м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5285/14 03.09.14
За позовомПриватного підприємства
"Континент-Плюс" ДоКиївського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
Суддя
Представники сторін:
Від позивача:Науменко О.М. за дов. б/н
від 08.05.2014 року до 08.05.2017 року;Від
відповідача:Якусевич А.М. за дов. № 488
від 13.01.2014 року до 31.12.2014 року
СПРАВИ:
Приватне підприємство "Континент-Плюс"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 року порушено
провадження по справі № 910/5285 /14,
розгляд справи призначено на 14.05.2014
11.04.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшла інформація про
відсутність аналогічного спору.
08.05.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
14.05.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
14.05.2014 року представник відповідача у
судове засідання з'явився.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав. Про дату,
час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по справі.
Представник відповідача надав суду
клопотання про продовження строку
розгляду справи.
Клопотання про продовження строку
розгляду справи судом задоволено.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 року розгляд справи
відкладено на 02.06.2014 року.
02.06.2014 року розпорядженням заступника
Голови господарського суду міста Києва
Паламаря П.І., у зв'язку з перебуванням
судді Блажівської О.Є. на лікарняному,
справу № 910/5285/14 передано для розгляду
судді Гумезі О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 року справу № 910/5285/14
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 02.07.2014 року.
04.06.2014 року розпорядженням заступника
Голови господарського суду міста Києва
Паламаря П.І., у зв'язку з виходом судді
Блажівської О.Є. з лікарняного, справу
№ 910/5285/14 передано для розгляду судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 року справу № 910/5285/14
прийнято до провадження.
02.07.2014 року розпорядженням заступника
Голови господарського суду міста Києва
Паламаря П.І., у зв'язку з перебуванням
судді Блажівської О.Є. у відпустці,
справу № 910/5285/14 передано для розгляду
судді Головатюку Л.Д.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.07.2014 року справу № 910/5285/14
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 13.08.2014 року.
21.07.2014 року розпорядженням заступника
Голови господарського суду міста Києва
Ковтуна С.А., у зв'язку з поверненням
судді Блажівської О.Є. з відпустки,
справу № 910/5285/14 передано для розгляду
судді Блажівській О.Є.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року справу № 910/5285/14
прийнято до провадження.
13.08.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли письмові пояснення
по справі.
13.08.2014 року представники позивача та
відповідача в судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті клопотання про
колегіальний розгляд справи.
Клопотання про колегіальний розгляд
справи буде розглянуто в наступному
судовому засіданні.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті справи.
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
03.09.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.
03.09.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по справі, позов підтримав у
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по справі, проти позову
заперечив у повному обсязі.
Щодо клопотання позивача про
призначення колегіального розгляду
справи, з мотивів її складності суд
Відповідно до ст. 46 ГПК України справи у
місцевих господарських судах
розглядаються суддею одноособово.
Будь-яку справу, що відноситься до
підсудності цього суду, залежно від
категорії і складності справи, може
бути розглянуто колегіально у складі
трьох суддів.
Розглянувши подане клопотання про
призначення колегіального розгляду
справи, вивчивши матеріали справи, суд
не вбачає підстав для її задоволення.
З огляду на зазначене, суд відмовляє в
задоволенні клопотання Приватного
підприємства "Континент-Плюс" про
призначення колегіального розгляду
справи.
Відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України в
судових засіданнях складені формуляри
(протоколи), які долучено до матеріалів
справи.
В судовому засіданні 03.09.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив
сторони про порядок отримання повного
тексту рішеннявідповідно до вимог ст. 87
Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд -
Рішенням від 24 грудня 2013 № 84/02-П у
справі № 145-02/11.13 Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
вирішено: визнати дії Приватного
підприємства "Континент-Плюс", які
полягають у неподанні на вимогу голови
Відділення від 07.06.2013 року № 26-02/2136, у
встановлений головою Відділення строк,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, яке
передбачене пунктом 13 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" у вигляді неподання
інформації територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки та за вказане
порушення накладено штраф у розмірі
34000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що оскаржуване рішення
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, прийняте з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, недоведеністю обставин, які
мають значення для справи та які
визнано встановленими,
невідповідністю висновків, викладених
в рішенні, обставинам справи, а також
неправильним застосуванням норм
процесуального права, а тому
оскаржуване рішення має бути визнано
недійсним повністю.

При цьому позивач, в позовній заяві
зазначає, що вимогу голови відділення
від 07.06.2013 року № 326-02/2136 про надання
інформації, яка була надіслана
відповідачем на адресу позивача
рекомендованим листом № 389,
позивач не отримав, що, на його думку,
підтверджується листом центру
поштового зв'язку № 2 Київської
обласної дирекції Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" від 11.03.2014 року № 419,
згідно якого зазначений
рекомендований лист з повідомленням
представнику позивача не вручався.

Також позивач вказує, що посилання
відповідача в оскаржуваному рішенні як
на підставу притягнення позивача до
відповідальності на те, що вимогу
голови Відділення про надання
інформації, надіслану на адресу
Приватного підприємства
"Континент-Плюс" рекомендованим листом
з повідомленням № 389, отримано
представником за довіреністю ПП
"Континент-Плюс" ОСОБА_1 13.06.2013 року, не
думку позивача, не відповідає
дійсності, позаяк особа на прізвище
ОСОБА_1 в цей період на підприємстві не
працювала, жодних довіреностей
позивач на представництво його
інтересів та отримання документів
особі на прізвище ОСОБА_1 не видавав та,
крім того, договір на доставку поштових
відправлень та періодичних видань
юридичним особам був укладений
позивачем з підприємством зв'язку лише
01.10.2013 року.

Відповідач заперечує проти позову з
підстави, викладених у відзиві на
позовну заяву, які зводяться до того, що
за інформацією Київської міської
дирекції Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" (лист від 30.09.2013 року №
303/06-А-2854) вимогу голови Відділення
вручено уповноваженій особі на
одержання пошти ПП "Континет-Плюс"
ОСОБА_1, на підтвердження чого надано
копію договору на доставку поштових
відправлень та періодичних видань
юридичним особам від 01.01.2013 року. Окрім
того, згідно зазначеного договору
ОСОБА_1 є уповноваженою особою, якій
доручається здійснювати підпис щодо
одержання відправлень. А відтак на час
вручення ПП "Континет-Плюс" вимоги
голови Відділення, уповноваженою
особою на отримання позивачем поштової
кореспонденції був ОСОБА_1. А укладення
позивачем договору з поштовим
відділенням 01.10.2013 року не спростовує
факт того, що на момент вручення (13.06.2013
року) вимоги голови Відділення від
07.06.2013 року, договір на доставку
поштових відправлень та періодичних
видань юридичним особам від 01.01.2013 року
був чинним та те, що керівник ОСОБА_1 був
уповноваженою особою на отримання
поштової кореспонденції позивача. З
огляду на зазначене, відповідач
зазначає, що оскржуване рішення
відповідає вимогам чинного
законодавства та не суперечить
процесуальним правилам встановленим
Законом України "Про захист
економічної конкуренції", та Закону
України "Про захист від
недобросовісної конкуренції", а доводи
Позивача є безпідставними, тому
просить в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, суд вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
(надалі - ГПК України) доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. Особливості спеціального
статусу Антимонопольного комітету
України обумовлюються його завданнями
та повноваженнями, в тому числі роллю у
формуванні конкурентної політики, та
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства і полягають,
зокрема, в особливому порядку
призначення та звільнення Голови
Антимонопольного комітету України,
його заступників, державних
уповноважених Антимонопольного
комітету України, голів територіальних
відділень Антимонопольного комітету
України, у спеціальних процесуальних
засадах діяльності Антимонопольного
комітету України, наданні соціальних
гарантій, охороні особистих і
майновихправ працівників
Антимонопольного комітету України на
рівні з працівниками правоохоронних
органів, в умовах оплати праці.

Приписами ст. 4 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що Антимонопольний комітет
України будує свою діяльність на
принципах: законності; гласності;
захисту конкуренції на засадах
рівності фізичних та юридичних осіб
перед законом та пріоритету прав
споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, вимоги уповноважених ними
працівників Антимонопольного комітету
України, його територіального
відділення в межах їх компетенції є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки, якщо інше не
передбачено законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що у сфері здійснення
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, в тому числі, розглядати
заяви і справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та проводити
розслідування за цими заявами і
справами; приймати передбачені
законодавством про захист економічної
конкуренції розпорядження та рішення
за заявами і справами, перевіряти та
переглядати рішення у справах,
надавати висновки щодо кваліфікації
дій відповідно до законодавства про
захист економічної конкуренції;
перевіряти суб'єкти господарювання,
об'єднання, органи влади, органи
місцевого самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції;при
розгляді заяв і справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, проведенні перевірки та в
інших передбачених законом випадках
вимагати від суб'єктів господарювання,
об'єднань, органів влади, органів
місцевого самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України
здійснює свою діяльність відповідно до
Конституції України, законів України
"Про захист економічної конкуренції",
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", цього Закону, інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно ч.2 ст. 12 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Повноваження територіальних відділень
Антимонопольного комітету України
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства. Повноваження
територіального відділення
Антимонопольного комітету України не
можуть виходити за межі повноважень
Антимонопольного комітету України,
визначених законом.

Так, згідно п. 13 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 15 "Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства" у перевірці
правильності застосування органами
Антимонопольного комітету України
пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
судам необхідно враховувати, що
зазначені органи не обмежені у виборі
джерела для отримання інформації,
необхідної для виконання їх завдань,
передбачених законодавством про
захист економічної конкуренції.
Обов'язок з надання інформації
передбачено статтею 22 1 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України", а обсяг запитуваної
інформації повинен відповідати
змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання
інформації чи подання інформації в
неповному обсязі Антимонопольному
комітету України, його територіальному
відділенню слід з'ясовувати, чи було
повідомлено суб'єкта господарювання
про необхідність надання ним
відомостей та у який саме спосіб, а
також причини, з яких відомості не було
надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством; органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України" встановлено, що
голова територіального відділення
Антимонопольного комітету України має
повноваження при розгляді заяв і справ
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Відповідно до п.п. 4-5 п. 13.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 15 "Про
деякі питання практики застосування
конкурентного законодавства"
системний аналіз наведених норм
свідчить про те, що хоча вони й не
містять вичерпного переліку підстав
вимагати надання певної інформації,
але направлення органом
Антимонопольного комітету України
відповідного запиту буде правомірним
лише у випадку, прямо передбаченому
законом.

Наявність таких підстав входить до
предмета доказування у справах зі
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними рішень органів названого
Комітету. Відтак господарські суди у
розгляді відповідних справ мають
з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір
інформації органом Антимонопольного
комітету України в межах розгляду
заяви або справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, чи мало місце проведення
таким органом необхідної перевірки.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, на виконання доручення
Антимонопольного комітету України від
05.04.2013 № 13-01/152 Київським міським
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
(далі - Відділення, територіальне
відділення) проводилося дослідження
ринку супутніх послуг при наданні
адміністративних послуг щодо
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції. У зв'язку з
цим, на підставі статей 7, 17, 22 та 22і
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України" Відділенням на адресу
приватного підприємства
"Континент-Плюс" (далі - ПП
"Континент-Плюс" або Підприємство) (09700,
м. Богуслав, Київська область, вул.
Франка, 6) направлено вимогу голови
Відділення від 07.06.2013 № 26-02/2136 про
надання інформації, якою вимагалось у
позивача протягом 20 календарних днів з
дня одержання цієї вимоги, надати у
Відділення інформацію та копії
документів, перелічених у зазначеній
вимозі та попереджено, що подання
недостовірної інформації, подання
інформації в неповному обсязі,
неподання інформації у встановлені
головою Відділення строки є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Зазначена вимога надіслана на адресу
позивача рекомендованим листом з
повідомленням № 389 від 11.06.2013 року.

Окаржуваним рішенням Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету
встановлено, що відповідно до
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення за
номером 389, вимогу голови
Відділення отримав 13.06.2013 представник
за довіреністю ПП "Континент-Плюс"
ОСОБА_1.

Згідно з вимогою голови Відділення, ПП
"Континент-Плюс" повинно було подати до
Відділення інформацію та копії
документів протягом 20 календарних днів
з дня її отримання, тобто до 03.07.2013.

Питання, зазначені у вимозі голови
Відділення, не потребували здійснення
ПП "Континент-Плюс" збору, аналізу та
опрацювання інформації від третіх
осіб. Обсяг, порядок і строки надання
інформації були чітко визначені.
Звернень чи клопотань від Підприємства
щодо подовження строку надання
інформації на вимогу голови
Відділення, роз'яснення питань тощо, до
Відділення не надходило.

У визначений строк інформацію на
вимогу голови Відділення ПП
"Континент-Плюс" не подало, у зв'язку з
чим, розпорядженням адміністративної
колегії Відділення від 04.11.2013 № 203/02-р
розпочато розгляд справи № 145-02/11.13 за
ознаками порушення ПП "Континент-Плюс"
законодавства про захист економічної
конкуренції, яке передбачене пунктом 13
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
неподання інформації територіальному
відділенню Антимонопольного комітету
України у встановлені головою
територіального відділення строки.

У ході розгляду справи встановлено
наступне.

Відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) ПП
"Континент-Плюс" є юридичною особою,
ідентифікаційний код 36432081; адреса
місцезнаходження: 09700, м. Богуслав,
Київська область, вул. Франка, 6.
Основним видом діяльності
Підприємства є 71.12 - діяльність у сфері
інжинірингу, геології та геодезії,
надання послуг технічного
консультування в цих сферах.

ПП "Континент-Плюс" надіслало лист від
19.11.2013 № 114 щодо розпорядження
адміністративної колегії Відділення
від 04.11.2013 № 203/02-р та надало наступні
пояснення.

Як зазначило ПП "Континент-Плюс",
підприємство не отримувало вимогу
голови Відділення та в своїх доводах
наводить наступні обставини, які, на
думку підприємства, підтверджують
зазначений факт, а саме: відсутність
підписаної будь-яким представником
підприємства розписки про отримання
повідомлення, оскільки договір на
доставку поштових відправлень та
періодичних видань юридичним особам
між ПП "Континент-Плюс" та Українським
державним підприємством поштового
зв'язку "Укрпошта" був укладений 01.10,2013;
працівник ПП "Континент-Плюс" на
прізвище ОСОБА_1 не входить до штату
підприємства.

У свою чергу, Відділенням був
встановлений факт належного вручення
вимоги голови Відділення ПП
"Континент-Плюс".

Так за інформацією Київської міської
дирекції Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" (далі - КМД УДППЗ "Укрпошта")
(лист від 30.09.2013 № 303/06-А-2854, вх. від 07.10.2013
№ 3832) вимог голови Відділення вручено
уповноваженій особі на одержання пошти
ПП "Континент-Плюс" ОСОБА_1.

Також, КМД УДППЗ "Укрпошта" надано копію
договору на доставку поштових
відправлень та періодичних видань
юридичним особам від 01.01.2013 укладеного
з ПП "Континент-Плюс", відповідно до
якого керівник ОСОБА_1 с уповноваженою
особою, якій доручається здійснювати
підпис щодо одержання відправлень.

Отже, на час вручення ПП
"Континент-Плюс" вимоги голови
Відділення (13.06.2013), уповноваженою
особою на отримання для Підприємства
поштової кореспонденції був керівник
ОСОБА_1.

Інформація, яка запитувалась у вимозі
голови Відділення є необхідною для
здійснення повного та об'єктивного
дослідження ринку супутніх послуг при
наданні адміністративних послуг.
Неподання інформації на вимогу голови
Відділення ускладнює виконання
завдань покладених на територіальне
відділення Законом України "Про
Антимонопольний комітет України",
зокрема в частині проведення вказаного
дослідження.

Згідно з пунктом 13 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" неподання інформації
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції.

За результатами збирання та аналізу
доказів у справі № 145-02/11.13 складено
подання з попередніми висновками у
зазначеній справі (далі - Подання з
висновками). Листом від 02.12.2013 № 26-02/4683
Відділення направило на адресу
Підприємства копію Подання з
висновками.

Зауважень та/або пропозицій щодо
змісту Подання з висновками
Підприємством не надано.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що
враховуючи вищенаведене, дії ПП
"Континент-Плюс", які полягають у
неподанні інформації на вимогу голови
Відділення від 07.06.2013 № 26-02/2136 у
встановлений головою Відділення строк,
є порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 13 статті 50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді неподання інформації
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки.

Відповідно до частини п'ятої статті 52
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у разі як доходу виручки
немає, штраф, передбачений абзацом
четвертим частини другої цієї статті,
накладається у розмірі до двох тисяч
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

При визначенні розміру штрафу
враховані наступні обставини:
інформацію на вимогу голови Відділення
не надано; порушення законодавства про
захист економічної конкуренції
Підприємством вчинено вперше;
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції ПП
"Континент-Плюс" не визнано.

Відповідачем на позивача накладено
штраф у розмірі 34000,00 грн. за неподання
інформації на вимогу голови Відділення
Антимонопольного комітету України.

Позивач, заперечуючи факт отримання
вимоги голови Відділення від 07.06.2013
року № 326-02/2136 про надання інформації,
яка була надіслана відповідачем на
адресу позивача рекомендованим листом
№ 389, посилається на лист центру
поштового зв'язку № 2 Київської
обласної дирекції Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" від 11.03.2014 року № 419,
згідно якого зазначений
рекомендований лист з повідомленням
представнику позивача не вручався та,
крім того, особа на прізвище ОСОБА_1, чий
підпис міститься на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення № 38, в цей період на
підприємстві позивача не працювала,
жодних довіреностей позивач на
представництво його інтересів та
отримання документів особі на прізвище
ОСОБА_1 не видавав та, крім того, договір
на доставку поштових відправлень та
періодичних видань юридичним особам
був укладений позивачем з
підприємством зв'язку лише 01.10.2013 року.

Разом з тим, суд зазначає, що
відповідачем на підтвердження того, що
вимога голови Відділення від 07.06.2013
року, яка була надіслана на адресу
позивача листом з рекомендованим
повідомленням про вручення за №
389, та одержана 13.06.2013 року
уповноваженою особою на одержання
пошти ПП "Континент-Плюс" ОСОБА_1, надано
лист Київської міської дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" від 30.09.2013
року № 303/06-А-2854, згідно якого останнє
повідомило, що рекомендований лист з
повідомленням № 389 від 11.06.2013 року
надійшов 13.06.2013 року до ОПЗ Богуслав-09700
на Приватне підприємство
"Континент-Плюс" (вул. Франка, 6, м.
Богуслав, Київська обл., 09700) цього ж дня
вручений уповноваженій особі на
отримання пошти ОСОБА_1 згідно з
вимогами договору на доставку пошти,
копію якого долучено до матеріалів
справи.

Дослідивши договір на доставку
поштових відправлень та періодичних
видань юридичним особам від 01.01.2013 року,
судом встановлено, що зазначений
договір укладений між Українським
державним підприємством поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі начальна
Центру поштового зв'язку № 2 Київської
обласної Дирекції УДППЗ "Укрпошта" та
Приватним підприємством
"Континент-Плюс". Вказаний договір
підписаний в двосторонньому порядку
повноваженими представниками сторін
та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до умов п. 2.1.2 договору пошта
зобов'язується реєстровані поштові
відправлення, адресовані юридичним
особам, видавати представникам ПП
"Континент-Плюс", у приміщеннях об'єкта
поштового зв'язку, на підставі
довіреності, оформленої в
установленому порядку. Копія такої
довіреності, засвідчена в
установленому порядку, надається
юридичною особою для зберігання до
об'єктів поштового зв'язку. Оригінал
довіреності пред'являється
уповноваженим на одержання пошти
працівнику об'єкта зв'язку під час
кожного отримання пошти.

Згідно п. 2.2.1 договору позивач
зобов'язується призначити
уповноважених осіб (згідно
довіреностей) на одержання
реєстрованих поштових відправлень,
адресованим юридичній особі: ОСОБА_1 -
керівник та ОСОБА_2 - секретар.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Недійсність, укладеного між позивачем
та об'єктом поштового зв'язку договору
від 01.01.2013 року, законом прямо не
встановлена та в судовому порядку його
недійсність не визнавалась. Доказів
протилежного сторонами у справі не
надано та матеріали справи не містять.

Разом з тим, позивач стверджуючи, що
зазначений договір не укладав, подав до
суду клопотання від 03.09.2014 року, яким
просив надіслати в прокуратуру
повідомлення про порушення законності,
що містить ознаки кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366
КК України "Службове підроблення",
вчинене особами Київського міського
територіального відділення
антимонопольного комітету України.

Суд, розглянувши зазначене клопотання
позивача, відмовляє в його задоволенні
з огляду на його недоведеність та
необґрунтованість, а також зазначає, що
позивач не позбавлений права
звернутись як до правоохоронних
органів самостійно із відповідною
заявою, так і з відповідним позовом до
суду щодо визнання зазначеного
договору від 01.01.2013 року недійсним чи
неукладеним.

З огляду на зазначене, а також те, що на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення №
389 від 11.06.2013 року міститься підпис
особи, яка згідно положень п. 2.2.1
договору є уповноваженою особою на
отримання поштових відправлень, та
враховуючи презумпцію правомірності
правочину, яка закріплена у ст. 204
Цивільного кодексу України, суд
відхиляє твердження позивача про
неотримання останнім вимоги голови
відділення від 07.06.2013 року, яка була
надіслана рекомендованим
повідомленням за № 389 від 11.06.2013
року, а відтак відмовляє в задоволенні
позовних вимог щодо визнання недійсним
рішення адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 24.12.2013 року № 84/02-П "Про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу", з
огляду на їх недоведеність та
безпідставність.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на позивача.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33, 49,
82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
останню не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повний текст рішення складено: 08.09.2014
року.

Суддя
О.Є. Блажівська