Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" серпня 2014 р.
Справа № 906/840/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лук'яненко О.М. -
довіреність №226 від 25.04.13р.;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Малинська паперова фабрика
- Вайдманн"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свердловський
ізоляційний завод" (м.Єкатеринбург,
Свердловська область, Росія)

про стягнення 817254,42 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий строк,
ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 59041,68 доларів
США - заборгованості за поставлену
продукцію, 10450,38 доларів США - пені.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач подав суду клопотання про
розгляд справи у відсутність їх
представника та просив прийняти
рішення на підставі документів, що
містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги те,
що неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
18.02.14р. між ПАТ «Малинська паперова
фабрика - Вайдманн» (продавець/позивач)
та ТОВ «Свердловський ізоляційний
завод» (покупець/відповідач) було
укладено договір №SE1-30000714 (а.с. 8-10),
відповідно до якого продавець
зобов'язується поставити - передати у
власність - покупцю продукцію, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити поставлену йому продукцію
згідно умов даного договору (п.п. 1.1.
договору).

Поставка здійснюється партіями.
Найменування, марка, кількість, ціна,
загальна вартість та асортимент
продукції узгоджується сторонами та
зазначається у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного договору,
та підписуються для кожної партії
продукції окремо (п.п. 1.2. договору).

Відповідно до п.п. 3.1. договору ціна
одиниці продукції узгоджується
сторонами сторонам в додатку №1, який є
невід'ємною частиною даного договору, в
доларах США на умовах поставки FCA-Малин
згідно «ІНКОТЕРМС-2010». В ціну продукції
включені митні витрати, пов'язані з
експортом продукції, витрати по
упаковці, маркіровці та завантаженні.
Вартість тари включені до ціни
продукції.

Згідно п.п. 4.1. договору покупець
оплачує продукцію на протязі 30
календарних днів з дати поставки
продукції згідно п.п. 2.1. договору в
доларах США. Датою поставки вважається
дата відмітки продавцем в Міжнародній
товарно-транспортній накладній (CMR) -
графи 4,21.

Пунктом 9.3. договору сторони узгодили,
що за порушення строків оплати (п.п. 4.1.
даного договору) покупець виплачує
продавцю пеню в розмірі 0,3% від вартості
неоплаченої в строк партії продукції
за кожен день прострочки оплати.

Також п.п. 10.5. договору передбачено, що
останній вступає і дію з моменту його
підписання сторонами і діє до 31.12.2014р.

На виконання умов договору, позивач
поставив відповідачу продукцію,
вартістю 59041,68 доларів США, що
підтверджується міжнародною
товарно-транспортною накладною CMR
А№010375 (а.с. 20).

Однак умови щодо оплати товару згідно
договору відповідачем виконані не
були.

11.06.14р. за вих. №1463 позивачем було
направлено претензію (а.с. 15) з
проханням погасити заборгованість до
17.06.14р.

Оскільки претензія відповідачем була
залишена без належного реагування,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Враховуючи встановлені обставини, суд
дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст. 173 Господарського кодексу
України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

В силу ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525 і 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов в частині стягнення 59041,68
доларів США основного боргу
обґрунтований та підлягає до
задоволення.

Крім цього позивач просить стягнути з
відповідача10450,38 доларів США пені.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та
пеня є одними з видів штрафних санкцій,
які визнаються як господарські санкції
у вигляді грошової суми, котру учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позивача,
наведений в позовній заяві (а.с.3), суд
вважає його вірним.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,75,49, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свердловський
ізоляційний завод» (620049, Російська
Федерація, м. Єкатеринбург, пров.
Автоматики, 3 літера В, кімната 12, код
)

- на користь Публічного акціонерного
товариства «Малинська паперова
фабрика - Вайдманн» (11602, Україна,
Житомирська область, м. Малин, вул.
Приходько, 66, ід. код 00278735) 59041,68 доларів
США основного боргу, 10450,38 доларів США
пені, а також 16346, 00 грн. сплаченого
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 02.09.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек.) (направити згідно
заяви);

2 - відповідачу (рек. з повід.)