РІШЕННЯ

"28" липня 2014 р.Справа № 921/523/13-г/1

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Андрушків Г.З.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю"Компанія з
управління активами "ІЗІ Лайф",
проспект 40-річчя Жовтня, 92/1, м. Київ, 03040

до відповідача 1: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Інтеграл",
вул. Текстильна, 28, м. Тернопіль, 46000

відповідача 2: Товариства з обмеженою
відповідальністю " Інтеграл", вул.
Текстильна, 28, м. Тернопіль, 46000

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Публічне акціонерне
товариство "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний
банк"Промінвестбанк", пров. Шевченка, 12,
м. Київ,

про солідарне стягнення
заборгованості в сумі 279 340 грн. 06 коп.

За участю представників від:

Позивача: Єременко В. Б., довіреність
№442 від 20.12.2013р.;

Відповідача 1 : Баранець О. А.,
довіреність б/н від 07.07.2014р.

Відповідача 2 : Баранець О. А.,
довіреність б/н від 07.07.2014р.

Третьої особи : Єременко В. Б.,
довіреність №09-32/1329 від 19.11.2013р.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового процесу у відповідності до ст.
81-1 ГПК України не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання
сторін.

В судовому засіданні представникам
сторін роз'яснено належні їм права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК
України.

Суть справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління активами "ІЗІ Лайф", м. Київ,
звернулося до господарського суду
Тернопільської області з позовом про
солідарне стягнення з відповідача 1 -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково виробнича
фірма "Інтеграл", м. Тернопіль, та
відповідача 2 - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтеграл", м.
Тернопіль, заборгованості за кредитним
договором № 03-461 від 02.09.2005р. в сумі
279340грн.06коп., з яких 276297грн.00коп.
заборгованості по кредиту та
3043грн.06коп. несплачених відсотків.

Ухвалою суду від 22.07.2013р. прийнято до
розгляду зустрічну позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Інтеграл" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеграл"
б/н від 08.07.2013р. до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія з
управління активами "ІЗІ Лайф" та
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" в особі
Філії "Відділення" ПАТ "Промінвестбанк"
в м. Тернопіль, про визнання недійсним
договору про відступлення права
вимоги.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 07.08.2013р.
(залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013р.)
первісний позов задоволено, стягнуто
солідарно з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Інтеграл" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеграл"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління активами ІЗІ Лайф" -
276297грн.00коп. заборгованості по
кредиту, 3043грн.06коп. несплачених
відсотків та 5586 грн. 80 коп. в повернення
судового збору. У задоволенні
зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 30.04.2014р. за результатами
розгляду касаційної скарги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Інтеграл" рішення господарського суду
Тернопільської області від 07.08.2013р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013р. у
справі №921/523/13-г/1 в частині первісних
позовних вимог скасовано. Справу в цій
частині направлено на новий розгляд до
господарського суду Тернопільської
області. В іншій частині рішення
господарського суду Тернопільської
області від 07.08.2013р. та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013р. у
справі №921/523/13-г/1 залишено без змін.

Згідно автоматичного розподілу
судових справ відповідно до Положення
про автоматизовану систему
документообігу суду, справу №921/523/13-г/1
передано на новий розгляд суду у складі
судді Андрушків Г. З.

Ухвалою суду від 28.05.2014р. матеріали
даної справи в частині первісних
позовних вимог: про солідарне
стягнення заборгованості в сумі
279340грн.06коп., прийнято до свого
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 18.06.2014р. о 10 год.
00 хв.

Ухвалою суду від 18.06.2014р., в порядку ст. 77
ГПК України, розгляд справи було
відкладено до 02.07.2014р. на 10 год. 00 хв., з
підстав викладених у ній. А також, в
судовому засіданні оголошувались
перерви, в порядку ст. 77 ГПК України, з
02.07.2014р. до 09.07.2014р. до 15 год. 00 хв., з
09.07.2014р. до 23.07.2014р. до 12 год. 20 хв. та з
23.07.2014р. до 28.07.2014р. до 15 год. 30 хв.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги
з врахуванням Постанови ВГСУ від
30.04.2014р. (лист б/н від 01.07.2014р.), що
підтримані під час розгляду справи
уповноваженими представниками,
зазначає, що ним належним чином у
відповідності до вимог ст..ст.512,514 ЦК
України оформлено факт переходу прав
за Кредитним договором про відкриття
кредитної лінії №03-461 від 02.09.2005р. і
Договором поруки №04-196 від 02.09.2005р. від
Первісного кредитора - Банку до Нового
кредитора - ТОВ "Компанія з управління
активами "Ізі Лайф" на підставі
договору відступлення права вимоги
№39/84 від 28.07.2010р. і відповідно до даного
договору отримав від ПАТ
Промінвестбанк право вимагати
виконання зобов"язань за кредитним
договором, в зв"язку з чим 30.07.2010 року на
виконання умов даного договору
Первісним кредитором було надіслано
Боржнику - НВФ "Інтеграл" та Поручителю -
ТзОВ "Інтерграл" лист - повідомлення
№1351 про відступлення права вимоги,
яким повідомлено останніх про
здійснення заміни кредитора в повному
обсязі у зобв"язанні за кредитним
договором №03.461 від 02.09.2005 року та
договорах забезпечення, а оскільки
норми діючого законодавства не містять
обов'язкового переліку доказів, які
мають бути надіслані Боржнику чи
Поручителю для підтвердження переходу
до Нового кредитора прав у
зобов'язанні, то відповідно вважає
вищезазначений лист - повідомлення
належним доказом повідомлення
відповідачів про заміну кредитора у
зобов"язанні, а посилання відповідачів
на ч.2ст.517 ЦК України - некоректними.
Також, позивач вважає вимогу до
відповідачів про стягнення
заборгованості солідарно, як таку, що
відповідає приписам ст. 554 ЦК України, а
також умовам Договору поруки №04-196 від
02.09.2005р., а відтак вважає що Боржник та
Поручитель мають солідарно
відповідати за порушення зобов'язання
за Кредитним договором.

Відповідач 1 та 2 у відзиві на позов
(лист б/н від 18.06.2014р.) та їх уповноважені
представники в судових засіданнях
вважають, що оскільки позивачем та
третьою особою не надано їм доказів
переходу до Нового кредитора (позивача
у справі) прав у зобов'язанні, відтак
відповідно до ч.2ст.517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов"язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов"язанні,
тобто до надання таких доказів у
боржників не виникло обов"язку
оплачувати борг новому кредиторові, а у
нового кредитора не виникло право
вимагати оплати боргу. Крім того,
відповідач 2, згідно додаткових
обґрунтувань до відзиву (лист б/н і
дати, вх..№13894 25.07.2014р.), зазначає, що
оскільки в Договорі поруки №04-196 від
02.09.2005 року не встановлено строку дії
поруки в розумінні ст..ст.251,252 ЦК
України, після закінчення якого
припиняється зобов"язання поручителя
по даному договору, то відповідно до
вимог ч.4ст.559 ЦК України порука за даним
договором є припинена, так як протягом
шести місяців з дня закінчення терміну
повернення кредиту (п.2.2 Кредитного
договору датою остаточного повернення
всіх отриманих в межах кредитної лінії
сум кредиту є 23.08.2010р.) вимога про сплату
боргу по кредитному договору №03-461 від
02.09.2005р. до ТзОВ "Інтеграл" як до
поручителя не надсилалась, а відтак
вимоги позивача є безпідставні. Також,
відповідачі стверджують, що оскільки
умовами Кредитного договору №03-461 від
02.09.2005р. (з урахуванням додатків до
нього) передбачено обов"язок
Позичальника (відповідача 1 у справі) по
поверненню отриманих кредитних коштів
безпосередньо у валюті договору, тобто
- у доларах США і за змістом Договору
відступлення права вимоги Банк (третя
особа у справі) відступив Позивачу
вимоги за даним кредитним договором,
тобто, ставши кредитором у
зобов"язанні, позивач за текстом
договору отримав право на отримання
від Позичальника платежів саме і
виключно у іноземній валюті, оскільки
валютою кредитного договору є долар
США, в той час, як у ТОВ "Компанія з
управління активами "Ізі Лайф" відсутня
ліцензія на здійснення валютних
операцій, відтак останнє не мало права
на момент укладення договору
відступлення приймати від боржника
передбачених кредитним договором
коштів в іноземній валюті..

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарським судом
встановлено наступне:

02 вересня 2005р. між Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком, правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" (надалі
- Банк) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Інтеграл" (надалі - Позичальник)
укладено кредитний договір про
відкриття кредитної лінії №03-461 (надалі
- Кредитний договір), відповідно до умов
п. 2.1 якого, Промінвестбанк надає
Позичальнику кредит шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії у
сумі, яка не може перевищувати 403 000
доларів США.

Згідно з п. 3.1. даного договору, кредит
надається Банком шляхом оплати
розрахункових документів (платіжних
доручень) Позичальника безпосередньо
із позичкового рахунку на рахунки
контрагентів Позичальника відповідно
до цільового призначення кредиту.

Пунктом 2.3. Кредитного договору
визначено, що кредит надається із
наступним цільовим призначенням: на
ремонт і реконструкцію будівлі,
технічне переозброєння, придбання
технологічного устаткування,
матеріалів.

Дата остаточного повернення всіх
отриманих в межах кредитної лінії сум
кредиту 23.08.2010р. (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору,
за користування кредитом
нараховуються відсотки на суму
фактичного щоденного залишку
заборгованості за отриманими коштами
та сплачуються Позичальником, виходячи
із встановленої Банком відсоткової
ставки у розмірі 12% річних у валюті
кредиту.

Згідно п. 4.2.2. Кредитного договору
Позичальник зобов'язався своєчасно
сплачувати плату за кредит та відсотки
за користування ним.

В той же час п. 4.3.4. Кредитного договору
визначено, що Банк має право вимагати
від позичальника (незалежно від
настання строку остаточного
повернення всіх одержаних в межах
кредитної лінії сум кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або плати за кредит, якщо: в
т. ч. Позичальник не виконав у строк
свої обов'язки по поверненню кредиту
та/або сплаті відсотків за надання
кредиту, та /або сплаті плати за кредит,
та/або інші обов'язки по сплаті
грошових коштів, що передбачені цим
договором, а також Позичальником
порушений графік повернення кредиту,
вказаний у п. 2.2 цього договору.

Пунктом 6.1 та 6.6 Кредитного договору
обумовлено, що він набирає чинності з
дати його підписання та діє до повного
повернення Позичальником отриманих
сум кредитних коштів, сплати у повному
обсязі відсотків за користування ним
та повного виконання Позичальником
будь-яких інших грошових зобов'язань,
прийнятих ним на себе згідно умов
даного Договору.

31.03.2006р., 16.05.2006р., 31.01.2007р., 08.06.2007р.,
28.01.2008р., 30.09.2008р., 30.04.2009р. та 05.07.2010р. між
Банком та Позичальником укладено
договори про внесення змін до
Кредитного договору, якими змінено та
доповнено його в частині забезпечення
кредиту, а також змінено ставки
відсотків за користування кредитом.

Як вбачається із вищезазначеного, між
сторонами договору №03-461 від 02.09.2005р.
виникли зобов'язання з кредитного
договору, згідно якого, в силу ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із статтями 173, 193 Господарського
кодексу України та статтями 525, 526, 530
Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Відповідно до
статті 202 Господарського кодексу
України, статті 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Із матеріалів справи слідує, що позивач
свої зобов'язання за Кредитним
договором №03-461 від 02.09.2005р. виконав,
надавши Позичальнику, окремими
траншами по кредитній лінії, у період з
02.09.2005р. по 28.07.2010р., кредит, що
підтверджується банківською випискою
руху коштів по рахунку, який в повному
обсязі не повернутий, як і відсотки за
користування ним. Даний факт
відповідачем 1 не заперечується.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі (ст. 547 ЦК України).

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватись виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

В забезпечення виконання зобов"язань
за вищезазначеним Кредитним договором
02 вересня 2005 між Банком (Кредитор), ТОВ
"Інтеграл" (Поручитель) та ТОВ
"Науково-виробнича фірма "Інтеграл"
(Боржник) було укладено договір поруки
№04-196 (надалі Договір поруки), згідно з
яким ТОВ "Інтеграл" взяло на себе
зобов'язання перед Кредитором нести
солідарну відповідальність з
Боржником за виконання останнім своїх
боргових зобов"язань за даним
Кредитним договором (№03-461 від 02.09.2005р. )

Підпунктами 3.1, 3.2 та 5.2 договору Поруки
обумовлено, що даний договір набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та припиняє свою дію в разі
повного виконання Боржником своїх
зобов'язань за основним договором або
Поручителем за цим договором.

28 липня 2010р. між Банком (Первісний
кредитор) та ТОВ "Компанія з управління
активами "Ізі Лайф" (Новий кредитор)
укладено договір відступлення права
вимоги №39/84 (надалі Договір
відступлення), відповідно до умов якого
Первісний кредитор відступає Новому
кредитору право вимоги за кредитним
договором №03-461 від 02.09.2005р.

Новим кредитором згідно договору
відступлення стало ТОВ "Компанія з
управління активами "Ізі Лайф" (надалі
ТОВ "Ізі Лайф").

Відповідно до п. 1.3 Договору
відступлення ТОВ "Ізі Лайф" має право
вимагати від Боржника повернення
грошових коштів в розмірі 276 297 грн. (що є
гривневим еквівалентом станом на дату
укладення цього договору суми 35 000 дол.
США) та сплати нарахованих відсотків в
сумі 3 043 грн. 06 коп. (що є гривневим
еквівалентом станом на дату укладення
договору відступлення права вимоги
суми 385,48 дол. США).

Окрім того, п. 1.8 Договору відступлення
передбачено, що до Нового кредитора
здійснюється відступлення права за
договорами, що забезпечують виконання
зобов'язань за Кредитним договором, а
саме: договір поруки №04-196 від 02.09.2005р.

Підпунктами 2.1, 2.1.1 даного договору
визначено, що Новий кредитор
зобов'язаний переказати на рахунок
Первісного кредитора, у день
підписання цього договору, суму в
розмірі 279 340 грн. 06 коп., за відступлення
права вимоги, а Первісний кредитор,
зобов'язаний передати протягом 3 (трьох)
робочих днів, з моменту надходження
зазначених коштів, оригінали усіх
документів, які свідчать про право
вимоги за Кредитним договором.

На виконання зазначено, позивачем
долучено до матеріалів справи платіжне
доручення №584 від 28.07.2010р. на суму 279 340
грн. 06 коп., як оплата вартості
відшкодування права вимоги за
Кредитним договором згідно договору
відступлення права вимоги №39/84 від
28.07.2010р., а також, підписаний між
сторонами Договору відступлення акт
приймання-передачі документів від
28.07.2010р.

В той же час, пп. 2.2.2, 2.2.3 Договору
відступлення передбачено, що Первісний
кредитор протягом 5 (п'яти) робочих днів
з моменту переходу права вимоги до
Нового кредитора зобов'язаний
повідомити Боржника, Поручителів про
здійснення відступлення права вимоги і
надати Новому кредитору докази
належного їх повідомлення.

Термін дії Договору відступлення п. 4.1
визначено до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань.

30 липня 2010р. Первісним кредитором було
надіслано позичальнику - ТОВ НВФ
"Інтеграл" та Поручителю - ТОВ
"Інтеграл", що підтверджується поштовою
квитанцією №0002 та списком згрупованих
поштових відправлень,
лист-повідомлення №1351 про
відступлення права вимоги, яким
повідомлено останніх про здійснення
заміни кредитора в повному обсязі у
зобов`язанні за кредитним договором
№03-461 від 02.09.2005р. та договорах
забезпечення.

30 січня 2013р. Новим кредитором надіслано
Боржнику - ТОВ НВФ "Інтеграл" та
Поручителю - ТОВ "Інтеграл"
повідомлення-вимогу №47 про сплату
заборгованості за Кредитним договором
№03-461 від 02.09.2005р. в 30-ти денний термін в
розмірі 279 340 грн. 06 коп.

Проте, вказана вимога залишена
останніми без задоволення, що
відповідачами не заперечується.

Підстави заміни кредитора у
зобов'язанні визначені ст. 512 ЦК
України, згідно положень п. 1 ч. 1 якої
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові (ч.
1 ст. 513 ЦК України).

Згідно ст. 516 ЦК України, заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

З даними нормами закону
кореспондуються положення пп. 1.5, 2.2.2
Договору відступлення, яким
передбачено обов'язок Первісного
кредитора письмово повідомити
Боржника, Поручителя про заміну
кредитора у зобов'язаннях, що виникли з
Кредитного договору та Договору
поруки, а також ризик Нового кредитора
реалізації своїх прав (вимоги) за
Кредитним договором.

Статтею 517 ЦК України визначено, що
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено
право боржника не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідачі не заперечують, що вони
були повідомлені про відступлення
права вимоги за Кредитним договором,
проте стверджують, що незважаючи на їх
запити до первісного кредитора з
вимогою надати їм докази переходу до
нового кредитора прав у зобов"язанні
(листи від 07.10.2010 року.), таких доказів
вони не отримали. Не здобуто таких
доказів і судом, незважаючи на те, що
ухвалами суду від 28.05.2014р. та від
18.06.2014р. такі докази (докази надання
відповідачам доказів переходу до
позивача прав у зобов"язанні за
Кредитним договором від 02.09.2005р. та
договором поруки від 02.09.2005року)
витребовувались судом у позивача.

З наведених підстав суд вважає, що
вимоги Нового кредитора у
зобов'язаннях за Кредитним договором
на підставі Договору відступлення до
відповідачів є передчасними, оскільки
як первісним кредитором та і ним, як
новим кредитором, не дотримано вимог ч.
2 ст. 517 ЦК України та не надано Боржнику
та Поручителю доказів переходу до
Нового кредитора (Товариства з
обмеженою відповідальністю"Компанія з
управління активами "ІЗІ Лайф") прав у
зобов"язанні.

Такої ж правової позиції дотримується
і Вищий господарський суд України у
постанові від 08.08.2013р. справа №
5/30/5022-809/2011.

В той же час, щодо вимог позивача про
солідарне стягнення з відповідача 2 -
ТзОВ "Інтеграл" , як з Поручителя
заборгованості за Кредитним договором
суд вважає за необхідне зазначити.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Пунктом 5.2 Договору поруки визначено,
що цей договір припиняє свою дію в разі
повного виконання Боржником своїх
зобов'язань за Основним договором або
Поручителем за цим договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, наявність в Договорі
поруки умови про його дію до повного
виконання Позичальником зобов'язання
за Кредитним договором або до повного
виконання Поручителем взятих на себе
зобов'язань не свідчить про те, що
договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст. 251, ст.
559 ЦК України, тому в даному випадку
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Зважаючи на те, що дата остаточного
повернення всіх отриманих в межах
кредитної лінії сум кредиту
встановлена у п.2.2 Кредитного договору -
23.08.2010р., а в Договорі поруки не
встановлено строку дії поруки в
розумінні вимог ст. 251, 252 ЦК України,
тому в даному випадку підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України,
а оскільки, як слідує із матеріалів
справи та не заперечується позивачем,
останній протягом шести місяців з дня
закінчення строку повернення кредиту
(23.08.2010року), а саме з 24.08.2010 року по 24.02.2011
року не звертався до поручителя
(відповідача 2 у справі) з вимогою про
погашення боргу за кредитним договором
(як встановлено судом вище, з такою
вимогою позивач звернувся до
поручителя лише 30.01.2013 року), тому
порука за Договором поруки є припинена
з 24.02.2011 року, а відтак позовні вимоги
про стягнення з поручителя
(відповідача 2 у справі) боргу за
кредитним договором є безпідставні і
задоволенню не підлягають..

Дана правова позиція висвітлена у
постанові Судової палати у цивільних
та господарських справах Верховного
суду України від 23.05.2012р.

При цьому судом не приймаються до уваги
доводи відповідачів про те, що оскільки
позивач за текстом договору
відступлення права вимоги від 28.07.2010
року отримав право на отримання від
Позичальника платежів саме і виключно
у іноземній валюті, оскільки валютою
кредитного договору є долар США, в той
час, як у ТОВ "Компанія з управління
активами "Ізі Лайф" відсутня ліцензія
на здійснення валютних операцій,
відтак останнє не мало права на момент
укладення договору відступлення
приймати від боржника передбачених
кредитним договором коштів в іноземній
валюті, оскільки даний договір
(відступлення права вимоги від 28.07.2010
року) з наведених підстав не визнаний
недійсним у встановленому законом
порядку, а відтак є дійсним і підлягає
до виконання в установленому порядку.

Статтями 32, 34 ГПК України встановлено,
що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст. 33 ГПК України).

З огляду на викладене позовні вимоги
задоволенню не підлягають..

Судовий збір, згідно ст. 49 ГПК України,
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ч.2
ст. 517, ч.4 ст. 559 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 35,
43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, господарський
суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено "22" серпня 2014р.

Суддя
Г.З.Андрушків