ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

"27" серпня 2014 р. Справа № 926/1343/13

За позовом приватного підприємця
ОСОБА_1 м.Чернівці

До фірми Wood and Silk LTD м.Лондон, Англія

Про стягнення суми боргу в розмірі 2047,20
євро та 721,82 євро пені

Суддя Гушилик С. М.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - приватний
підприємець

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: приватний підприємець
ОСОБА_1 м.Чернівці 25.12.2013 року
звернулася з позовом до фірми Wood and Silk LTD
м.Лондон, Англія про стягнення вартості
товарів та суми фінансової санкції в
сумі 2513,96 евро (26998,41 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що на підставі
Контракту № 5, укладеного сторонами,
позивач, як продавець взяв не себе
зобов'язання поставити відповідачу
(покупцю) дрова колоті з твердих порід
дерева у кількості визначеній у
замовленні покупця та вказується в
комерційному інвойсі, в яком також
зазначається вартість товару, що
постачається. Позивач свої умови
контракту виконав, поставив
відповідачу партію товару в кількості
40 м.куб., вартістю 2047,20 євро, про що був
складений інвойс №20, що підтверджено
вантажно митною декларацією, проте
відповідач в порушення умов контракту
за отриманий товар не розрахувався, що
призвело до виникнення боргу в сумі
2047,20 євро.

У відповідності до вимог ст.1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
виручка резидентів у іноземній валюті
підлягає зарахуванню на їх валютні
рахунки в уповноважених банках у
строки виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
180 календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується. Оскільки вантажно митна
декларація була оформлена 11.06.2013р. та
станом на день подання позову пройшло
166 днів.

Позивач зазначив, що відповідно до
вимог ст.4 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» перевищення 90 денного терміну
тягне за собою стягнення пені
(фінансової санкції) за кожний день
прострочення у розмірі 0,3% від суми
неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті. Станом на день звернення з
позовом розмір пені складає 466,76 євро
(5012,71 грн.), яку позивач просить стягнути
з відповідача.

Ухвалою суду від 25.12.2013 року порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 16.01.2014 року.

Ухвалою суду від 16.01.2014 року було
задоволено заяву позивача щодо
збільшення позовних вимог, отже судом
розглядається спір про стягнення з
відповідача суми боргу в розмірі 2047,20
євро (21985,70 грн.) та 721,82 євро (7306,50 грн.)
пені за порушення вимог Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті». Цією ж ухвалою було
відкладено розгляд справи на 03.02.2014
року.

В судове засідання, яке відбулося 03.02.2014
року представник відповідача повторно
не з'явився, жодних пояснень суду не
надав.

Ухвалою суду від 03.02.2014 року, у зв'язку з
відсутністю доказів про належне
повідомлення відповідача та на
виконання вимог статті 15 Конвенції про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних або
комерційних справах (Гаага, 1965), на
підставі частини 1 статті 79
господарського процесуального кодексу
України господарським судом було
зупинено розгляд справи до 19.08.2014 року 11
години та направлено копії ухвал
господарського суду Чернівецької
області від 25.12.2013 року про порушення
справи №923/1343/13 та від 03.02.2014 року, а
також позовну заяву б/н від 25 грудня 2013
року з додатками англійською мовою,
копії контракту № 5 від 14.05.2013р., копію
інвойсу № 20, від 31.05.2013р., копію вантажно
митної декларації № 408040000/201/008124 від
11.06.2013 року, для вручення відповідачу в
порядку, передбаченому Гаазькою
Конвенцією про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах від
15.11.1965 року, через Міністерство юстиції
України.

Також, у відповідності до вимог чинного
законодавства, в повідомленні,
направленому судом відповідачу
зазначалось, що у випадку нез'явлення
його представника в судове засідання
19.08.2014 року, розгляд справи буде
відкладено на 27.08.2014 року на 11 годину.

01.07.2014 року на адресу господарського
суду надійшли письмові документи, які
підтверджують належне повідомлення
відповідача у відповідності до вимог
Конвенції про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах
(Гаага, 1965) та господарського
процесуального законодавства України.

Ухвалою суду від 19.08.2014 року було
поновлено провадження у справі та
призначено розгляд справи на 19.08.2014
року.

В судове засідання, яке відбулося 19.08.2014
року представники сторін не з'явились,
жодних пояснень суду не надали, хоч і
були належним чином повідомлені.

Ухвалою суду від 19.08.2014 року розгляд
справи було відкладено в зв'язку з
нез'явленням представників сторін на
27.08.2014 року.

В судовому засіданні, яке відбулося
27.08.2014 року, представник позивача
підтримав свої вимоги, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився і
причини своєї неявки суду не повідомив,
при цьому суд неодноразово попереджав
відповідача про те, що у випадку його
неявки в судове засідання спір буде
розглянуто за наявними в матеріалах
справи доказами.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовна вимога, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення по суті,
суд -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі
Позивач) і фірмою Wood and Silk LTD м.Лондон,
Англія в особі директора Daniel Greg (далі
Відповідачем) було укладено контракт
№5, за умовами якого Позивач передає
Відповідачу товар - дрова колоті з
твердолистяних порід дерева (далі
товар), а останній зобов'язався
прийняти і оплатити його (п.1 Контракту).

Згідно п.2.1, п2.2, 3.6 Контракту валютою
платежу є євро, ціна за одиницю товару,
загальна вартість, асортимент і
кількість кожної партії товару
зазначається в комерційному рахунку
(інвойсі), який оформлюється на кожну
партію товару, одержувачем товару може
бути і інша фірма, про що повинно бути
зазначено в комерційному рахунку -
інвойсі, який оформлюється на кожну
партію.

31.05.2013 року позивачем було сформовано
партію товару в кількості 40.м.куб,
вартістю 2047,20 євро, що підтверджується
інвойсом №20 від 31.05.2014 року. Згідно
вказівки відповідача, партія товару
була направлена на адресу підприємства
ЕSS КаmіnhоІzhandel Nuernberger str.4, 91177 Тhaelmaessing,
Deutschland (Німеччина).

Пунктами 3.1, 3.5 Контракту передбачено,
що поставка товару здійснюється на
умовах FCA - м.Чернівці у відповідності з
Міжнародними правилами інтерпретації
комерційних термінів Incoterms-2010, а
продавець вважається таким що виконав
свої зобов'язання по поставці товару за
контрактом тоді, коли товар буде
передано перевізнику.

Згідно вищезазначеного, вказану партію
товару було передано перевізнику -
фізичні особі-підприємцю ОСОБА_2,
зареєстрованому в м.Тернопіль, що
підтверджується міжнародною
товарно-транспортною накладною №174464
від 13.06.2014 року.

Позивачем було виконано свої обов'язки
за Контрактом, що підтверджується
вантажною митною декларацією
№408040000/201/008124 від 11 червня 2013 року.
Вантаж було доставлено відповідачу,
вказаному в розпорядженні 13 червня 2013
року, що підтверджується відміткою
Одержувача в графі 24
товарно-транспортної накладної типу
СМК №174464.

У відповідності до розділу 9 Контракту
всі спори, які виникають під час
виконання умов контракту вирішуються
шляхом переговорів, або в
Господарському суді Чернівецької
області.

Відповідно до п. 1 ст. 76 Закону України
«Про міжнародне приватне право» у
якості однієї з підстав визначення
підсудності справи судам України
визначає випадок, коли сторони
передбачили своєю угодою підсудність
справи з іноземним елементом судам
України, крім випадків виключної
підсудності справ судам України
передбачених статтею 77 цього Закону
України.

Таким чином, якщо сторони передбачили
своєю угодою підсудність справи з
іноземним елементом судам України,
крім випадків виключної підсудності,
спір підлягає вирішенню в
господарських судах України з
урахуванням вимог розділу III ГПК.

Статтею 76 Закону України «Про
міжнародне приватне право»
передбачено здійснення судом України
юрисдикції у випадку укладення
сторонами відповідної угоди, та
закріплення вибору підсудності справи
з іноземним елементом - «пророгаційної
угоди». У пророгаційній угоді
вказується суд певної держави, а отже
дана угода не лише обґрунтовує
компетенцію обраного суду, але й
виключає можливість вирішення спору в
суді іншої держави.

Відповідно до статті 38 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
спори, що виникають між суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності,
іноземними суб'єктами господарської
діяльності у процесі такої діяльності
можуть розглядатися судами України, а
також за згодою сторін спору
Міжнародним комерційним арбітражним
судом та Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
та іншими органами вирішення спору,
якщо це не суперечить чинним законам
України або передбачено міжнародними
договорами України.

Статтею 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» від
16.04.1991, № 959-XII передбачено, що
зовнішньоекономічна діяльність -
діяльність суб'єктів господарської
діяльності України та іноземних
суб'єктів господарської діяльності,
побудована на взаємовідносинах між
ними, що має місце як на території
України, так і за її межами;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) - матеріально оформлена
угода двох або більше суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та їх
іноземних контрагентів, спрямована на
встановлення, зміну або припинення їх
взаємних прав та обов'язків у
зовнішньоекономічній діяльності.

У відповідності до ст. 6 зазначеного
Закону зовнішньоекономічний договір
(контракт) укладається суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності або
його представником у простій письмовій
формі, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України чи
законом. Повноваження представника на
укладення зовнішньоекономічного
договору (контракту) може випливати з
доручення, статутних документів,
договорів та інших підстав, які не
суперечать цьому Закону. Дії, які
здійснюються від імені іноземного
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності
України, уповноваженим на це належним
чином, вважаються діями цього
іноземного суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають право самостійно
визначати форму розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями
з-поміж тих, що не суперечать законам
України та відповідають міжнародним
правилам.

Відповідно до вимог п. 2.3. Контракту
оплата товару проводиться на протязі 2
календарних днів після його одержання
покупцем на валютний рахунок продавця.
Згідно умов Контракту, відповідач
зобов'язаний був перерахувати кошти на
валютний рахунок позивача до 15 червня
2013 року.

Згідно статті 1 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності.

Згідно п.п. 11.1-11.3 Контракту, дана
домовленість-договір сторін вступає в
силу після підписання обома сторонами
і строк дії Контракту встановлено до
31.12.2013 року, зазначено, що закінчення
строку дії Контракту не тягне за собою
припинення невиконаних зобов'язань
сторін і не звільняє від
відповідальності за їх порушення.

З наданої позивачем Виписки по
особовим рахункам ПАТ «Енергобанк» з
11.06.2013 по 15.11.2013 року вбачається, що
відповідачем не було виконано
зобов'язань за Контрактом №5.

Митна декларація була оформлена 11
червня 2013 року, а станом на день
звернення позивача з позовом до суду
пройшло 166 днів, в тому числі 162 дні
прострочення платежу.

Відповідно до вимог Постанови від 14
травня 2013 року №163 Правління
Національного Банку України «Про зміну
строків розрахунків за операціями з
експорту та імпорту товарів і
запровадження обов'язкового продажу
надходжень в іноземній валюті»
встановлено, що валютну виручку за
постачання товару повинно бути
зараховано на рахунок позивача не
пізніше 90 днів з дня оформлення
вантажної митної декларації.

Згідно статті 4 Закону України від 23.09.94
N 185/94-ВР «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
порушення резидентами строків
повернення валютної виручки або
строків поставки товару, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка від
суми неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості.

У разі прийняття судом або арбітражним
судом, Міжнародним комерційним
арбітражним судом чи Морською
арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом термінів, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
терміни, передбачені статтями 1 і 2
цього Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
зазначених термінів не сплачується з
дати прийняття позову до розгляду
судом або арбітражним судом.

Статтею1 Цивільного кодексу України та
статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що договір є
підставою для виникнення цивільних
прав і обов'язків (господарських
зобов'язань).

Згідно з приписами статті 509 ЦК України,
зобов'язання є правовідношенням, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші), чи утриматися від
виконання певних дій, а інша сторона
має право вимагати виконання такого
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Зокрема, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

При цьому, частиною 6 статті 231 ГК
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Таким чином, враховуючи відсутність
доказів сплати заборгованості за
контрактом та правомірне нарахування
пені за кожний день прострочення у
розмірі 0,3 відсотка від суми
неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару), сума боргу у
розмірі 2047,82 євро за Контрактом №5 від
14.05.2013 року та заборгованість по пені за
кожний день прострочення у розмірі 0,3
відсотка від суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару) в
сумі 721, євро (станом на день звернення
позивача з позовом до суду термін
платежу, за який нараховується пеня
складає 116 днів) підлягають стягненню.

Також суд зазначає, що відповідачем,
під час розгляду справи, жодних доказів
та пояснень на спростування обставин,
зазначених позивачем у позовній заяві,
не надано, також відповідач
систематично не з'являвся в судове
засідання, відзиву на позов суду не
наддав, отже суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову у
повному обсязі.

Відповідно до п.19 Інформаційного листа
ВГС України від 29.06.2010 року № 01-08/369 «Про
деякі питання порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів України у 2009 році щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України»
господарський суд може прийняти
рішення про стягнення з відповідача
суми заборгованості саме в іноземній
валюті у спорах, пов'язаних із
здійсненням валютних операцій у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.55 Господарського
процесуального кодексу України ціна
позову у позовах про стягнення
іноземної валюти визначається в
іноземні валюті та у карбованцях
відповідно до офіційного курсу,
встановленого Національним банком
України на день подання позову.

Офіційний курс євро до гривні станом на
25.12.2013р. становить: 10,9376 грн. за 1 євро.
Отже, сума боргу в розмірі 2047,20 євро, за
курсом НБУ на момент звернення до суду
становить 22391,49 гривень та сума пені за
721,82 євро становить 7889,49 гривень.

Судові витрати покладаються на
відповідача з вини якого спір
безпідставно доведено до вирішення в
судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фірми Wood and Silk LTD буд.7,
вул. Balfour Road, Лондон, Англія (інд.W30DQ, рах.
GB44 BARC7330 SWIFT BARCGB22) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, (інд.код НОМЕР_1, рах.НОМЕР_2) -
2047,20 євро. заборгованості за
контрактом, (що на момент звернення з
позовом в гривневому еквіваленті
становить 22391,49 грн.), 721,82 євро
заборгованості по пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка від
суми неодержаної виручки, (що на момент
звернення з позовом в гривневому
еквіваленті становить 7889,49 грн.) та 1720,50
грн. судового збору.

Повний тест рішення підписано 01.09.2014
року.

Суддя
С.М.Гушилик