КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа№ 910/24016/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Василенко Ф.Е.

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального закладу Київської
обласної ради "Київська обласна
клінічна лікарня" на рішення
Господарського суду міста Києва від
23.06.2014 року (суддя Митрохіна А.В.)

за заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами

за позовом Комунального закладу
Київської обласної ради "Київська
обласна

клінічна лікарня"

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

про виселення та зобов'язання
передати приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року заяву Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 про перегляд
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року по справі №910/24016/13
за нововиявленими обставинами -
задоволено.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року по справі №910/24016/13
скасовано.

Прийнято нове рішення, яким в позові
Комунального закладу Київської
обласної ради "Київська обласна
клінічна лікарня" до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з Комунального закладу
Київської обласної ради "Київська
обласна клінічна лікарня" 609 грн. -
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
заяви Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 про перегляд рішення
Господарського суду міста Києва від
10.02.2014 року по справі №910/24016/13 за
нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.07.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
05.08.2014 року.

04 серпня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014 року, в
зв'язку з відпусткою судді Калатай Н.Ф.,
для розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя -
Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М.,
Пашкіна С.А.

В судовому засіданні 05.08.2014 року
оголошено перерву до 26.08.2014 року.

В судове засідання 26.08.2014 року з'явився
представник позивача.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник
відповідача повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, про що свідчить підпис ОСОБА_3 на
повідомленні про перерву в судовому
засіданні (а.с. 188), колегія суддів
приходить до висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги у
відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду міста Києва від
23.06.2014 року. Проти розгляду справи у
відсутність представника відповідача
не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та проаналізувавши, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

22 листопада 2009 року між Комунальним
закладом Київської обласної ради
"Київська обласна клінічна лікарня" та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
укладено Договір оренди нерухомого
майна, що перебуває в спільній
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Київської області №112/09
(далі - Договір).

Відповідно до умов Договору,
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно:
нежитлове приміщення, площею 20,17 кв. м,
розміщене за адресою: АДРЕСА_2.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що
орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, указаний
у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього Договору та
акта приймання-передачі майна.

22 листопада 2009 року між сторонами
укладено Акт приймання-передачі
окремого індивідуально-визначеного
майна, відповідно до якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно,
площею 20,17 кв. м.

Крім того, між сторонами укладено ряд
Додаткових угод, якими внесено зміни
щодо терміну дії Договору. Так, зокрема,
Додатковою угодою №3 від 28.09.2012 року
сторони дійшли взаємної згоди
продовжити термін дії Договору №112/09
від 22.11.2009 року до 30.09.2013 року включно.

Пунктом 10.2. Договору встановлено, що
зміни і доповнення або розірвання
цього Договору допускаються за
взаємної згоди сторін шляхом укладання
відповідного Договору. Зміни та
доповнення, що пропонується внести,
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх подання до розгляду іншою
стороною.

Відповідно до п. 10.3. Договору за
ініціативою однієї із сторін цей
Договір може бути розірвано рішенням
господарського суду у випадках,
передбачених чинним законодавством.

Згідно з п.10.7 Договору, чинність цього
Договору припиняється внаслідок
закінчення строку, на який його
укладено.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року по справі №910/24016/13,
залишеним без змін Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 року,
зобов'язано виселити ОСОБА_3 з
орендованого приміщення.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд
вищезазначеного рішення заявник
зазначив наступне.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.12.2013 року по справі №910/22302/13
відмовлено фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 в задоволенні позову про
зобов'язання Комунального закладу
Київської обласної ради "Київська
обласна клінічна лікарня та
Комунального закладу Київської
обласної ради "Фонд комунального майна"
погодити звернення ОСОБА_3 з
пропозицією продовжити строк дії
договору оренди №112/09 від 22.11.2009 року, а
також про зобов'язання відповідача-2
продовжити строк дії договору оренди
на 1 рік, відповідно до положень
договору №112/09 від 22.11.2009 року.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду по справі №910/22302/13
від 23.04.2014 року, вищезазначене рішення
залишено без змін.

Так, Київським апеляційним
господарським судом встановлено, що
Договір оренди нерухомого майна, що
перебуває у спільній власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Київської області №112/09 від 22.11.2009 року
є чинним в силу його продовження на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були ним передбачені, у відповідності
до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".

Оскільки, зазначеними нормами
визначено умови, за яких Договір оренди
вважається пролонгованим на строк,
який був раніше встановлений, і на тих
самих умовах, що були передбачені
Договором, то для продовження дії
договору не вимагається обов'язкового
укладання нового договору або внесення
змін до нього.

Враховуючи, що п. 10.1 Договору оренди
строк його дії визначено тривалістю 365
днів, договір оренди є продовженим до
30.09.2014 року включно.

Таким чином, Київським апеляційним
господарським судом встановлено
юридичний факт продовження (чинності)
дії Договору оренди №112/09, укладеного
між Позивачем та Відповідачем, на той
самий термін, а саме до 30.09.2014 року, і на
тих самих умовах, які були ним
передбачені, відповідно до ч. 2 ст. 17
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

Колегія суддів не погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що зазначені обставини є
підставою для перегляду рішення за
нововиявленими обставинами, з огляду
на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 ГПК України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 112 ГПК України
підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №17 "Про деякі питання
практики перегляду рішень, ухвал,
постанов за нововиявленими
обставинами", до нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

В якості нововиявлених обставин
заявник послався на постанову
Київського апеляційного
господарського суду по справі №910/22302/13
від 23.04.2014 року, в якій викладено
правову позицію суду щодо строків
укладання Договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що юридична
оцінка, дана апеляційним судом
обставинам справи, не є нововиявленою
обставиною, оскільки такі обставини
досліджувались господарськими судами
при розгляді справи №910/24016/13 по суті.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене,колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами.

Статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що стороні, на користь
якої відбулося судове рішення,
господарський суд відшкодовує мито за
рахунок другої сторони і в тому разі,
коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Враховуючи викладене вище, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що місцевим господарським
суд не повно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, що мають значення для
справи, в зв'язку з чим апеляційна
скарга Київської обласної ради
"Київська обласна клінічна лікарня"
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва від
23.06.2014 року по справі №910/24016/13 -
скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної
ради "Київська обласна клінічна
лікарня" задовольнити.

Відмовити в задоволенні заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами.

Скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 23.06.2014 року по справі
№910/24016/13.

Прийняти нове:

Рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року по справі №910/24016/13
залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (02097, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Комунального
закладу Київської обласної ради
"Київська обласна клінічна лікарня"
(04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 1; ) 609 грн. - судового збору за
подання апеляційної скарги.

Видачу наказу, на виконання постанови,
доручити Господарському суду м. Києва.

Справу №910/24016/13 направити до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 27.08.2014 року