ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.09.14р. Справа № 904/6166/14За позовом
приватного акціонерного товариства
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА", м.Київ

до приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ДНІПРОІНМЕД",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 6523,05грн.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Уніка", м.Київ (далі
по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія Дніпроінмед",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач) про стягнення страхового
відшкодування у розмірі 6523,05грн.

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №б/н від 07.08.14р. ухвалою
суду від 19.08.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 04.09.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 02.09.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду 16.08.14р.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 02.09.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду 27.08.14р.

04.09.14р. сторони не забезпечили явку
своїх представників в судове
засідання.

Позивач звернувся до суду з
клопотанням про розгляд справи без
його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач звернувся до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з перебуванням в
іншому судовому процесі.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання
представників позивача та відповідача
не перешкоджає розгляду справи за
наявними матеріалами.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
04.09.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.13р. позивач та ОСОБА_1
(далі-страхувальник), уклали договір
№005082/4055/0000077 добровільного
комплексного страхування на
транспорті.

Згідно умов вищезазначеного
договору страхування позивач
зобов'язувався у випадку пошкодження
застрахованого автомобіля "Хундай",
державний номер НОМЕР_1, 2011 року
випуску, виплатити страхове
відшкодування страхувальнику у
розмірі фактичної матеріальної шкоди з
вирахуванням франшизи.

14.09.13р. в м.Дніпропетровську на Мосту №2
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля "Хундай",
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_1 та автомобіля "ЗАЗ" державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Відповідно до Постанови
Амур-Нижньодніпровського районного
суду Дніпропетровської області від
16.10.13р. визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 Кодексу про
адміністративні правопорушення
України.

Як зазначає позивач, в результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль "Хундай", державний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, отримав
механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту №34/09/13 від 24.09.13р.
вартість відновлюваного ремонту,
завданого власнику автомобіль "Хундай",
державний номер НОМЕР_1 складає
41695,08грн.

Зазначену дорожньо-транспортну
пригоду згідно договору №005082/4055/0000077
від 25.01.13р. добровільного комплексного
страхування на транспорті визнано
страховим випадком, про що складено
страховий акт №001255552 від 01.11.13р. згідно
якого сума страхового відшкодування
склала 41073,21грн.

На виконання своїх договірних
зобов'язань позивач перерахував кошти
приватному підприємству "Аеліта" на
ремонт автомобіля страхувальника, в
розмірі 41073,21грн., що підтверджує
платіжне доручення №038686 від 04.11.13р.

Відповідальність ОСОБА_2, перед
третіми особами застрахована у
відповідача, що підтверджує поліс
АС/1584662.

18.11.13р. позивач направив на адресу
відповідача заяву-вимогу за вих.№446 від
15.11.13р. на виплату страхового
відшкодування в порядку регресу.
Направлену заяву-вимогу відповідач
отримав 26.11.13р., що підтверджує
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

25.12.13р. відповідач частково
розрахувався з позивачем, а саме
перерахував на його користь 34040,16грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
відшкодування завданої матеріальної
шкоди у розмірі 6523,05грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
перед позивачем на момент розгляду
спору до господарського суду не надав.
Крім того, відповідач не скористався
наданим йому правом на судовий захист,
наведених позивачем обставин не
спростував.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши наявні матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Господарський суд вважає, що
відповідач визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу можуть відноситися
часткове погашення самим боржником
основного боргу.

Доказів оплати заборгованості перед
позивачем в сумі 6523,05грн. відповідач не
надав, доводи позивача, наведені в
обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України
"Про страхування" договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

За договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору (ст. 979 Цивільного кодексу
України).

Статтею 990 Цивільного кодексу України
та ч. 1 ст. 25 Закону України "Про
страхування" передбачено, що
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
Цивільного кодексу України).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом (ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу
України).

Тобто, якщо страхувальник або водій,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, повідомив страховика у строки
і за умов, визначених у цьому законі, до
страховика, що виплатив страхове
відшкодування потерпілій та
застрахованій ним особі, переходить
право регресного позову до страховика,
який застрахував відповідальність
особи, що спричинила
дорожньо-транспортну пригоду.

Оскільки позивач виплатив страхове
відшкодування страхувальнику, до
позивача переходить право вимоги до
особи, відповідальної за завдані
страхувальнику збитки, тобто до
відповідача, який виступав страховиком
цивільно-правової відповідальності,
винної у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди особи, у межах виплаченого і не
погашеного страховою компанією
страхового відшкодування.

На час розгляду справи відповідач не
відшкодував позивачу завдану шкоду,
чим порушив права позивача.

Відповідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

З урахуванням положень ст.49
Господарського процесуального кодексу
України стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 1827,00грн.

Керуючись ст.ст. 979, 990, 993, 1166, 1191
Цивільного кодексу України, ст.ст. 16, 25,
27 Закону України "Про страхування",
ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" (49005, м.Дніпропетровськ,
вул.Сімферопольська, буд.21, кім.307,
ідентифікаційний код 21870998) на користь
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Уніка" (01032, м.Київ,
вул.Саксаганського, 70-А;
ідентифікаційний код 20033533) 6523,05грн.
(шість тисяч п'ятсот двадцять три грн. 05
коп.) - страхове відшкодування; 1827,00грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.
00 коп.) - судовий збір, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

08.09.14р.

Суддя І.В. Петренко