., до 27.02.2009 р.

15.03.2010 р. укладено договір про внесення
змін до Генерального кредитного
договору та договір про внесення змін
до Додаткового договору №2 до
Генерального кредитного договору на
підставі яких, Банк надає позичальнику
кредитні кошти у формі
невідновлювальної мультивалютної
кредитної лінії в межах максимального
ліміту заборгованості в розмірі 9 600 000,00
гривень 00 копійок строком по 30 травня
2010 року. За користування кредитними
коштами, зазначеними в Додатковому
договорі №2 позичальник сплачує Банку
проценти розмірі 12,5% процентів річних
за користування кредитними коштами в
доларах США та 19% процентів річних за
користування кредитними коштами у
гривні.

18.06.2010 р. укладено Договір про внесення
змін до Генерального кредитного
договору та договір про внесення змін
до Додаткового договору №2 до
Генерального кредитного договору, на
підставі якого строк користування
кредитними коштами встановлюється по 05
липня 2010 року.

21.07.2010 р. укладено договір про внесення
змін до Генерального кредитного
договору та договір про внесення змін
до Додаткового договору №2 до
Генерального кредитного договору, на
підставі яких строк користування
кредитними коштами встановлюється по 30
липня 2010 року. За користування
кредитними коштами, зазначеними в
Додатковому договорі №2 позичальник
сплачує Банку проценти у розмірі 12,5%
процентів річних за користування
кредитними коштами в доларах США та 19%
процентів річних за користування
кредитними коштами у гривні.

31.05.2012 р. укладено договір про внесення
змін до Генерального кредитного
договору та Договір про внесення змін
до Додаткового договору №2 до
Генерального кредитного договору, на
підставі якого Банк на умовах
Генерального кредитного договору та
Додаткового договору надає
позичальнику кредитні кошти у формі
невідновлювальної мультивалютної
кредитної лінії з лімітом кредитування
у сумі 4 547 665,00 грн., з можливістю
отримувати кредитні кошти в гривні та в
доларах США на наступні цілі: ведення
господарської діяльності та погашення
заборгованості в доларах США за
кредитними договорами. Кредитні кошти
надаються строком до 14 червня 2013 року
(включно). За користування кредитними
коштами встановлена плата у розмірі 15,5
процентів.

01.06.2012 р. укладено Договір про внесення
змін до Генерального кредитного
договору та Договір про внесення змін
до Додаткового договору №2 до
Генерального кредитного договору,
згідно яких Банк на умовах
Генерального кредитного договору та
Додаткового договору надає
позичальнику кредитні кошти у формі
невідновлювальної кредитної лінії для
ведення господарської діяльності та
погашення заборгованості в доларах США
за кредитними договорами, з лімітом
кредитування у сумі 4 493 702,32 грн.

14.06.2013 р. укладено договір про внесення
змін до Генерального кредитного
договору та договір про внесення змін
до Додаткового договору №2 до
Генерального кредитного договору, на
підставі яких Банк на умовах
Генерального кредитного договору та
Додаткового договору надає
позичальнику кредитні кошти у формі
невідновлювальної кредитної лінії для
ведення господарської діяльності, з
лімітом кредитування у сумі 4 493 702,32 грн.
Строк користування кредитними коштами
встановлюється до 13 червня 2014 року
(включно).

Як вбачається з матеріалів справи,
надання Банком відповідачу кредитних
кошів підтверджується меморіальними
ордерами №265922 від 30.11.2007 р. на суму 600
000,00 грн., №6262 від 03.12.2007 р. на суму 1 925 000,00
грн., №925424 від 31.05.2012 р. на суму 3 983 419,39
грн., чим фактично підтверджується
виконання Банком своїх зобов'язань за
кредитним договором перед
Відповідачем.

Згідно п. 2, викладеного у договорі про
внесення змін до Додаткового договору
№2 до Генерального кредитного договору
від 14.06.2013 року, позичальник здійснює
повернення отриманих кредитних коштів
до 13 червня 2014 року (включно) на рахунок
погашення кредиту та процентів.

Також, відповідно до п. 1.4.1.3
Генерального кредитного договору,
проценти за перший місяць користування
кредитними коштами сплачуються
відповідачем не пізніше останнього
робочого дня першого місяця
користування кредитними коштами за
період з моменту видачі кредитних
коштів по 25-те число першого місяця
користування кредитними коштами
включно. В подальшому проценти за
користування кредитними коштами
сплачуються позичальником щомісячно,
за період з 26-го числа попереднього
місяця по 25-те число поточного місяця
включно, не пізніше останнього
робочого дня поточного місяця.
Проценти за останній місяць
користування кредитними коштами
сплачуються в день повернення
кредитних коштів.

Однак, позичальник не виконує своїх
зобов'язань за кредитними договорами в
частині своєчасної сплати процентів за
користування кредитними коштами та
штрафних санкцій.

Відповідно до п. 1.4.1.5 Генерального
кредитного договору, несплата
позичальником процентів протягом 20-ти
банківських днів після встановленої в
договорі дати є підставою Банку для
вимоги дострокового повернення
кредитних коштів (траншів). стягнення
процентів.

Як зазначає позивач, у зв'язку із
порушенням умов кредитного договору,
25.03.2014 р. направив вимоги до Відповідача
щодо погашення заборгованості.

Проте відповідач жодних коштів не
сплатив, наявну заборгованість за
кредитом та нарахованими процентами не
погасив.

Станом на 23 травня 2014 року загальна
сума боргу складає 5 039 789,83 грн., з яких:

- поточна заборгованість по
поверненню кредитних коштів - 4 493 702,32
гривень;

- прострочена заборгованість за
нарахованими процентами - 463 713,15
гривень;

- поточна заборгованість за
нарахованими процентами - 51 523,68
гривень;

- пеня - 30 850,68 гривень;

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує свої зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за користування кредитними
коштами на загальну суму 5 039 789,83 грн. з
урахуванням нарахованої пені сумою 30
850,68 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами Генерального кредитного
договору №62/07/00-К від 16.03.2007 р., суд
дійшов висновку, що за своєю правовою
природою він і є кредитним договором.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України (далі-ЦК
України), зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України (далі-ГК України)
встановлює, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України
визначено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Положеннями статті 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договорами
належним чином, надав передбачені
договором кредитні кошти в обсязі 6 508
419,39 грн.

Проте, як встановлено судом, відповідач
своїх зобов'язань за договором не
виконав, зокрема, кредитні кошти в
обсязі 4 493 702,32 грн., простроченої
заборгованості за нарахованими
процентами в сумі 463 713,15 грн., поточної
заборгованості за нарахованими
процентами в сумі 51 523,68 грн. -
позивачеві не сплатив, доказів
зворотного відповідачем суду не
надано. Крім того, за вказане
прострочення позивачем нараховано
боржнику пеню у розмірі 30 850,68 грн.

Отже, як встановлено ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо повернення суми
кредиту та сплати процентів за
користування ними, суд дійшов висновку,
що відповідачем було порушено умови
Генерального кредитного договору
№62/07/00-К від 16.03.2007 р., положення ст. ст.
525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, а тому
судом визнаються обґрунтованими
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 5 039 789,83 грн., з яких: поточна
заборгованість по поверненню
кредитних коштів - 4 493 702,32 грн.,
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами - 463 713,15 грн.,
поточна заборгованість за
нарахованими процентами - 51 523,68 грн.,
пеня - 30 850,68 грн.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в
особі уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
тимчасової адміністрації Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
Соловйової Наталії Анатоліївни
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд - Компані"
(03146, м. Київ, вул. Качалова, буд. 5-В,
ідентифікаційний код - 25267112), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Публічного акціонерного товариства
"БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб тимчасової
адміністрації Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" Соловйової
Наталії Анатоліївни (02100, м. Київ, бульв.
Верховної Ради, буд. 7, ) 5
039 789 (п'ять мільйонів тридцять дев'ять
тисяч сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 83
коп. - заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансбуд - Компані"
(03146, м. Київ, вул. Качалова, буд. 5-В,
ідентифікаційний код - 25267112) в доход
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 03.09.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.