м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12897/14 14.08.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ТВК Груп»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецторгальянс-К»

про стягнення 21461,12 грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники сторін:

від позивача Костриба А.І. (за
довіреністю)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТВК Груп»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецторгальянс-К» про стягнення 22261,12
грн., а саме: 19875,16 грн. основної
заборгованості, 307,02 грн. 3% річних, 2078,94
грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач вчасно та у повному обсязі
не оплатив товар, поставлений
позивачем на підставі погоджених
рахунків-фактур та видаткових
накладних.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 02.07.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/12897/14, розгляд
останньої призначено на 31.07.2014 р.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 31.07.2014 р. розгляд справи
було відкладено на 14.08.2014 р. на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України.

14.08.2014 р. через канцелярію від
позивача надійшла заява про зменшення
розміру позовних вимог до 21461,12 грн.
(19075,16 грн. основного боргу, 307,02 грн. 3%
річних, 2078,94 грн. інфляційних втрат).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК)
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Вказана заява була прийнята судом.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, надав усні
пояснення по справі.

Відповідач відзиву на позов не надав,
представника в судове засідання не
направив, про причини неявки не
повідомив, про день та час проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та
ухвалу про відкладення розгляду справи
відповідачу було надіслано за належною
адресою (адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), отже,
адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе
на підставі ст. 75 ГПК України
розглянути справу за відсутності
відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 14.08.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 181
Господарського кодексу України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

17.12.2013 р. та 19.12.2013 р. на підставі
досягнутих домовленостей позивач
поставив відповідачу, а відповідач
отримав товар на загальну суму 29900,86
грн., що підтверджується видатковими
накладними № 2646 від 17.12.2013 р. на суму
14875,70 грн., № 2664 від 19.12.2013 р. на суму 15025,16
грн.

Прийняття товару відповідачем
здійснювалось на підставі
довіреностей № 81 від 17.12.2013 р. та № 83 від
19.12.2013 р.

Відповідач за отриманий товар
розрахувався частково на суму 10025,00
грн., внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість у розмірі 19875,16 грн.

28.03.2014 р. позивачем на адресу
відповідача, цінним листом з
повідомленням направлено вимогу № 0013
про погашення заборгованості, проте
вказана вимога залишилась без
відповіді та задоволення.

На момент розгляду справи в суді
відповідачем погашена заборгованість
на суму 800,00 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 444 від 12.06.2014
р. та № 495 від 27.06.2014 р., копії яких
залучені до матеріалів справи.

Таким чином, сума основного боргу
станом на 14.08.2014 р. становить 19075,16 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення суми основного боргу з
огляду на наступне.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України. Згідно з ч.
1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Жодного підтвердження щодо факту
сплати відповідачем на користь
позивача заборгованості в розмірі 19075,16
грн. сторонами судового процесу не
надано.

Таким чином, факт наявності
заборгованості у відповідача перед
позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений, відтак,
суд дійшов висновку, що позовна вимога
про стягнення з відповідача основної
заборгованості є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню в
повному обсязі сумі 19075,16 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 307,02 грн. 3% річних, 2078,94
грн. інфляційних втрат за порушення
зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до розрахунку суду сума
інфляційних втрат становить 2298,96 грн.,
сума 3% річних - 312,02 грн. Оскільки
підстави для стягнення сум інфляційних
та 3% річних у більшому розмірі, ніж
заявлено позивачем, у суду відсутні, з
відповідача підлягає стягненню 2078,94
грн. інфляційних та 307,02 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем належним чином доведене
порушення його прав зі сторони
відповідача.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецторгальянс-К»
(03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 22-б, код
38672072) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «ТВК ГРУП»
(03680, м. Київ, вул. Пшенична, 8, код 34352717)
19075 (дев'ятнадцять тисяч сімдесят п'ять)
грн. 16 коп. боргу, 2078 (дві тисячі
сімдесят вісім) грн. 94 коп. інфляційних,
307 (триста сім) грн. 02 коп. 3% річних, 1827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

Повне рішення складено 29.08.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова