ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" вересня 2014 р.Справа № 916/3209/14

Господарський суд Одеської області у
складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання
Стаднк О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Афонін В.Г. (довіреність
№ 18 від 31.03.2014р.),

від відповідача - Прищепа О.А.
(довіреність б/н від 01.09.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „Високовольтний
союз - РЗВА"

до відповідача - товариства з обмеженою
відповідальністю „С-Інжиніринг"

про стягнення 430 732, 17 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Високовольтний
союз - РЗВА" (ТОВ „Високовольтний союз -
РЗВА") звернулось до господарського
суду Одеської області із позовною
заявою про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю
„С-Інжиніринг" (ТОВ „С-Інжиніринг") 430
732,17 грн., з яких: 137 248,93 грн. - пеня, 47
869,03 грн. - 3% річних та 245 614,21 грн. -
інфляційні нарахування.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ТОВ „Високовольтний союз - РЗВА"
посилається на порушення ТОВ
„С-Інжиніринг" умов договору поставки
№ 3.1-28-12 від 27.07.2012р. щодо здійснення
своєчасної оплати за поставлений
товар.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.08.2014р. порушено
провадження у справі № 916/3209/14 за даним
позовом, розгляд справи призначено на
03.09.2014р.

В судовому засіданні 03.09.2014р.:

- представник позивач підтримував
позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити в повному обсязі;

- представник відповідача, заперечував
проти позовних вимог, просив суд
відмовити в їх задоволенні, в
обґрунтування чого надав відзив на
позов (вх. № 22864/14 від 03.09.2014р.).

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 03.09.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні представників
сторін, суд встановив наступне.

27.07.2012 р. між ТОВ „РЗВА-Електрик"
(Постачальником) та ТОВ „С-Інжиніринг"
(Покупцем) укладено договір поставки №
3.1-28-12 (Договір), відповідно до якого
Постачальник зобов'язався поставити
та передати у власність, а Покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
продукцію (товар) за асортиментом,
описом, кількістю і цінами, зазначеними
в специфікаціях, що укладаються
сторонами на кожну конкретну поставку
продукції.

Відповідно до п. 1.4 Договору, право
власності на товар переходить до
покупця з моменту передачі йому товару
від постачальника в результаті
поставки такого товару. Перехід права
власності на товар до покупця не
звільняє постачальника від зобов'язань
по усуненню недоліків (заміни браку)
якості, і кількості (допоставки) товару.

Відповідно до п. 2.1. Договору покупець
сплачує за товар, що поставляється на
підставі специфікації, шляхом
перерахування вартості поставленого
товару Постачальнику по банківським
реквізитам Постачальника, зазначеним в
договорі протягом строку для оплати,
зазначеного в специфікації на поставку
такого товару.

Відповідно до п. 3.1. Договору підставою
для узгодження поставки товару покупцю
являється передане постачальнику
замовлення у вільній (можливо в
електронній) формі, в якому
зазначаються наступні дані: дата, номер
замовлення-наряду, найменування,
асортимент, кількість необхідного
товару.

Згідно п. 3.2. Договору Постачальник на
підставі отриманого замовлення
Покупця впродовж 2-х календарних днів
оформлює і передає покупцю рахунок,
засвідчений печаткою постачальника, в
якому вказує найменування, асортимент
товару, кількість, ціну і загальну
вартість замовлення, і направляє такий
рахунок по факсу. Рахунок являється
пропозицією Постачальника про
погодження поставки окремої партії
товару по даним, вказаним у цьому
рахунку.

За умовами п. 3.3. Договору Покупець на
підставі отриманого рахунка
Постачальника впродовж 2-х календарних
днів оформляє специфікацію, в якій
вказує номер і дату специфікації,
найменування, асортимент товару,
кількість, ціну, загальну вартість
замовлення, строк поставки і направляє
її постачальнику. Узгодження сторонами
істотних умов поставки по цьому
договору здійснюється в момент
підписання сторонами вказаної
специфікації.

В п. 3.4 Договору сторони згідно п. 4 ст. 265
ГК України домовились, що умови
поставки товару відповідають умовам
поставки DDP м. Бахчисарай, вул. Саші
Чекаліна, 3 (Інкотермс 2010) в частині, яка
може бути застосована до зобов'язань по
цьому договору. За домовленістю сторін
поставка може здійснюватися на інших
умовах. Така домовленість узгоджується
сторонами в заявці та специфікації.

Датою поставки вважається дата,
вказана в документі про приймання
товару покупцем. Таким документом може
бути акт приймання-передачі товару,
товарна накладна, товарно-транспортна
накладна (п. 3.6 Договору).

На виконання умов договору № 3.1-28-12 від
27.07.2012 р., сторонами підписано
специфікацію №3 від 07.05.2013 р., згідно
якої сума товару, що поставляється ТОВ
„РЗВА-Електрик" відповідачу, склала 2
351 190,00 грн., в тому числі ПДВ 391 865,00 грн.
та специфікацію № 4 від 07.05.2013 р. з
урахуванням змін, внесених до вказаної
специфікації, згідно додаткової угоди
№ 4 від 08.07.2013 р. сума товару, що
поставляється позивачем відповідачу,
склала 2 256 291,60 грн., в тому числі ПДВ 376
048,60 грн.

При цьому згідно умов п. 7 специфікацій
№ 3 та № 4 оплата товару здійснюється у
наступному порядку:

- попередня оплата в розмірі 30% від
вартості товару - протягом 10
банківських днів з моменту підписання
даної специфікації та погодження
опитувальних листів;

- оплата 20% - по факту готовності товару
до відвантаження після отримання
письмового повідомлення від
постачальника про готовність товару до
відвантаження;

- оплата в розмірі 50% від вартості
товару протягом 30 календарних днів з
моменту поставки товару згідно
специфікації на склад покупця в
повному обсязі.

В п. 8 специфікацій № 3 та № 4 до договору
поставки сторони погодили поставку на
умовах EXW м. Рівне, вул. Біла, 16.

ТОВ „РЗВА-Електрик" виставлено рахунок
№ РЕ204 СП3 від 20.05.2013 р. на оплату
обладнання по специфікації № 3 (а.с. 35),
та рахунок № РЕ205 СП 4 від 13.06.2013 р. на
оплату обладнання по специфікації № 4 .

Додатковою угодою № 3 від 12.06.2013 р. до
договору № 3.1-28-12 від 27.07.2012 р. були
внесені зміни, відповідно до яких було
змінено назву постачальника з ТОВ
„РЗВА-Електрик" на ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА"

На виконання умов договору № 3.1-28-12 від
27.07.2012 р. та специфікації № 3 від 07.05.2013 р.
позивач поставив ТОВ „С-Інжиніринг"
товар на суму 2 351 190,00 грн., про що
свідчать видаткова накладна № НРЕ_ 394
від 02.08.2013 р. та довіреність серії 12ААД
№ 745369 від 01.08.2013 р.

Згідно специфікації №4 від 07.05.2013р.
позивачем було поставлено ТОВ
„С-Інжиніринг" товар на суму 2 256 291,60
грн., про що свідчать видаткова
накладна № НРЕ_393 від 01.08.2013 р. та
довіреність серії 12ААД № 745370 від 01.08.2013
р.

Таким чином, як зазначає позивач, ТОВ
„С-Інжиніринг" зобов'язано було
здійснити остаточну оплату вартості
продукції по специфікації № 4 від 07.05.2013
р. - до 31.08.2013 р., а по специфікації № 3 від
07.05.2013 р. - до 01.09.2013 р.

В зв`язку з невиконанням ТОВ
„С-Інжиніринг" зобов'язань по оплаті
вартості поставленого товару, ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА" звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовними вимогами та
уточненнями до них, в яких просив
стягнути з ТОВ „С-Інжиніринг"
заборгованість за договором поставки
№ 3.1-28-12 від 27.07.2012р. в розмірі 1 915 485,80
грн.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 11.04.2014р. по справі № 916/539/14
(суддя Петров В.С.) позов ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА"
задоволено повністю: стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю „С-Інжиніринг" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Високовольтний
союз - РЗВА" заборгованість по оплаті
вартості продукції у розмірі 1 915 485,80
грн., витрати по сплаті судового збору у
розмірі 38 309,72 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р.
рішення господарського суду Одеської
області від 11.04.2014р. по справі № 916/539/14
залишено без змін.

10.06.2014р. на примусове виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 11.04.2014р. та постанови Одеського
апеляційного господарського суду від
10.06.2014р. видано відповідний наказ.

Як зазначає позивач, та не заперечує
відповідач на виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 11.04.2014р. по справі № 916/539/14 ТОВ
„С-Інжиніринг" оплатило: 11.06.2014р. в
розмірі 100 000,00 грн. - основного боргу
(згідно платіжного доручення № 19353) та
16.06.2014р. в розмірі 38 309,72 грн. - судового
збору (згідно платіжного доручення №
19387).

ТОВ „Високовольтний союз - РЗВА"
зазначає, що ТОВ „С-Інжиніринг"
сплатило зва поставлений за договором
№ 3.1-28-12 від 27.07.2012р. та специфікаціями
№3 та № 4 від 07.05.2013р. товар з порушенням
п. 2.1 договору № 3.1-28-12 від 27.07.2012р. та п.
7.3 специфікації №3 та № 4 від 07.05.2013р. до
договору, а саме:

по специфікації № 3, згідно
виставленого рахунку № РЕ204 СП3 від
20.05.2013р. відповідачем сплачено:

- 04.06.2014р. в розмірі 175 000,00 грн. згідно
платіжного доручення № 651;

- 14.06.25013р. в розмірі 250 000,00 грн. згідно
платіжного доручення № 17868;

- 30.07.2013р. в розмірі 153 439,68 грн. згідно
платіжного доручення № 946;

- 31.07.2013р. в розмірі 447 155,32 грн.
згідно платіжного доручення № 962;

- 27.09.2013р. в розмірі 100 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 954;

- 17.01.2014р. в розмірі 200 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 18820;

- 28.03.2014р. в розмірі 100 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 1249;

- 11.06.2014р. в розмірі 600 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 19362;

- 12.06.2014р. в розмірі 75 595,00 грн.
згідно платіжного доручення № 19369.

по специфікації № 4, згідно
виставленого рахунку № РЕ205 СП4 від
13.06.2013р. відповідачем сплачено:

- 04.06.2014р. в розмірі 175 000,00 грн. згідно
платіжного доручення № 652;

- 14.06.25013р. в розмірі 250 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 686;

- 27.06.2013р. в розмірі 150 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 773;

- 27.06.2013р. в розмірі 150 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 774;

- 26.07.2013р. в розмірі 94 840,48 грн. згідно
платіжного доручення № 905;

- 30.07.2013р. в розмірі 446 560,32 грн.
згідно платіжного доручення № 945;

- 12.06.2014р. в розмірі 524 405,00 грн.
згідно платіжного доручення № 19370;

- 13.06.2014р. в розмірі 200 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 19375;

- 13.06.2014р. в розмірі 200 000,00 грн.
згідно платіжного доручення № 19379;

- 16.06.2014р. в розмірі 215 485,80 грн.
згідно платіжного доручення № 19385.

П. 5.3 Договору встановлено, що у разі
несвоєчасної оплати Покупцем
поставленого товару, він
зобов'язується сплатити Постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діє в період, коли
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Все вище перелічене і стало підставою
для звернення ТОВ „Високовольтний
союз - РЗВА" до господарського суду з
даним позовом, в якому він просить
стягнути з ТОВ „С-Інжиніринг" 137 248,93
грн. - пені, 47 869,03 грн. - 3% річних та 245
614,21 грн. - інфляційних нарахувань.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

В рамках справи № 916/539/14 розглядались
позовні вимоги ТОВ „Високовольтний
союз - РЗВА" щодо стягнення 1 915 485,80 грн.
- заборгованості по оплаті вартості
продукції за договором поставки №
3.1-28-12 від 27.07.2012р., поставленої за
специфікаціями №3 та № 4 від 07.05.12013р.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 11.04.2014р. по справі № 916/539/14
(суддя Петров В.С.) позов ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА"
задоволено повністю: стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю „С-Інжиніринг" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Високовольтний
союз - РЗВА" заборгованість по оплаті
вартості продукції у розмірі 1 915 485,80
грн., витрати по сплаті судового збору у
розмірі 38 309,72 грн. .

В своєму рішенні господарський суд
встановив, що:

- ТОВ „Високовольтний союз - РЗВА"
поставив ТОВ „С-Інжиніринг" товар за
специфікаціями №3 та № 4 від 07.05.2013р.,
який відповідач, як покупець,
зобов'язаний був сплатити: по
специфікації № 4 від 07.05.2013р. - до
31.08.2013р., а по специфікації № 3 від
07.05.2013р. - до 01.09.2013р.;

- ТОВ „С-Інжиніринг" частково сплатило
заборгованість по специфікаціям № 3 та
№ 4, та на день розгляду справи
заборгованість відповідача за
поставлений товар на виконання умов
договору № 3.1-28-12 від 27.07.2012р. становила 1
915 485,80 грн.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли зобов'язання, зокрема, у
позивача щодо поставки товару за
договором та специфікаціями, а у
відповідача щодо розрахунку за
отриманий від позивача товар.

Згідно ч.2 ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони, а в силу норми ч.5 цієї ж статті,
факти, які відповідно до закону
вважаються встановленими, не
доводяться при розгляді справи.

За таких обставин, факти, встановлені
рішенням господарського суду Одеської
області по справі № 916/539/14, не мають
доводитись знов в рамках справи №
916/3209/14.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Як встановлено матеріалами справи,
відповідач зобов'язаний був здійснити
остаточну оплату вартості продукції по
специфікації № 4 від 07.05.2013р. - до
31.08.2013р., а по специфікації № 3 від
07.05.2013р. - до 01.09.2013р., тоді як остаточну
оплату за поставлений товар він
здійснив 16.06.2014, тобто з порушенням умов
договору та строку оплати, зазначеному
в специфікаціях.

Згідно ч.2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями в
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання. Водночас, вимогами п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені), а відповідно
до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюються
договором або актом цивільного
законодавства.

Ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Умовами п. 5.3 Договору встановлено, що у
разі несвоєчасної оплати відповідачем
поставленого товару, він
зобов'язується сплатити позивачу пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє в період, коли сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

Ст. 253 ГПК України визначено, що перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов`язано його
початок.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов`язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд,
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем пені за прострочку
виконання зобов'язання у розмірі 137
248,93 грн., встановив, що позивачем
допущено арифметичну помилку у
здійсненні даного розрахунку, на
підставі чого, за допомогою системи
„Ліга - Закон" та з урахуванням
кінцевого строку нарахування пені,
заявленого позивачем (по 28.02.2014р. та по
01.03.2014р.), зробив власний розрахунок
пені за допомогою системи „Ліга -
Закон".

Розрахунок
пені

Специфікація № Сума боргу
(грн.)Період простроченняСума пені за
період прострочення (грн.) 3 від 07.05.2013р.
1 175 595 02.09.2013р. - 16.01.2014р. 57 362,59 1
025 595 17.01.2014р. - 01.03.2014р. 16 072,34 4 від
07.05.2013р. 989 890,80 01.09.2013р. - 28.02.2014р. 63
814,06Всього
137 248,99

Отже, загальна сума пені, що підлягає
стягненню з відповідача становить 137
248,99 грн.

При цьому, враховуючи, що у суду
відсутні повноваження щодо збільшення
позовних вимог, а таке право -
відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України -
належить виключно позивачу, суд не
виходить за межі позовних вимог та
приймає заявлену позивачем суму пені в
розмірі 137 248,93 грн. до стягнення, яка
безпосередньо заявлена у позові.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача
щодо сплати відповідачем 3% річних та
інфляційних нарахувань, також
встановив, що позивач при здійсненні
даного розрахунку допустив
арифметичну помилку, та зробив власний
розрахунок за допомогою системи „Ліга
- Закон" з урахуванням кінцевого строку
їх нарахування, заявленого позивачем
(по 10.06.2014р.)

Розрахунок 3% річних та інфляційних
нарахувань

Специфікація № Сума боргу (грн.)
Період простроченняСума 3%
річних (грн.) Сума інфляційних
нарахувань (грн.) 3 від 07.05.2013р. 1 175
595 02.09.2013р. - 16.01.2014р. 13 237,5215 353,41 1 025
59517.01.2014р. - 27.03.2014р. 5 900,6828 852,04 925 595
28.03.2014р. - 10.06.2014р.5 705,7266 877,944 від 07.05.2013р.
989 890,8001.09.2013р. - 10.06.2014р.23 025,13115
635,45Всього
47 869,05 226 718,84

Отже, загальна сума 3% річних та
інфляційних нарахувань, що підлягає
стягненню з відповідача становить 47
869,05 грн. та 226 718,84 грн., відповідно.

При цьому, враховуючи, що у суду
відсутні повноваження щодо збільшення
позовних вимог, суд не виходить за межі
позовних вимог та приймає заявлену
позивачем суму 3% річних в розмірі 47 869,03
грн. до стягнення, яка безпосередньо
заявлена у позові.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку,
щодо наявності підстав для часткового
задоволення позовних вимог зі
стягненням з відповідача 137 248,93 грн. -
пені, 47 869,03 грн. - 3% річних та 226 718,84
грн. - інфляційних нарахувань.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача та
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „С-Інжиніринг" (68000,
Одеська область, м. Іллічівськ, вул. 1
Травня, буд. 1А, кімната 26, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
„Високовольтний союз - РЗВА" (33001, м.
Рівне, вул. Біла, 16, ) 137 248
(сто тридцять сім тисяч двісті сорок
вісім) грн. 93 коп. - пені, 47 869 (сорок сім
тисяч вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 03
коп. - 3% річних, 226 718 (двісті двадцять
шість тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 84
коп. - інфляційних нарахувань та 8 236
(вісім тисяч двісті тридцять шість) грн.
46 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 08.09.2014 року.

Суддя
Ю.І. Мостепаненко