ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" серпня 2014 р.Справа № 916/2846/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіна Я.В.

секретаря судового засідання Галюк
Т.В..

за участю представників:

від позивача: Мазуркевич Р.В. за
довіреністю від 12.02.14.;

від відповідача: не з'явився (був
присутній в засіданні суду 18.08.14.
адвокат Дубровська А.В. на підставі
ордеру ОД №014431);

розглянув справу:

за позовом: Управління Державної
служби охорони при ГУМВС України в
Одеській області (м. Одеса)

до відповідача: Комунальної установи
„Одеський обласний центр екстреної
медичної допомоги і медицини
катастроф" (м. Одеса)

про стягнення 4693,80грн.

18.07.14. Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в Одеській
області звернулося до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою про стягнення з Комунальної
установи „Одеський обласний центр
екстреної медичної допомоги і медицини
катастроф" заборгованості за отримані
послуги у сумі 4693,80грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.07.14. було порушено
провадження у справі №916/2846/14 за
зазначеним позовом.

Представник позивача в засіданні суду
позов підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача у засідання
суду не з'явився, хоча про розгляд
справи був повідомлений вчасно і
належним, про що свідчать поштове
повідомлення про вручення ухвали суду
та протокол судового засідання від
18.08.14 (а.с.27).

Отже, справа розглядається за наявними
матеріалами у справі на підставі ст.75
ГПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 року між Управлінням Державної
служби охорони при ГУМВС України в
Одеській області (позивачем) та
Комунальною установою „Одеський
обласний центр екстреної медичної
допомоги і медицини катастроф"
(відповідачем) було укладено договір
№ПЦО-1/4586-14 про надання послуг,
відповідно до умов яких позивач
зобов'язувався надати послуги охорони
майна відповідача на об'єкті, яка
знаходиться за адресою:м. Одеса, вул.
Гаванна, 1 та обслуговування
сигналізації на зазначеному об'єкті, а
відповідач зобов'язувався сплачувати
вартість послуг щомісячно по 782,30грн. за
надані послуги згідно додатку № 2 до
договору.

Пунктом 9.2 договору сторони погодили,
що відносини між ними вважати дійсними
із 01.01.14. та до повного виконання своїх
обов'язків.

З врахуванням п. 3.2. договору,
відповідач повинен здійснювати оплату
послуг за договором позивачу на
підставі актів прийому-передачі
виконаних робіт шляхом перерахування
відповідачем грошових коштів у сумі
вартості послуг, визначених додатком
№2 до договору.

Позивач належно виконав умови
договорів, надав послуги на загальну
суму 4693,80грн., що підтверджується
актами прийому-здачі виконаних робіт,
які знаходяться в матеріалах справи,
підписані представниками сторін, та
підписи посвідчені печатками (а.с.15-20).

Проте, відповідач не оплатив вартість
послуг, тому утворилась заборгованість
в сумі 4693,80грн.

Надіслану вимогу за вихідним №15/1-1-2126
від 03.07.14. відповідач залишив без
відповіді і без задоволення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 175 ГК
України майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язань не допускається,
крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.ст.903 ЦК України).

Отже, суд приходить до висновку, що
позивач правомірно звернувся з позовом
до суду.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не спростував, доказів, які б
підтверджували сплату заборгованості
не надав. У відзиві хоча й зазначив, що
договір не підписував відповідач, але
зазначив, що в цілому вимоги визнає.

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та зазначені приписи норм
матеріального права, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтовані, підтверджені наявними у
справі доказами, і тому підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору суд
покладає на відповідача згідно ст. ст.
44, 49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Комунальної установи
„Одеський обласний центр екстреної
медичної допомоги і медицини
катастроф" (65026, м. Одеса, вул. Гавана, 1,
) на користь Управління
Державної служби охорони при ГУМВС
України в Одеській області (65074, м.
Одеса, вул. Академіка Філатова, 70-А, ):

- 4693,80грн. - боргу,

- 1827,00грн. - витрат, пов'язаних із сплатою
судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 29
серпня 2014 року.

Суддя
Брагіна Я.В.