ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" серпня 2014 р.Справа № 916/2253/14

Господарський суд Одеської області
у складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: Роман В.С. згідно
довіреності від 24.02.2014р.;

від відповідача: не з'явився.

розглянув справу:

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"(м.
Москва, Російська Федерація)

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Одеса)

про захист авторських прав

11.06.14. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, в якому
просить стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 суму
компенсації в розмірі 73080 грн. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на порушення
відповідачем виключних авторських
прав Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" у
зв'язку з незаконним розповсюдженням
відповідачем в магазині, який
знаходиться в м. Одесі, по вул.
Космонавтів, 11, сумочки під назвою "Маша
і Мєдвєдь" без дозволу позивача, який є
об'єктом інтелектуальної власності, як
самостійної складової частини
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша і
Мєдвєдь", права на який належать
позивачу.

Представник позивача підтримав позов у
засіданні суду з підстав викладених в
позовній заяві. Просив закінчувати
розгляд справи без участі представника
відповідача, так як останній належним
чином за місцем реєстрації
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Представник відповідача у засідання
суду не з'явився, хоча про розгляд
справи був повідомлений за місцем
реєстрації вчасно і належним чином.

Отже, справа розглядається відповідно
до ст. 75 ГПК України за наявними в ній
документами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши докази у
сукупності та надавши їм відповідну
правову оцінку, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 418 Цивільного кодексу
України право інтелектуальної
власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
Цивільним Кодексом України та іншим
законом. Право інтелектуальної
власності становлять особисті
немайнові права інтелектуальної
власності та (або) майнові права
інтелектуальної власності, зміст яких
щодо певних об'єктів права
інтелектуальної власності
визначається Цивільним Кодексом
України та іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України
встановлено, що первинним суб'єктом
авторського права є автор твору. За
відсутності доказів іншого автором
твору вважається фізична особа,
зазначена звичайним способом як автор
на оригіналі або примірнику твору
(презумпція авторства). Суб'єктами
авторського права є також інші фізичні
та юридичні особи, які набули прав на
твори відповідно до договору або
закону.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про авторське право і суміжні права" до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) належать:
виключне право на використання твору, а
також виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами. Майнові права автора (чи іншої
особи, яка має авторське право) можуть
бути передані (відчужені) іншій особі
згідно з положеннями статті 31 цього
Закону, після чого ця особа стає
суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору
автором (чи іншою особою, яка має
авторське право) дозволяє йому
використовувати твір у будь-якій формі
і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) на дозвіл чи
заборону використання твору іншими
особами дає йому право дозволяти або
забороняти, зокрема, відтворення
творів; здавання в майновий найм і (або)
комерційний прокат після першого
продажу, відчуження іншим способом
оригіналу або примірників
аудіовізуальних творів, комп'ютерних
програм, баз даних, музичних творів у
нотній формі, а також творів,
зафіксованих у фонограмі чи відеограмі
або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" автор (чи інша особа, яка
має авторське право) може передати свої
майнові права, зазначені у статті 15
цього Закону, будь-якій іншій особі
повністю чи частково. Передача
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) оформлюються
авторським договором. Майнові права, що
передаються за авторським договором,
мають бути у ньому визначені. Майнові
права, не зазначені в авторському
договорі як відчужувані, вважаються
такими, що не передані.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"Маша и Мєдвєдь" є власником виключних
майнових авторських прав на
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал "Маша и
Мєдвєдь", а також всі його елементи та
складові частини, в тому числі персонаж
"Маша", що підтверджується договором №
010601-МиМ про відчуження виключного
права на аудіовізуальний твір (серіал
"Маша и Мєдвєдь") від 08.06.2010р.

Відповідач незаконно розповсюджував
сумочку під назвою "Маша и Медведь", на
якій розміщено малюнок із зображенням
персонажу "Маша" як самостійної
складової частини аудівізуального
твору мультиплікаційного серіалу "Маша
і Мєдвєдь", що підтверджується товарним
чеком від 23.04.2014р.; свідоцтвом платника
податку відповідача, згідно якого
місце здійснення господарської
діяльності останнього за адресою:
м.Одеса, вул. Космонавтів, 11,

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України
"Про авторське право і суміжні права"
при порушеннях будь-якою особою
авторського права і (або) суміжних прав
суб'єкти авторського права і (або)
суміжних прав мають право, зокрема,
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок
порушення ним авторського права і (або)
суміжних прав, або виплату компенсацій.

Частиною 2 ст. 52 Закону України "Про
авторські та суміжні права"
встановлено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимоги
позивача про стягнення з відповідача
компенсації.

Однак, вирішуючи питання щодо розміру
компенсації, яка підлягає стягненню з
відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 52 Закону
України "Про авторські та суміжні
права" при визначенні компенсації, яка
має бути виплачена замість
відшкодування збитків чи стягнення
доходу, суд зобов'язаний визначити
розмір компенсації, враховуючи обсяг
порушення та (або) наміри відповідача.

Пунктом 51.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" встановлено, що у визначенні
розміру такої компенсації
господарським судам необхідно
виходити з конкретних обставин справи
і загальних засад цивільного
законодавства, встановлених статтею 3
ЦК України, зокрема, справедливості,
добросовісності та розумності. Розмір
компенсації визначається судом у межах
заявлених вимог у залежності від
характеру порушення, ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації
господарський суд має виходити з того
розміру мінімальної заробітної плати,
який встановлено на час прийняття
судом відповідного рішення.

Як вбачається з позовної заяви, в
обґрунтування розміру компенсації у
сумі 73080 грн. позивач вказує на свідоме
та навмисне порушення прав ТОВ "Маша і
Мєдвєдь" зі сторони відповідача шляхом
незаконної реалізації дитячої сумочки
під назвою "Маша і Мєдвєдь", на якій
незаконно, без дозволу позивача,
зазначена назва "МАША И МЕДВЕДЬ" та
розміщено малюнок із зображенням
персонажу "Маша" як самостійної
складової частини аудівізуального
твору мультиплікаційного серіалу "Маша
і Мєдвєдь", права на який належать ТОВ
"Маша і Мєдвєдь".

Крім того, позивач наполягає на
понесених ним збитках у вигляді
неотримання суми ліцензійного платежу
від виробника контрафактного товару.

Для захисту порушених прав ТОВ "Маша і
Мєдвєдь" позивачем був виданий наказ
№ 02/02 від 12.02.2013р., яким визначені
ставки добровільної компенсації за
порушення авторського права.
Відповідно до вказаного наказу у
випадках порушення авторських прав
фізичною особою - підприємцем, що
здійснює торгівлю в магазинах, у разі
добровільного врегулювання порушення,
сплачується 30 мінімальних заробітних
плат, у разі відмови від добровільної
виплати компенсації, 60 мінімальних
заробітних плат.

При визначенні розміру компенсації суд
враховує, що доведеним є лише один факт
реалізації контрафактного товару на
суму 43,00грн., а також бере до уваги
відсутність доведених збитків
позивача.

Суд також враховує, що, виходячи з засад
справедливості, добросовісності,
розумності як складових елементів
загального конституційного принципу
верховенства права, можливість
стягнення з порушника надмірних
грошових сум як компенсації за
порушення авторського права спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу захисту компенсація
перетворюється на джерело отримання
суб'єктом авторського або суміжного
права невиправданих додаткових
прибутків.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає обґрунтованим та достатнім
розмір компенсації у вигляді 10
мінімальних заробітних плат, що
складає 12180 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач у засідання суду не
з'явився, доказів, які б спростовували
доводи позивача у повному обсязі суду
не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення
позову у частині стягнення розміру
компенсації у сумі 12180 грн., а в решті
відмоляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
судовий збір у сумі 1827 грн. підлягає
стягненню з відповідача, оскільки по
вині останнього виник спір.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82- 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (65088, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" (Російська Федерація, 129085, м.
Москва, вул. Годовікова, буд. 9, будова 3,
ІПН/КПП /771701001 в ІФПС № 17 СВАО р/р
в ПАТ Банк "ОТКРЫТИЕ", м.
Москва БІК 044585297, к/р ) суму
компенсації у розмірі 12180 (дванадцять
тисяч сто вісімдесят) грн., судовий
збір у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 28
серпня 2014р.

Суддя
Брагіна Я.В.