м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій»доПриватного
акціонерного товариства «Універсам
«Київ»простягнення 69 341,97 грн.Суддя
Представники сторін:
від позивача:Гогітідзе В.Ф.від
відповідача:не з'явивсяОБСТАВИНИ
СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій» (надалі - ТОВ «Центр
інфотехнологій») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Універсам «Київ» (надалі -
ПАТ «Універсам «Київ») про стягнення 69
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
зв'язку з укладанням позивачем
договору факторингу до нього перейшло
право вимоги до відповідача за
зобов'язанням, що виникли за договором
на постачання теплової енергії у
вигляді гарячої води №454214 від 01.01.2002 р.,
а тому ТОВ «Центр інфотехнологій»
просить стягнути з ПАТ «Універсам
«Київ» заборгованість за спожиту
теплову енергію у розмірі 64 232,85 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 4 165,28 грн. та інфляційних витрат
у розмірі 943,84 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.06.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
24.06.2014 р. від представника відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечував з огляду на
те, що ПАТ «Екостандарт», яке
відступило право вимоги на користь
позивача, мало заборгованість перед
ним у розмірі 91 786,14 грн., а відтак
підстави для стягнення боргу за
невиконання грошового зобов'язання за
договором №454214 від 01.01.2002 р. відсутні.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 25.06.2014 р. справу
передано для розгляду судді Бойко Р.В. у
зв'язку з перебуванням судді Босого В.П.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.06.2014 р. справу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 04.08.2014 р. справу
передано для розгляду судді Босому В.П.
у зв'язку з його поверненням з
Ухвалами господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 р. справу прийнято до
провадження та відкладено розгляду
справи на 27.08.2014 р.

Представник позивача в судове
засідання з'явилася, вимоги ухвали суду
виконала, надала пояснення по суті
спору, позовні вимоги підтримала
повністю.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, на адресу суду
направив клопотання, в якому розгляд
справи просив здійснювати за його
відсутності.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2002 р. між Закритим акціонерним
товариством «Енергогенеруюча компанія
«Укр-Кан Пауер», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Екостандарт», (Енергопостачальна
організація) та Закритим акціонерним
товариством «Універсам «Київ», після
зміни найменування - ПАТ «Універсам
«Київ», (покупець) укладено договір на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води №454214 (надалі - «Договір»).

Пунктами 1.1 та 1.2 Договору передбачено,
що Енергопостачальна організація
зобов'язується виробляти, систематично
поставляти та передавати у власність
покупцю теплову енергію у вигляді
гарячої води (товар) в період з 01.01.2002 р.
по 01.01.2003 р. 1 360,5 Гкал з максимальним
тепловим навантаженням 0,435 Гкал/год, в
тому числі: на опалення 0,180 Гкал/год; на
гаряче водопостачання 0,235 Гкал/год, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та своєчасно здійснити оплати за нього
на умовах даного Договору.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Договору на час
укладення договору тарифи на теплову
енергію складали 70,00 грн/Гкал.

Пунктами 6.3 та 6.5 Договору встановлено,
що всі розрахунки по цьому Договору
виконуються на підставі рахунків, які
покупець отримує від
Енергопостачальна організації,
виключно у грошовій формі шляхом
сплати покупцем за прийняту теплову
енергію згідно отриманого платіжного
доручення не пізніше 28 числа поточного
періоду.

У пункті 9.1 Договору вказано, що сторони
несуть відповідальність за порушення
згідно Договору та чинного
законодавства України.

Згідно п. 10.1 Договору в редакції угоди
№1 про зміну і доповнення Договору від
01.01.2004 р., даний Договір укладений на
термін з 01.01.2002 р. до 01.01.2003 р. і
вважається подовженим на кожний
наступний рік, якщо жодна із сторін
даного договору не заявить іншій
стороні протилежне. В частині
розрахунків дія договору триває до
повного їх завершення.

Як вбачається з особових карток
відповідача та актів
приймання-передачі товарної за період
з листопада 2011 року по червень 2012 року
Енергопостачальною організацією було
поставлено покупцю теплову енергію
загальною вартістю 120 826,16 грн.

З наявного в матеріалах справи акту
звіряння станом на 01.06.2014 р. вбачається,
що відповідачем поставлений товар було
оплачено частково, а саме на суму 56 593,31
грн. (в тому числі, враховуючи переплату
за попередній період).

28.09.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Екостандарт» та
Публічним акціонерним товариством
«Фортуна-Банк» укладено договір
факторингу №28/09/12, відповідно до умов
якого Публічне акціонерне товариство
«Фортуна-Банк» набуло право вимоги за
Договором.

04.10.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Фортуна-Банк» (клієнт) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій» (фактор) було укладено
договір факторингу №04/10/12 (надалі -
«Договір факторингу»), відповідно до п.
2.2 якого з дати відступлення права
вимоги клієнт перестає бути стороною
Договору, а фактор стає виключним та
єдиним кредитором за Договором.

Листом №10-10-12/454214 від 10.10.2012 р. ТОВ
«Центр інфотехнологій» повідомило ПАТ
«Універсам «Київ» про укладений
Договір факторингу та просило
перерахувати кошти в рахунок виконання
зобов'язань за Договором в розмірі 64
232,85 грн.

Спір виник у справі у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по сплаті
спожитої теплової енергії.

Договір є договором енергопостачання,
а тому права та обов'язки сторін
визначаються в тому числі положеннями
параграфу 3 глави 30 Господарського
кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Заборгованість ПАТ «Універсам «Київ»
перед ТОВ «Центр інфотехнологій» у
розмірі 64 232,85 грн.
підтверджується матеріалами справи
(вказаними актами
приймання-передавання вказаної
товарної продукції,
рахунками-фактурами, особовою карткою
відповідача за спірний період).

Твердження відповідача про те, що ПАТ
«Екостандарт», яке відступило право
вимоги на користь позивача, мало
заборгованість перед ПАТ «Універсам
«Київ» у розмірі 91 786,14 грн., що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог судом відхиляється з
огляду на таке.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.12.2011 р. у справі №37/383
зобов'язано ПАТ «Екостандарт»
здійснити перерахунок вартості
теплової енергії, спожитої ПАТ
«Універсам «Київ» у період з грудня 2008
року по лютий 2009 року, за Договором на
загальну суму 91 786,14 грн.

Тобто, вказаним рішенням суду було
зобов'язано ПАТ «Екостандарт»
здійснити перерахунок на загальну суму
91 786,14 грн. за спожиту теплову енергію у
період з грудня 2008 року по лютий 2009
року.

В той же час, предметом спору у даній
справі є заборгованість, яка виникла в
інший період (з листопада 2011 року по
червень 2012 року), а згідно умов
договорів факторингу позивач набув
виключно право вимоги до ПАТ
«Універсам «Київ».

Більш того, станом на 01.06.2014 р. сторони
уклали акт звірки взаємних
розрахунків, згідно з яким
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 64 232,85 грн.

При цьому, акт звірки взаємних
розрахунків, хоча і не є доказом
виникнення прав і обов'язків, може і має
оцінюватись судами у випадку сумнівів
щодо існування правовідносин та
виконання зобов'язання.

Судом встановлено, а відповідачем не
спростовано, що наявні у матеріалах
справи документи є первинними
документами бухгалтерського обліку,
належними та допустимими письмовими
доказами, що підтверджують існування
між сторонами спору зобов'язальних
правовідносин, одержання теплової
енергії уповноваженим представником
позивача.

Підписавши акт звірки взаємних
розрахунків без зауважень, відповідач
вчинив дії, що підтверджують існування
правовідносин та виконання
зобов'язання на підставі підписаних
сторонами актів приймання-передавання
товарної продукції за Договором.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Вищого господарського суду
України у справі №920/1782/13 від 15.04.2014 р.

Крім того, наданий відповідачем
оригінал акту звірки взаємних
розрахунків станом на 01.06.2014 р. містить
посилання саме на здійснення
розрахунків за Договором, а відтак суд
приходить до висновку про
підтвердження належними та
допустимими засобами наявності
заборгованості у відповідача перед
позивачем на суму 64 232,85 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Пунктом 6.5 Договору передбачено, що
покупець самостійно сплачує за
прийняту теплову енергію згідно
отриманого платіжного доручення не
пізніше 28 числа поточного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та п. 6.5
Договору строк виконання грошового
зобов'язання відповідача по оплаті
спожитої за Договором теплової енергії
на момент розгляду справи настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати відповідачем боргу за
використану теплову енергію у розмірі
64 232,85 грн. не надано,
наявність заборгованості відповідачем
не спростовано.

Частино 1 статті 1082 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи повідомлення №10-10-12/454214 від
10.10.2012 р. фактор повідомив боржника
(відповідача) про відступлення права
грошової вимоги у розмірі 64 232,85 грн. а
також вказав всі необхідні реквізити
ТОВ «Центр інфотехнологій» для сплати
вказаної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, вимога позивача в частині
стягнення основного боргу у розмірі
64 232,85 грн. є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних у розмірі 4 165,28
грн. та інфляційних витрат у розмірі
943,84 грн. згідно доданого до позову
розрахунку за прострочення виконання
грошового зобов'язання у період з
листопада 2011 року по березень 2014 року.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив та погоджується з
наданим позивачем розрахунком 3% річних
та інфляційних витрат, а тому вимога
позивача про стягнення 3% річних у
розмірі 4 165,28 грн. та інфляційних витрат
у розмірі 943,84 грн. підлягає
задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність повного
задоволення позовних вимог та
стягнення з ПАТ «Універсам «Київ на
користь ТОВ «Центр інфотехнологій»
заборгованості у розмірі 64 232,85 грн., 3%
річних у розмірі 4 165,28 грн. та
інфляційних витрат у розмірі 943,84 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій» задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Універсам «Київ» (02091, м.
Київ, Харківське шосе, 160;
ідентифікаційний код 01293599) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій» (01054, м. Київ, вул.
Тургенєвська, буд. 22; ідентифікаційний
код 32531966) заборгованість у розмірі 64 232
(шістдесят чотири тисячі двісті
тридцять дві) грн. 85 коп., 3% річних у
розмірі 4 165 (чотири тисячі сто
шістдесят п'ять) грн. 28 коп., інфляційні
витрати у розмірі 943 (дев'ятсот сорок
три) грн. 84 коп. та судовий збір у
розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.08.2014 р.

Суддя
В.П. Босий