м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"Гарант-АВТО" в особі Центральної філії
Публічного акціонерного товариства
Українська страхова компанія
до Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно - страхова
компанія" про стягнення 49
Суддя Грєхова О. А.
Представники сторін:
від позивача: Дуля Ю. В. - представник за
від відповідача: не з'явився
Позивач звернувся з позовом про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Українська охоронно -
страхова компанія" страхового
відшкодування в розмірі 49 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на підставі договору
добровільного страхування
транспортного засобу № 19G-0383227 від
18.10.2011 внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди
(надалі - ДТП) виплатив страхове
відшкодування власнику автомобіля
марки Фольцваген д/н НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
ВАЗ-2107 д/н НОМЕР_2, яким скоєно ДТП,
застрахована відповідачем на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АС/6710818), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 порушено провадження
призначено на 08.09.2014.
Представник позивача в судове
засідання 08.09.2014 з'явився, підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі та через відділ діловодства
суду подав документи на виконання
ухвали суду про порушення провадження
у справі.
Представник відповідача в судове
засідання 08.09.2014 не з'явився, вимоги
ухвали суду від 12.08.2014 не виконав, проте
через канцелярію суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку з неможливістю представника
відповідача бути присутнім у
призначеному судовому засіданні.
Розглянувши дане клопотання, суд його
відхиляє з тих підстав, що нормами
чинного законодавства України не
обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі,
тому неможливість одного з
представників відповідача бути
присутнім у судовому засіданні не
перешкоджає реалізації права учасника
судового процесу на участь у судовому
засіданні його іншого представника, а
також реалізації його права на захист
шляхом подання відзиву на позов по
суті. Проте відповідач наданими йому
процесуальними правами не скористався.
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання,
який долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.09.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

18.10.2011 між ПАТ "Українська
страхова компанія "Гарант-АВТО" та ТОВ
«Прше Лізинг Україна» укладено Договір
№ 19G-0383227 добровільного страхування
транспортного засобу (надалі - Договір),
за яким був застрахований автомобіль
Фольцваген д/н НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про
страхування", договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно відомості № 9304862 про
дорожньо-транспортну пригоду станом на
21.11.2013 на перехресті вулиць
Вітрука-Селецька в м. Житомирі сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Фольцваген д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ-2107
д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Згідно з постановою Богунського
районного суду м. Житомира № 295/19448/13-п
від 28.11.2013 ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення.

Відповідно до звіту № 150 від 16.12.2013
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля Фольцваген д/н
НОМЕР_1, в результаті його пошкодження
при ДТП складає 67 438,25 грн.

Як вбачається з рахунку на оплату № 3381
від 10.12.2013 вартість відновлювального
ремонту автомобіля Фольцваген д/н
НОМЕР_1 складає суму в розмірі 63 907,47 грн.

Відповідно до норм чинного
законодавства та враховуючи умови
договору страхування позивач визнав
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду страховим випадком, про що
склав страховий акт № 000015121 від 25.12.2013
на суму 63 242,64 грн.

Позивач здійснив виплату страхового
відшкодування за договором
страхування в розмірі 63 242,64 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 317 від 17.01.2014.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 63 242,64 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
ВАЗ-2107 д/н НОМЕР_2, встановлена у
судовому порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність будь-якої особи, яка
експлуатує автомобіль ВАЗ-2107 д/н
НОМЕР_2, була застрахована у
відповідача на підставі договору
(полісу) № АС/6710818 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаним
договором (полісом № АС/6710818)
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50 000,00 грн. та встановлена
франшиза в розмірі 1000,00 грн.

Отже, відповідач є особою на яку
полісом № АС/6710818 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди завданої під час
експлуатації автомобіля на час спірної
ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом
15 днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
або прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
претензією № 15121/21 від 11.03.2014 про
виплату страхового відшкодування
розмірі 50 000,00 грн.

У відповідь на претензію відповідач
затребував додаткові документи для
прийняття рішення про виплату суми
страхового відшкодування в порядку
регресу (лист № 3418 від 22.04.2014).

Листом № 15121/21 від 20.05.2014 позивач
направив відповідачу додаткові
документи.

В листі від 16.06.2014 № 5330 відповідач
зазначив, що сума страхового
відшкодування буде перерахована на
рахунок позивача.

Проте, відповідач суму страхового
відшкодування не виплатив.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про правомірність
задоволення позовних вимог в сумі 49 000,00
грн. (50 000,00 грн. - 1000,00 грн. франшизи за
Полісом № АС/6710818).

Суми, які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються на відповідача (частина 5
статті 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно - страхова компанія" (03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, 145,
ідентифікаційний код 23734213) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"Гарант-АВТО" (01042, м. Київ, провулок
Новопечерський, 19/3; ідентифікаційний
код 16467237) в особі Центральної філії
Публічного акціонерного товариства
Українська страхова компанія
"Гарант-Авто" (01042, м. Київ, провулок
Новопечерський, 19/3; ідентифікаційний
код 25965081) суму страхового
відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.
(сорок дев'ять тисяч гривень 00 коп.) та
судовий збір у розмірі 1827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.).

3. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення 09.09.2014

Суддя
О.А. Грєхова