номер провадження справи 31/120/13-20/61/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2014
Справа № 908/4206/13

За позовом: Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії концерну «Міські
теплові мережі» Орджонікідзевського
району (юридична адреса: 69091, м.
Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;
фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул.
Адмірала Нахімова, буд. 4)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Улісс-тур» (юридична
адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул.
Сталеварів, 17; 69037, м. Запоріжжя, вул. 40
років Радянської України, 37, прим. № 20-22,
27-29, 39-41, 43-45, 88-90, 98-102, 105, 106)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Міське комунальне
підприємство «Основаніє» (69095, м.
Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-А)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТ-Комп» (69067, м.
Запоріжжя, вул. Республіканська, буд. 53,
кв. 56)

про стягнення 73776,32 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Ведмедь А.Є. (дов. №1/27
від 31.12.2013 р.);

Від відповідача - Чоп’як В.М.(дов.№18 від
13.05.2014 р.)

Від третьої особи (МКП «Основаніє») -
Петрова Л.І. (дов. №188 від 08.01.2014р.);

Від третьої особи (ТОВ «АТ-Комп») - не
з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 12.02.2014 р. у
справі № 908/4206/13 відмовлено в
задоволенні позовних вимог за позовом
Концерну «Міські теплові мережі» в
особі філії концерну «Міські теплові
мережі» Орджонікідзевського району до
відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Улісс-тур», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТ-Комп», про
стягнення вартості безпідставно
набутої теплової енергії за період з
грудня 2010 р. по квітень 2012 р., з жовтня 2012
р. по квітень 2013 р. в сумі 73776,32 грн.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 р.
зазначене рішення господарського суду
Запорізької області від 12.02.2014 р. у
справі № 908/4206/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 12.06.2014 р. частково
задоволено касаційну скаргу Концерну
«Міські теплові мережі» в особі філії
концерну «Міські теплові мережі»
Орджонікідзевського району, рішення
господарського суду Запорізької
області від 12.02.2014 р. та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 р. у
справі № 908/4206/13 скасовано, справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Запорізької
області.

Автоматизованою системою
документообігу господарського суду
здійснено розподіл справ між суддями
та визначено її до розгляду судді
Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 26.06.2014 р. справу
№ 908/4206/13 прийнято до розгляду суддею
Гандюковою Л.П., справі присвоєно номер
провадження 31/120/13-20/61/14, судове
засідання призначено на 14.07.2014 р., на
підставі ст. 27 ГПК України до участі у
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: міське
комунальне підприємство «Основаніє».
На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи відкладався на 29.07.2014 р., 14.08.2014 р.,
26.08.2014 р.

26.08.2014 р. справу розглянуто, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, викладені в позовній
заяві, з урахуванням письмових
пояснень від 14.07.2014 р.(т.2 а.с.111-113).
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Концерн "Міські теплові мережі" на
виконання основної мети своєї
діяльності здійснює постачання
теплової енергії на об'єкт - будинок № 37
по вул. 40 років Радянської України в м.
Запоріжжя, в якому знаходяться
нежитлові приміщення №№ 20-22, 27-29, 39-41,
43-45, 88-90, 98-102, 105, 105, належні відповідачу
на праві власності. Система опалення
нежитлових приміщень, які належать
відповідачу, є невід'ємною частиною
систем опалення будинку № 37 по вул. 40
років Радянської України, опалення в
приміщення постачалось
централізовано, у позивача відсутні
будь-які документи, які б
підтверджували факт отримання
відповідачем дозволу на відключення
нежитлових приміщень від
централізованої системи опалення
житлового будинку. Постачання теплової
енергії підтверджується листами
балансоутримувача будинку, яким є МКП
«Основаніє». За період: грудень 2010 р. -
квітень 2012 р., жовтень 2012 р. - квітень 2013
р. позивачем було відпущено
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 73776,32 грн., що
підтверджується рахунками та актами
приймання-передачі теплової енергії,
які щомісячно надсилалися відповідачу.
Повторно акти та рахунки були
направлені відповідачу листом від
22.10.2013 р. № 1486/09. Відповідач акти
приймання-передачі теплової енергії не
погодив та не повернув позивачу, суму
боргу не сплатив. Позивач звертався до
відповідача з претензіями (вимогами)
про погашення заборгованості за
теплову енергію. За заявлений
позивачем період нарахування за
теплову енергію здійснювалося
відповідно до максимального теплового
навантаження на потреби опалення 16008
ккал/год із врахуванням
середньомісячної фактичної
температури зовнішнього повітря та
кількості часів роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді. Межею
балансової та експлуатаційної
відповідальності між позивачем та
підприємствами-балансоутримувачами
об'єктів житлового господарства є
зовнішня поверхня стін будівлі
(рішення Запорізької міської ради № 284
від 27.07.2004 р.). Обов'язок щодо оплати
вартості спожитої теплової енергії
покладається відповідно до ст. 322 ЦК
України на особу, яка утримує
відповідне майно, тобто, відповідача.
Стосовно наявності договору оренди
нежитлових приміщень від 01.03.2009 р.,
укладеного між ТОВ «Улісс-тур» та ТОВ
«АТ-Комп», пояснив, що за даним
договором обов'язок сплачувати ТОВ
«АТ-Комп» за спожиту теплову енергію
наступає за умови виставлення
орендодавцем (відповідачем)
відповідних рахунків, які він отримує
від теплопостачальної організації
(позивача). При цьому, оплачувати ТОВ
«АТ-Комп» було зобов'язано саме
орендодавцю, який вже перераховує суму
теплопостачальній організації. Про
існування укладеного договору оренди
позивачу стало відомо під час розгляду
справи в суді. Обґрунтовуючи позов
ст.ст. 322, 387, 509, 1212, 1213 ЦК України, Законом
України "Про теплопостачання",
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.10.2007 р. № 1198, Нормами та вказівками
по нормуванню витрат палива та
теплової енергії на опалення житлових
та громадських споруд, а також на
господарсько-побутові потреби в
Україні (КТМ 204 Україна 244-94),
затверджених Державним комітетом
України по житлово-комунальному
господарству, позивач просить позов
задовольнити, стягнути з відповідача
вартість безпідставно набутої
теплової енергії за період з грудня 2010
р. по квітень 2012 р., з жовтня 2012 р. по
квітень 2013 р. в сумі 73776,32 грн.

Відповідач позов не визнав, у письмових
запереченнях (а.с. 134 т. 1, а.с. 11 т. 3)
зазначив, що обов'язок зі сплати
вартості поставленої теплової енергії
покладено, в силу положень ст. 1, п. 5 ч. 3
ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п. 30
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, не на власника
приміщення, а на особу, котра займає
приміщення та використовує поставлену
теплову енергію. Споживачем теплової
енергії було ТОВ «АТ-Комп», котре
займало спірні приміщення на підставі
договору оренди майна. Посилання
позивача на листи КП «РЕПОГ» не можуть
бути доказом споживання теплової
енергії саме відповідачем, оскільки в
них зазначені лише власники приміщень,
а не споживачі теплової енергії.
Вважає, що позовні вимоги пред'явлені
до неналежного відповідача та не
підтверджуються належними доказами.
Єдиним належним доказом постачання
теплової енергії у спірні приміщення
може бути відповідний акт готовності
систем споживача до експлуатації, та
дозвіл позивача на постачання теплової
енергії у спірні приміщення. Позивач
разом із МКП «Основаніє» жодного разу
не обстежували теплоспоживальне
обладнання, котре наявне у приміщеннях,
та не встановили наявність технічної
можливості спожити теплову енергію,
вартість котрої просить стягнути
позивач. Акти приймання-передачі
теплової енергії не можуть вважатися
належним доказом постачання теплової
енергії та отримання її саме
відповідачем, оскільки такі акти
складаються лише при існуванні між
сторонами договірних відносин. Позивач
надсилав акти не за адресою реєстрації
відповідача, а на адресу
місцезнаходження спірних приміщень,
котрі здаються в оренду. Договором
оренди приміщень визначено обов'язки
саме орендаря (ТОВ «АТ-Комп»)
переукласти договори на комунальне
обслуговування орендованого майна і
сплачувати відповідні рахунки. У
задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа (МКП «Основаніє») вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню. В
письмових поясненнях (а.с 132 т. 2)
зазначено, що нежитлові приміщення
загальною площею 346,5 кв.м по вул. 40 років
Радянської України, 37, які належать на
праві власності відповідачу,
опалюються від мереж центрального
теплопостачання житлового будинку.
Даний будинок знаходиться на балансі
МКП «Основаніє», яке є повним
правонаступником КП «РЕПОГ». Протягом
періоду з грудня 2010 р. по квітень 2012 р., з
жовтня 2012 р. по квітень 2013 р. теплова
енергія поставлялась позивачем у
житловий будинок (гуртожиток) по вул. 40
років Радянської України, 37. Належні
відповідачу нежитлові приміщення
окремого теплового вводу не мають.
Підключення та відключення споживачів,
що мають єдину з житловими будинками
систему опалення, здійснюються
одночасно з підключенням та
відключенням внутрішньої системи
опалення житлових будинків у цілому. На
протязі опалювальних сезонів 2012-2014 р.р.
скарги від мешканців, а також власників
та орендарів нежитлових приміщень
гуртожитку по вул. 40 років Радянської
України, 37 щодо незадовільного надання
послуги з постачання теплової енергії
в гарячій воді не надходили. В
опалювальному періоді 2013-2014 р.р.
підключення опалення до гуртожитку
відбулося 06.10.2013 р.

Представник третьої особи (ТОВ
«АТ-Комп») в судові засідання не
з'являвся, через канцелярію суду від
третьої особи надійшли письмові
відзиви (а.с. 1, т. 2, 3), в яких зазначено,
що товариство займає приміщення з 2005
року, в період з 2005 р. по 2008 р. ТОВ
«АТ-Комп» було орендарем приміщень в РВ
ФДМУ по Запорізькій області. В вересні
2008 р. даний об'єкт був приватизований
ТОВ «АТ-Комп», а в грудні 2008 р. проданий
ТОВ «Улісс-тур». Із 2009 р. ТОВ «АТ-Комп»
орендує приміщення у відповідача на
підставі договору оренди від 01.03.2009 р.,
сплачувалися кошти за спожиті послуги
(електроенергію, вивіз відходів).
Вартість теплової енергії не
оплачувалася в зв'язку з тим, що
орендовані приміщення не опалювалися.
Позивач на звернення відповідав, що він
несе відповідальність за постачання
тепла до границі будинку, а всі
внутрішньобудинкові комунікації та
прилади знаходяться на балансі та
обслуговуються КП «РЕПОГ», а пізніше КП
«ВРЕЖО № 13». У зв'язку з тим, що в
приміщеннях було відсутнє опалення,
для обігріву приміщень було
встановлено кондиціонери. Даний факт
підтверджується різким збільшенням
об'ємів споживання електроенергії.
Рахунків на оплату теплової енергії на
адресу ТОВ «АТ-Комп» від позивача, КП
«РЕПОГ», а пізніше КП «ВРЕЖО № 13» не
надходило. За весь період часу, за який
позивач просить стягнути кошти, жоден
представник позивача не відвідував
приміщення, що підтверджує факт
відсутності опалення в приміщеннях.
Просить відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Суд визнав можливим розглянути справу
у відсутність третьої особи (ТОВ
«АТ-Комп»).

Розглянувши матеріали справи,
оригінали яких оглядалися в судових
засіданнях, та вислухавши пояснення
представників сторін, третіх осіб, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов про стягнення
з ТОВ «Улісс-тур» суми 73776,32 грн.
вартості безпідставно набутої
теплової енергії за період з грудня 2010
р. по квітень 2012 р., з жовтня 2012 р. по
квітень 2013 р.

Відповідно до приписів ст. 111-12 ГПК
України вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

Виконуючи вказівки, викладені у
постанові Вищого господарського суду
України від 12.06.2014 р. у даній справі,
судом витребувані додаткові докази у
підтвердження позовних вимог та
заперечень.

Як слідує з усних та письмових пояснень
представників сторін, відповідачу у
справі належить право власності на
нежитлові приміщення №№ 20-22, 27-29, 39-41,
43-45, 88-90, 98-102, 105, 105, розташовані в будинку
№ 37 по вул. 40 років Радянської України в
м. Запоріжжя (гуртожиток). Зазначені
приміщення перебувають у власності
відповідача з 2008 р., що підтверджується
договором купівлі-продажу від 30.12.2008 р.,
укладеному між ТОВ «АТ-Комп»
(продавець) та ТОВ «Улісс-тур»
(покупець), посвідченому приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу 30.12.2008 р., за
реєстровим № 16559. На час розгляду спору
у суді, відповідно до усних та
письмових пояснень відповідача,
зазначені приміщення перебувають у
власності відповідача.

Враховуючи приписи ст. 317 ЦК України,
якою встановлено, що власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном, на зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна, суд приходить
до висновку, що в заявлений позивачем
період відповідач володів,
користувався та міг розпоряджатися
приміщеннями №№ 20-22, 27-29, 39-41, 43-45, 88-90,
98-102, 105, 105, що розташовані в будинку № 37
по вул. 40 років Радянської України.

Із 01.11.2010 р. відповідно до листа КП
«РЕПОГ» від 21.12.2010 р. № 2501 (а.с. 73 т.1. ,
а.с.115 т.2) будівля за адресою: вул. 40
років Радянської України, 37 передана на
баланс КП РЕПОГ». Даним листом КП
«РЕПОГ» повідомляло позивача, що
власником приміщень площею 346,5 кв.м є
ТОВ «Улісс-тур».

Рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради від 27.07.2004 р. №
284 (а.с. 122 т.2) вирішено визначити, що
межею балансової та експлуатаційної
відповідальності між Концерном
«Міські теплові мережі» та
підприємствами балансоутримувачами
об'єктів житлового господарства всіх
форм власності, об'єктів освіти,
охорони здоров'я, культури, спорту,
соціального захисту та органів
місцевого самоврядування є зовнішня
поверхня стін будівель.

У 2000 р. був виконаний розрахунок витрат
тепла на опалення та гаряче
водопостачання гуртожитку по вул. 40
років Радянської України, 37 (а.с. 125 т.2)

У матеріалах справи мається розрахунок
за 2010 рік теплового навантаження на
опалення приміщення ТОВ «Улісс-тур» за
адресою: вул. 40 років Радянської
України, 37 (а.с. 72 т. 1, а.с. 129 т. 2), в якому
зазначено максимальні витрати тепла на
опалення приміщення площею 346,5 кв.м - 16008
ккал/год.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради від
06.10.2010 р. № 479 вирішено Концерну «Міські
теплові мережі» розпочати опалення з
06.10.2010 р. (т.1 а.с.111).

Згідно з листом КП «РЕПОГ» від 22.10.2010 р.
№ 1999 (а.с. 88 т. 1, а.с. 114 т. 2), яке було
балансоутримувачем будинку № 37 вул. 40
років Радянської України, опалення в
даному будинку було включено 11.10.2010 р.;
прилад обліку теплової енергії в
даному будинку відсутній.

Розпорядженням Запорізького міського
голови від 19.04.2011 р. № 207р «Про
закінчення опалювального сезону 2010-2011
років у м. Запоріжжя» (а.с. 112 т. 1)
вирішено закінчити опалювальний сезон
з 20.04.2011 р.

Розпорядженням Запорізького міського
голови від 17.10.2011 р. № 641р «Про початок
опалювального сезону 2011-2012 років у м.
Запоріжжя» (а.с. 113 т. 1) вирішено
Концерну «Міські теплові мережі»
розпочати опалення з 17.10.2011 р.

Розпорядженням Запорізького міського
голови від 05.04.2012 р. № 165р «Про
закінчення опалювального сезону 2011-2012
років у м. Запоріжжя» (а.с. 114 т. 1)
вирішено закінчити опалювальний сезон
з 06.04.2012 р.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради від
25.10.2010 р. № 388 (а.с. 115 т. 1) вирішено
Концерну «Міські теплові мережі»
розпочати опалювальний сезон 2012-2013 р.р.
з 26.10.2012 р.

Згідно з інформацією КП «ВРЕЖО № 13»
(а.с. 89 т. 1, а.с. 142 т. 2) теплоносій в
приміщення відповідача був поданий
27.10.2012 р.

Розпорядженням Запорізького міського
голови від 02.04.2013 р. № 93р «Про
закінчення опалювального сезону 2012-2013
років у м. Запоріжжя» (а.с. 116 т. 1)
вирішено закінчити опалювальний сезон
з 03.04.2013 р.

Рішенням 21 сесії 6 скликання
Запорізької міської ради від 27.04.2012 р. №
5 (а.с. 147 т. 2) припинено діяльність КП
«РЕПОГ» шляхом його приєднання до МКП
«Основаніє», яке є повним
правонаступником зазначеного
комунального підприємства. Таким
чином, балансоутримувачем будинку № 37
по вул. 40 років Радянської України є МКП
«Основаніє» (третя особа у справі).

Відповідно до листа МКП «Основаніє»
від 16.01.2013 р. № 28 (а.с. 118 т. 2) теплова
енергія у будівлю гуртожитка за
адресою: вул. 40 років Радянської
України, 37 в опалювальні періоди 2010-2011
р.р. та 2011-2012 р.р. постачалась у повному
обсязі, згідно з температурним
графіком.

В матеріалах справи маються листи
позивача, які направлялися відповідачу
на адреси: вул. 40 років Радянської
України, 37 та вул. Сталеварів, 17
стосовно укладення договору № 203393 від
01.07.2013 р. купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді. Отримання
відповідачем листа від 27.12.2012 р.
підтверджується поштовим
повідомленням (а.с. 86 т. 1). Цим
спростовуються твердження відповідача
про направлення позивачем
кореспонденції за неналежною адресою.
Жодної відповіді на листи відповідач
не надав, договір не уклав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на ім'я відповідача за
адресою: вул. 40 років Радянської
України, 37 направлялися вимоги про
погашення заборгованості за теплову
енергію (а.с. 91-108 т.1). Також 22.10.2013 р.
відповідачу на адресу: вул. Сталеварів,
17 було направлено вимогу (а.с. 109-110 т. 1)
про погашення заборгованості в сумі
73776,32 грн., яка виникла за період з
листопада 2010 р. по квітень 2013 р.

Як слідує з матеріалів справи,
письмових та усних пояснень
представників позивача та МКП
«Основаніє», наданих у судовому
засіданні, система опалення в
приміщеннях №№ 20-22, 27-29, 39-41, 43-45, 88-90, 98-102,
105, 105, 107, 210, загальною площею 346,50 кв.м,
розташованих на першому та третьому
поверсі, які належать на праві
власності відповідачу, єдина із
системою опалення будинку (т.2 а.с.5, 111).
Технічна можливість відокремити
систему опалення вказаних нежилих
приміщень від системи опалення
будинку № 37 вул. 40 років Радянської
України відсутня.

Згідно з Наказом Мін буду України №4
від 22.11.2005 р. «Про порядок відключення
окремих приміщень житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води» (із змінами)
визначено процедуру надання дозволу на
відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання житлового будинку при
відмові споживачів від центрального
опалення і гарячого водопостачання.
Внесені до цього порядку наказом №169
від 06.10.2007р. зміни унеможливлюють
відключення від теплопостачання
окремих приміщень у багатоквартирному
будинку і передбачають можливість
відключення від теплопостачання
будинку в цілому. Відповідачем та
попереднім власником приміщень (ТОВ
«АТ-КОМП») не надано доказів у
підтвердження факту отримання дозволу
на відключення приміщень від
централізованої системи опалення
житлового будинку та взагалі факту
відключення від цієї системи.
Посилання відповідача та третьої особи
ТОВ «АТ-КОМП» на те, що позивач разом з
МКП «Основаніє» жодного разу не
обстежували теплоспоживальне
обладнання та не встановили наявність
технічної можливості спожити теплову
енергію, а також на факт відсутності
опалення, що, на думку третьої особи,
підтверджується різким збільшенням
об'ємів споживання електроенергії, суд
не може взяти до уваги, оскільки факт
необстеження теплоспоживального
обладнання у приміщеннях, які належать
на праві власності позивачу і
розташовані на першому та третьому
поверхах багатоповерхового будинку, а
також різке збільшення об'ємів
споживання електроенергії «АТ-КОМП» не
свідчать про відсутність опалення
приміщень теплопостачальною
організацією. Жодного звернення із
скаргами на відсутність опалення або
неналежну його якість (недотримання
температурного режиму) ні відповідач,
ні третя особа ТОВ «АТ-КОМП» не надала.
У жодному договорі (купівлі-продажу,
оренди), на які посилався відповідач,
немає застереження про відсутність
опалення або взагалі
теплоспоживального обладнання. У акті
приймання-передачі від 01.03.2009 р. вказано
про передачу приміщень в задовільному
стані, придатному для експлуатації. (т.1
а.с.135-140, т.2 а.с.2-5).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4 Статуту
Концерну "Міські теплові мережі"
основною метою діяльності Концерну є
здійснення виробничо-технічної
діяльності, спрямованої на надійне та
безперебійне забезпечення споживачів
тепловою енергією. Предметом
діяльності підприємства є, зокрема,
виробництво теплової енергії,
розподілення теплової енергії для
обігріву житла і побутової потреби
населення та на комунально-побутові
потреби підприємств, організацій,
установ і її збут. Основними функціями
Концерну є: - забезпечення розвитку
теплофікаційного господарства та
забезпечення тепловою енергією для
комунально-побутових потреб населення,
бюджетних установ і організацій,
госпрозрахункових підприємств, інших
об'єктів, розташованих в зоні
діяльності Концерну; - збір коштів за
послуги теплопостачання зони
діяльності Концерну (територія міста
Запоріжжя) з метою централізованих
розрахунків за енергоресурси.

Статтею ст. 1 Закону України "Про
теплопостачання" визначено, що теплова
енергія - товарна продукція, що
виробляється на об'єктах сфери
теплопостачання для опалення,
підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу; система
централізованого теплопостачання -
сукупність джерел теплової енергії,
магістральних та місцевих
(розподільчих) теплових мереж, що
об'єднані між собою та
використовуються для
теплозабезпечення споживача,
населеного пункту, яка включає системи
децентралізованого та
помірно-централізованого
теплопостачання.

Відповідно до ст.ст. 13, 16 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
централізоване опалення належить до
житлово-комунальних послуг, порядок
надання, якісні та кількісні показники
яких мають відповідати умовам договору
та вимогам законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск
енергії без оформлення договору
енергопостачання не допускається.

Отже, споживання теплової енергії
можливо лише на підставі договору.

Сторонами у справі укладеного договору
купівлі-продажу теплової енергії не
надано, згідно з поясненнями (усними та
письмовими) такий договір не укладався.
Як зазначено вище, у матеріалах справи
маються листи позивача, які
направлялися відповідачу на адреси:
вул. 40 років Радянської України, 37 та
вул. Сталеварів, 17 стосовно укладення
договору № 203393 від 01.07.2013 р.
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді. Отримання відповідачем
листа від 27.12.2012 р. підтверджується
поштовим повідомленням (а.с. 86 т. 1).
Однак, жодної відповіді відповідач не
надав, договір не уклав.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача на підставі
ст.ст. 1212, 1213 ЦК України 73 776.32 грн.
вартості безпідставно набутої
теплової енергії за період з грудня 2010
р. по квітень 2012 р., з жовтня 2012 р. по
квітень 2013 р.

Статтею 19 Закону України "Про
теплопостачання" визначено обов'язок
споживача щомісячно здійснювати
оплату теплопостачальній організації
за фактично отриману теплову енергію.

Із документів, долучених позивачем до
позовної заяви, вбачається, що
Концерном "Міські теплові мережі"
щомісячно на адресу відповідача поштою
направлялися рахунки за спожиту
теплову енергію та акти
приймання-передачі теплової енергії
(т.1 а.с.83, -. Так, за грудень 2010 р. було
відпущено теплову енергію та
виставлено рахунки на суму 2939,53 грн. та
2531,38 грн., за січень 2011р. - на суму 3552,78
грн., за лютий 2011 р. - на суму 3484,76 грн., за
березень 2011 р. - на суму 2948,27 грн., за
квітень 2011 р. - на суму 1794.11 грн., за
травень 2011р. на суму 235,32 грн., за червень
2011 р. на суму 235,32 грн., за липень 2011 р. на
суму 235,32 грн., за серпень 2011 р.- на суму
235,32 грн., за вересень 2011р.- на суму 235,32
грн., за жовтень 2011 р. - на суму 2067,83 грн.,
за листопад 2011 р.- на суму 4585,96 грн., за
грудень 2011 р.- на суму 4683,72 грн., за
січень 2012 р.- на суму 5840,88 грн., за лютий
2012 р.- на суму 6701,18 грн., за березень 2012 р.-
на суму 5041,88 грн., за квітень 2012 р.- на
суму 770,26 грн., за жовтень 2012 р.- на суму
673,93 грн., за листопад 2012 р. - на суму 4425,98
грн., за грудень 2012 р.- на суму 5758,22 грн.,
за січень 2013 р. - на суму 5262,30 грн., за
лютий 2013 р.- на суму 4305,11 грн., за
березень 2013 р. - на суму 4849,03 грн., за
квітень 2013 р.- на суму 382,61 грн. (т.1
а.с.11-47).

Акти приймання-передачі теплової
енергії відповідачем підписані не були
та на адресу позивача не повернуті,
будь-яких письмових
заперечень/зауважень стосовно
нарахування суми за оплату теплової
енергії в спірний період відповідач
позивачу не направляв. В рахунках та
актах зазначено, що нарахування
проводились на особовий рахунок
відповідача № 203393.

Як слідує з матеріалів справи та усних
пояснень представника позивача,
нарахування відповідачу, в зв'язку з
відсутністю укладеного договору,
проводилось на його особовий рахунок №
203393 згідно з розрахунком теплового
навантаження, у відсотковому
співвідношенні від теплового
навантаження. Нарахування проводилось
за тарифами за спожиту теплову енергію,
встановленими постановою Національної
комісії регулювання ринку комунальних
послуг України від 30.09.2011 р. № 127 «Про
встановлення тарифів на теплову
енергію Концерну «Міські теплові
мережі», та відповідними рішеннями
Запорізької міської ради.

15.04.2011 р., 14.09.2011р., 01.02.2012р.. 15.05.2012 р., 15.11.2012
р., 21.01.2013 р., 18.05.2013 р.,18.07.2013 р., що
підтверджується копіями фіскальних
чеків та реєстрами на відправку
замовленої кореспонденції, позивач
направляв на адресу відповідача (в тому
числі і на юридичну адресу: м.
Запоріжжя, вул..Сталеварів,17) вимоги про
сплату заборгованості. Крім того, 22.10.2013
р. разом із вимогою відповідачу були
направлені розрахунок заборгованості,
акт звірки та акти приймання-передачі
теплової енергії та рахунки за спожиту
теплову енергію за період з листопада
2010 р. по квітень 2013 р.(т.1 а.с.91-110).

Відповідь на вимогу відповідач не
надав, заборгованість не сплатив.

Згідно з ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають з
договору або інших підстав, зокрема,
юридичного факту, внаслідок заподіяння
шкоди іншій особі, а так само внаслідок
придбання або збереження майна за
рахунок коштів іншої особи без
достатніх підстав.

Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 глави 83 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Враховуючи вимоги вказаної норми,
відповідачу, як зазначено вище,
неодноразово було направлено
листи-вимоги із повідомленням про
наявну у нього заборгованість у сумі 73
776.32 грн. за безпідставно спожиту
теплову енергію по нежилому приміщенню
та з вимогою сплатити зазначену
заборгованість на зазначені в вимозі
платіжні реквізити.

Відповідач направлені йому акти
приймання-передачі теплової енергії не
оформив, письмових заперечень щодо цих
актів, в тому числі щодо відсутності
опалення, відсутності споживання ним
теплової енергії, позивачу не направив,
будь-якої відповіді на лист-вимогу не
надав.

До матеріалів справи долучено
розрахунок відпущеної теплової
енергії із зазначенням методики та із
посиланням в обґрунтування розрахунку
на відповідні формули, згідно з якими
позивачем здійснювалося нарахування
за теплову енергію відповідачу за
спірний період.

Пунктом 23 Правил користування тепловою
енергією, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р.
№ 1198, визначено, що розрахунки за
спожиту теплову енергію здійснюються
на межі продажу, яка є межею балансової
належності (відповідальності),
відповідно до договору на підставі
показів вузла обліку згідно з діючими
тарифами (цінами), затвердженими в
установленому порядку. У споживачів, що
не мають приладів комерційного обліку,
обсяг фактично спожитої теплової
енергії розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Як було зазначено вище, позивачем було
здійснено розрахунок теплового
навантаження і при розрахунку величини
теплового навантаження по приміщенню
за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років
Радянської України, 37 було взято до
уваги також середню температуру
зовнішнього повітря, планову норму
годин подачі опалення у звітному
місяці та тариф, затверджений Рішенням
Запорізької міської ради №192 від 28.04.2010
р., який для госпрозрахункових
організацій складав 402,42 грн./Гкал (без
ПДВ), а також тариф, затверджений
Рішенням Запорізької міської ради №658
від 27.12.2010 р. (412,66 грн./Гкал (без ПДВ). Крім
того, вирішуючи спір, суд враховує, що
згідно з ст. 632 ЦК України у випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Відповідно до ст. 16
Закону України "Про теплопостачання" до
повноважень Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, у сфері
теплопостачання належить встановлення
тарифів на теплову енергію суб'єктам
природних монополій у сфері
теплопостачання, ліцензування
діяльності яких здійснюється Комісією.
У розрахунку нарахувань за теплову
енергію (а.с. 136- 141 т. 2) зазначені також
тарифи, затверджені постановою
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України № 127
від 30.09.2011 р., яка була також чинною на
момент надання теплової енергії
відповідачу у спірний період.
Зазначеною постановою встановлено
Концерну «Міські теплові мережі»
тарифи на теплову енергію: для потреб
бюджетних установ - 719,95 грн. за 1 Гкал
(без ПДВ); для потреб інших споживачів -
771,10 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). В рахунках,
що виставлялися відповідачу для
оплати, та актах приймання-передачі
теплової енергії вказувався тариф на
теплову енергію. Згідно з поясненнями
позивача та балансоутримувача будинку
(третьої особи -1 у справі), у будинку 37
по вул. 40 років Радянської України на
системі теплозабезпечення вузол
обліку не встановлений. Таким чином,
об'єм фактично спожитої теплової
енергії розраховувався позивачем
згідно з вказаної методики (а.с. 136-146 т.
2).

Розрахунок судом перевірено та визнано
вірним. Враховуючи вищевикладене,
дослідженими судом матеріалами справи
підтверджується факт набуття,
збереження майна (теплової енергії)
відповідачем без достатньої правової
підстави (за відсутності договору).
Теплова енергія є специфічною товарною
продукцією, яку неможливо повернути в
натурі, отже відшкодуванню підлягає її
вартість.

Згідно з ст. 129 Конституції України, ст.
4-3 ГПК України судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Відповідно до ст.
22 ГПК України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідач доказів оплати заявленої до
стягнення суми суду не представив,
заперечення відповідача та третьої
особи, викладені в письмових відзивах
та запереченнях, спростовуються
наведеним вище. Крім того, суд не бере
до уваги посилання відповідача та те,
що споживачем теплової енергії у
спірний період було ТОВ «АТ-Комп»
(третя особа), котре займало спірні
приміщення на підставі договору оренди
майна. Відповідно до договору оренди
нежитлових приміщень (т.1 а.с.135-137) він
підписаний 01.03.2009 р. між ТОВ «Улісс-тур»
та ТОВ «АТ-Комп» і згідно з ним
орендодавець передав 13/100 частин
нежитлового приміщеня гуртожитку літ.
А-5, розташованого за адресою:
м.Запоріжжя, вул.Сорок років Радянської
України, буд.37 (згідно з переліком на
першому та третьому поверсі),
загальною площею 346,5 кв.м. У п. 2.3.3
передбачений обов'язок орендаря
переукласти договори на комунальне
обслуговування (електро,
теплопостачання та інш.) і оплачувати
рахунки за надані комунальні послуги.
Однак, невиконання умов договору
оренди щодо переукладання договору та
сплати рахунків за комунальні послуги
стосується правовідносин відповідача
та третьої особи і ніяким чином не
впливає на правовідносини позивача та
відповідача, оскільки відповідно до
ст.322 ЦК України тягар утримання майна
покладається на власника, яким є ТОВ
«Улісс-тур», і який не позбавлений
права стягнути з ТОВ «АТ-Комп» при
наявності підстав збитки за порушення
умов договору оренди. Доказів
укладання передбаченого ст.1029 ЦК
України договору управління майном (що
не є тотожним договору найму) ТОВ
«Улісс-тур» не надало, а тому саме
відповідач, як власник майна, повинен
сплатити позивачу вартість
безпідставної набутої теплової
енергії.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення суми 73 776.32 грн. вартості
безпідставно набутої теплової енергії
є обґрунтованими, доведеними,
відповідають вимогам чинного
законодавства України та підлягають
задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається на відповідача, оскільки
спір виник внаслідок його неправильних
дій.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Улісс-тур» (юридична адреса: 69035, м.
Запоріжжя, вул. Сталеварів, 17, ) на користь концерну
"Міські теплові мережі" (69091, м.
Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137,
фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул.
Адмірала Нахімова, 4, ,
поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання № 1951 у Філії
- Запорізьке обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
313957 ) вартість безпідставно набутої
теплової енергії за період з грудня 2010
р. по квітень 2012 року, з жовтня 2012 року
по квітень 2013 р. в сумі 73 776 (сімдесят три
тисячі сімсот сімдесят шість) грн. 32
коп., суму 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп. судового збору.
Видати наказ.

Повне рішення складено 01 вересня 2014 р.

Суддя
Л. П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
(складення).