ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.08.14р. Справа № 904/5526/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "САНДОРА",
с.Миколаївське, Миколаївська обл.

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Кривий Ріг

про стягнення 11 589,08 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Скачко Д.П.., представник
за довіреністю № 10-05-2572 від 01.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сандора" (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач)
про стягнення 11 589, 08 грн.

Ухвалою господарського суду від 28.07.14 р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву та призначено
справу до розгляду в засіданні на 28.08.14
р.

28.08.14 р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача надав для
долучення до матеріалів справи
витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, відзив на позов та інші
витребувані документи до суду не надав.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. В матеріалах справи
знаходиться конверт з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.07.14р. про порушення
провадження у справі, який направлявся
на адресу відповідача та був
повернутий поштою з відміткою "за
закінченням терміну зберігання"(а.с.
21-22).

В матеріалах справи є витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідно
до якого адреса відповідача співпадає
з адресою зазначеною у позовній заяві,
і на яку судом направлялась поштова
кореспонденція з повідомленням про
день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, оскільки судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст.64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 28.08.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 р. між позивачем та відповідачем
укладено Договір поставки №1163-01/2010 від
01.01.2010 р. (далі - договір) відповідно до
умов п.1.1. позивач зобов'язується
протягом строку дії цього Договору
передавати відповідачу у власність, а
відповідач - приймати та оплачувати
продукцію (соки, безалкогольні та
алкогольні напої та ін.).

Крім того п.1.2.Договору передбачено, що
найменування, одиниця обліку,
кількість та асортимент продукції
вказується в накладній
(рахунку-фактурі), що складається
відповідно до замовлення відповідача.

Відповідно до п.1.3. Договору ціна
продукції встановлюється позивачем на
момент відвантаження, відображається в
накладній (рахунку-фактурі) та
вважається погодженою між позивачем та
відповідачем за наявності печаток та
підписів уповноважених осіб. В цьому
випадку накладні виконують функцію
специфікації та є невід'ємною частиною
даного договору. Відповідач
підтверджує повноваження осіб, що
завіряють своїм підписом факт
прийняття товару на накладних
(рахунку-фактурах).

Згідно з п.2.1. Договору позивач
поставляє товар на умовах DDP (доставка
на склад відповідача) відповідно до
Інкотермс 2000. Адреси доставки
вказуються у додатку до даного
договору №1, який буде невід'ємною його
частиною, а також уточнюються
відповідачем при здійсненні
замовлення на продукцію.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що
продукція поставляється в асортименті,
за цінами та в кількості, що вказані в
накладній (рахунку-фактурі), що
складаються відповідно до замовлень
відповідача.

Крім того п.2.3. Договору сторони
обумовили, що строк поставки кожної
партії продукції не може перевищувати
трьох календарних днів з моменту
прийняття замовлення, якщо інше не
встановлено угодою сторін. Якщо з
будь-яких причинам позивач не може
виконати замовлення відповідача, він
повідомляє про це відповідача протягом
24 годин з моменту одержання замовлення.

Відповідно до п.2.4. Договору поставка
здійснюється транспортом і за рахунок
позивача. В разі необхідності
відповідач вказує реквізити
вантажоодержувача.

Згідно з п.3.1. Договору сума Договору
визначається як сума всіх партій
продукції, поставлених протягом строку
Договору.

Пунктом.3.2. Договору передбачено, що
відповідач зобов'язаний оплатити
продукцію протягом 7 (семи) календарних
днів з дати відвантаження, вказаного в
накладній (рахунку-фактурі), шляхом
перерахування грошових коштів на
банківських рахунок позивача або
шляхом внесення в касу підприємства.

Сторонами погоджено, що в разі оплати
продукції готівкою, документами, що
підтверджують оплату продукції, є
розрахункові касові документи
позивача (чек РРО або ПКО). Будь-які інші
документи не підтверджують
надходження грошей в касу позивача та
не є доказом оплати. При передачі
грошей без оформлення касових
документів відповідальність за
ненадходження грошей в касу позивача
несе відповідач.

Згідно з п.4.1. Договору сторони несуть
взаємну майнову відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за цим Договором, у вигляді
неустойки та відшкодування в повному
обсязі завданих збитків, у тому числі
упущеної вигоди, відповідно до чинного
законодавства України.

Відповідно до п.4.2. Договору за
несвоєчасну оплату продукції,
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
з простроченої суми за кожен день
прострочення оплати.

Цей Договір набирає чинності в момент
підписання повноважними
представниками сторін і діє до 31.12.14р.
(п.6.1. Договору).

На виконання умов договору позивачем
було поставлено, а відповідачем
прийнято товар, що підтверджують
видаткові накладні, які підписані
відповідачем без будь-яких зауважень:

- видаткова накладна №КР/РНв-045210 від
30.06.12р. вартість, якої складає 4
739,28грн.(а.с.9-10);

- видаткова накладна №КР/РНв-045211 від
30.06.12р. вартість, якої складає 3
527,28грн.(а.с. 11-12);

- видаткова накладна №КР/РНв-045222 від
30.06.12р. вартість, якої складає
194,40грн.(а.с. 13);

- видаткова накладна №КР/РНв-048862 від
13.07.12р. вартість, якої складає
1480,20грн.(а.с.14-15);

- видаткова накладна №КР/РНв-048864 від
13.07.12р. вартість, якої складає
932,40грн.(а.с. 16);

Як зазначає позивач в порушення умов
договору, а саме п.3.2. Договору
відповідач не розрахувався за
поставлений товар, у зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 10773,56грн.

За неналежне виконання свої
зобов'язань по договору позивачем на
підставі п.4.2. Договору нараховано до
сплати відповідачу пеню у розмірі
815,52грн.

Таким чином позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість за
поставлений товар у розмірі 10773,56грн. та
пеню у розмірі 815,52грн.

Доказів виконання зобов'язання по
вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору відповідач до
господарського суду не надав. Окрім
того, відповідач не скористався
наданим йому правом на судовий захист,
наведених позивачем обставин не
спростував, тому позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню
частково.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу
України передбачено, що предметом
поставки є визначені родовими ознаками
продукція, вироби з найменуванням,
зазначеним у стандартах, технічних
умовах, документації до зразків
(еталонів), прейскурантах чи
товарознавчих довідниках. Предметом
поставки можуть бути також продукція,
вироби, визначені індивідуальними
ознаками. Загальна кількість товарів,
що підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу
України у разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Викладене є підставою для задоволення
позову в частині стягнення
заборгованості за поставлений товар у
розмірі 10773,56 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п.4.2. Договору за
несвоєчасну оплату продукції,
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
з простроченої суми за кожен день
прострочення оплати.

Так, відповідно до п. 4.2. Договору
позивачем була нарахована пеня у
розмірі 815,52грн.

Після перерахунку проведеного
господарським судом в "ЛІГА:ЗАКОН"
відповідно до вимог чинного
законодавства України, пеня складає
811,06грн.

При викладених обставинах вимога
позивача щодо стягнення пені підлягає
задоволенню частково, а саме у розмірі
811,06грн.

Викладене є підставою для задоволення
позову частково.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 625,
692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173,
174, 193, 218, 231, 232, 265, 266 Господарського
кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-45, 49, 75,
82-85, 115-118 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (50050, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сандора" (57262,
Миколаївська область, Жовтневий район,
с.Миколаївське, )
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 10773,56грн. (десять тисяч сімсот
сімдесят три грн. 56 коп.), пеню у розмірі
811,06грн. (вісімсот одинадцять грн. 06
коп.), витрати по сплаті судового збору
у розмірі 1 826,30 грн. (тисяча вісімсот
двадцять шість грн. 30 коп.).

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання і може
бути оскарженим протягом цього строку
до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 29.08.14 р.

Суддя Н.Е. Петренко