ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.
Справа № 911/2983/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком",

01601, м. Київ, Шевченківський р-н, бул.
Т.Шевченка, буд. 18

в особі Київської обласної філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком",

03141, м. Київ, вул.. Соломянська, 34-А

до Відділу освіти Васильківської
міської ради,

08600, Київська обл., м. Васильків, вул.
Тімірязєва, буд. 24-А

про стягнення 19 057,44 грн.

за участю представників:

позивача - Самокиш Л.В. (довіреність від
11.12.2013 № 651);

відповідача - Гаркавенко В.Г. (службове
посвідчення від 08.01.2013 № 38).

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі філії: Київської
обласної філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(далі - позивач) до Відділу освіти
Васильківської міської ради (далі -
відповідач) про стягнення 19 057,44 грн., з
яких: 16 726,12 грн. - основний
борг, 230,38 грн. - 3% річних, 1 666,89 грн. -
інфляційні втрати та 434,05 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань зі здійснення
розрахунку за послуги, що отримані
відповідно до договору про надання
телекомунікаційних послуг від 13.03.2013 №
16.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.07.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
07.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15930/14 від
07.08.2014) надійшло клопотання позивача
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з неможливістю забезпечити
участі представника у судовому
засіданні.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.08.2014 розгляд справи
відкладено на 21.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 16396/14 від
12.08.2014) надійшло клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з неможливістю забезпечити
участі представника у судовому
засіданні.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17177/14 від
21.08.2014) позивачем подано документи на
вимогу ухвали суду від 18.07.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17194/14
від 21.08.2014) відповідачем подано
документи на виконання вимог ухвали
суду від 18.07.2014 та заяву про часткове
визнання позову.

У судовому засіданні 21.08.2014
представнику відповідача судом
роз'яснено наслідки визнання позову,
відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Оскільки заяву про часткове визнання
відповідачем позову підписано
уповноваженою особою - Гаркавенком В.Г.
(начальник відділу освіти відповідно
до розпорядження від 10.05.2006 № 45-к) та, з
огляду на матеріали справи, зважаючи на
частину 6 статті 22, частину 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України, визнання відповідачем позову
не суперечить законодавству та не
порушує прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб, часткове
визнання позову відповідачем прийнято
господарським судом.

У судовому засіданні 21.08.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, представник
відповідача визнав позов частково.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 21.08.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством
"Укртелеком" (далі - Укртелеком) та
Відділом освіти Васильківської
міської ради (далі - абонент) укладено
договір про надання
телекомунікаційних послуг від 13.03.2013 №
16 (далі - Договір), за умовами якого
Укртелеком зобов'язується надавати
абоненту загальнодоступні
(універсальні) та інші
телекомунікаційні послуги, супутні
(додаткові) послуги, згідно з переліком
та в обсягах, замовлених абонентом
(далі - послуги), а абонент
зобов'язується своєчасно оплачувати
отримані послуги, відповідно до умов
Договору (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пунктів 4.3., 4.4. Договору,
система розрахунків, що застосовується
Укртелекомом - з надсиланням рахунків.
При використанні системи розрахунків з
надсиланням рахунку абоненту
інформація про належні суму платежу за
отримані послуги Укртелекомом
надається не менше, ніж один раз на
місяць.

Пунктом 4.5. Договору визначено порядок
оплати наданих послуг - в кредит.

Згідно з пунктами 4.10., 4.11. Договору,
вартість послуг визначається до діючих
тарифів Укртелекому. У Додатку № 2 до
Договору зазначено вартість послуг, що
розрахована на підставі діючих на
момент підписання Договору тарифів.
Тарифи за Договором Укртелеком має
право змінювати в односторонньому
порядку. Розрахунковий період
становить один календарний місяць.

Відповідно до пункту 4.15. Договору,
рахунок за отримані послуги
оплачується абонентом не пізніше 20
числа місяця, що настає після повного
розрахункового періоду (при кредитному
порядку оплати).

Договір набирає чинності з дня його
підписання Укртелекомом та абонентом і
діє протягом одного року (пункт 7.1.
Договору).

Відповідно до пункту 7.2. Договору, якщо
за 30 днів до закінчення строку дії
Договору жодна зі сторін не повідомила
письмово про його припинення, Договір
вважається продовженим на тих самих
умовах на кожний наступний рік.

У матеріалах справи відсутні докази
наявності заяв сторін припинити дію
Договору, з огляду на що, суд дійшов
висновку про продовження терміну його
дії, відповідно до пункту 7.2. Договору,
та чинність Договору протягом спірних
правовідносин.

На виконання умов Договору, позивач за
період з травня 2013 року до травня 2014
року надав послуги, що передбачені
Договором, на суму 35 428,38 грн., а
відповідач вказані послуги отримав, що
підтверджується рахунками-актами за
телекомунікаційні послуги: від 30.04.2013 №
203000.4.2013. на суму 17 738, 64 грн., від
31.05.2013 № 203000.5.2013. на суму 1 387,24
грн., від 30.06.2013 № 203000.6.2013. на суму 1
384,53 грн., від 30.07.2013 № 203000.7.2013. на
суму 1 365,64 грн., від 31.08.2013 №
203000.8.2013. на суму 1 382,41 грн., від
30.09.2013 № 203000.9.2013. на суму 1 381,04
грн., від 31.10.2013 № 203000.10.2013. на суму
2 287,84 грн., від 30.11.2013 № 203000.11.2013. на
суму 1 429,14 грн., від 31.12.2013 №
203000.12.2013. на суму 1 431,80 грн., від
31.01.2014 № 203000.1.2014. на суму 1 415,88
грн., від 28.02.2014 № 203000.2.2014. на суму 1
417,19 грн., від 31.03.2014 № 203000.3.2014. на
суму 1 410,95 грн., від 31.04.2014 №
203000.4.2014. на суму 1 396,08 грн.
Оригінали рахунків додано до
матеріалів справи.

Відповідачем частково оплачено
послуги за Договором у розмірі 18 666,26
грн., що підтверджується довідкою з
банківської установи, в якій відкрито
поточний банківський рахунок позивача,
від 18.08.2014 № З1-В70/847 за період з 01.04.2013
до 31.07.2014. Оригінал довідки надано до
матеріалів справи.

Доказом наявності заборгованості
відповідача перед позивачем є також
акт звірки взаєморозрахунків станом на
01.08.2014, що підписаний у двосторонньому
порядку та скріплений відбитками
печаток обох сторін, відповідно до
якого сторони дійшли згоди про
наявність заборгованості відповідача
за Договором у розмірі 20 967,46 грн.

Відповідачем підтверджено факт
отримання послуг за Договором, а також
визнано позов в частині основної
заборгованості.

Згідно з частиною 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд не приймає
визнання позову відповідачем, якщо ця
дія суперечить законодавству або
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси.

Відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Отже, визнання позову є процесуальним
правом відповідача, з яким
кореспондується повноваження суду
задовольнити визнаний позов, якщо суд
не встановить, що визнання позову
суперечить законодавству або порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

При прийнятті рішення, зважаючи на
повне визнання позову відповідачем,
судом взято до уваги правові позиції,
що викладено у пункті 24. постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.2009 № 2 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" та в абзаці 9
підпункту 3.12. пункту 3. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», за
якими, у разі визнання відповідачем
позову, якщо таке визнання не
суперечить законодавству та не порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси, суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту Договору, що
укладений між сторонами, він за
правовою природою є договором про
надання послуг, за яким одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання (частини 1, 2 статті 901
Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 63 Закону України "Про
телекомунікації" врегульовано порядок
надання та отримання
телекомунікаційних послуг.
Положеннями цієї статті визначено, що
телекомунікаційні послуги надаються
відповідно до законодавства. Також
визначено умови надання зазначених
послуг, якими є укладення договору між
оператором, провайдером
телекомунікацій і споживачем
телекомунікаційних послуг, відповідно
до основних вимог договору про надання
телекомунікаційних послуг,
встановлених НКРЗ та наявність оплати
замовленої споживачем
телекомунікаційної послуги.

Відповідно до частини 5 статті 33
Закону України "Про телекомунікації",
споживачі телекомунікаційних послуг
зобов'язані дотримуватися Правил
надання та отримання
телекомунікаційних послуг, що
затверджує Кабінет Міністрів України,
своєчасно оплачувати отримані ними
телекомунікаційні послуги.

Відповідно до статті 68 Закону
України "Про телекомунікації",
розрахунки за телекомунікаційні
послуги здійснюються на умовах
договору про надання
телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером
телекомунікації та споживачем або без
договору за готівкову оплату чи за
допомогою карток тощо в разі одержання
споживачем замовленої за передоплатою
(авансованої) послуги за тарифами,
затвердженими згідно з законодавством.

Пунктом 36 Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 11.04.2012 № 295
передбачено обов'язок споживача послуг
своєчасно оплачувати надані йому
послуги.

Матеріалами справи підтверджується
факт надання послуг, докази повної
оплати заборгованості відсутні.

Зважаючи на вказане, господарський суд
приходить до висновку, що визнання
позову відповідачем не суперечить
законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, письмову заяву про визнання
позову підписано уповноваженою особою
відповідача, а, відтак, позовна вимога
про стягнення основного боргу підлягає
задоволенню повністю у розмірі 16 726,12
грн.

Крім того, позивач на підставі пункту
5.2. Договору заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі облікової
ставки Національного банку України за
кожен день прострочення оплати, яка за
розрахунком позивача складає 434,05 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону
встановлено, що розмір пені
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру пені
та з'ясував, що наданий позивачем
розрахунок є арифметично вірним та
відповідає обставинам справи, а тому,
позовні вимоги про стягнення 434,05 грн.
пені підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Окрім того, у зв'язку з простроченням
відповідачем виконання грошового
зобов'язання, позивач на підставі
статті 625 Цивільного кодексу України
заявляє до стягнення інфляційні втрати
в розмірі 1 666,89 грн. та 3% річних у
розмірі 230,38 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 3 %
річних та з'ясував, що наданий
позивачем розрахунок є арифметично
вірним і відповідає обставинам справи,
а тому, позовна вимога про стягнення
334,33 грн. 3 % річних підлягає задоволенню
у повному обсязі.

Стосовно заявлених до стягнення
інфляційних втрат, судом враховане
наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу
не є штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті. Інфляційні
нарахування входять до складу
грошового зобов'язання. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

При перевірці інфляційних втрат, що
нараховані позивачем, судом виявлена
помилковість їх обрахування, і
здійснено перерахунок інфляційних
втрат за періоди, що вказані позивачем
та встановлено, що позовна вимога про
стягнення інфляційних втрат підлягає
частковому задоволенню у розмірі 1 512,21
грн.

На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 16 726,12 грн. основного
боргу, 434,05 грн. пені, 230,38 грн. 3% річних та
1 512,21 грн. інфляційних втрат є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростованими, а,
відтак, підлягають задоволенню.
Позовні вимоги в частині стягнення
інфляційних втрат у розмірі 154,68 грн.
задоволенню не підлягають.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до пункту 2 частини 1
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 78, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти
Васильківської міської ради (08600,
Київська обл., м. Васильків, вул.
Тімірязєва, буд. 24-А, ідентифікаційний
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Київської обласної філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" (03141, м. Київ, вул.
Солом'янська, 34-А, ідентифікаційний ) 16 726 (шістнадцять тисяч
сімсот двадцять шість) грн. 12 коп.
основної заборгованості, 434 (чотириста
тридцять чотири) грн. 05 коп. пені, 230
(двісті тридцять) грн. 38 коп. 3% річних, 1
512 (одна тисяча п'ятсот дванадцять) грн.
21 коп. інфляційних втрат та 1 812 (одна
тисяча вісімсот дванадцять) грн. 17 коп.
судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 26.08.2014.

Суддя
С.О. Саванчук