ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"09" вересня 2014 р.
Справа № 911/3834/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Радавей Україна»,

м. Хмельницький

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Київська обл., Васильківський район,
смт. Гребінки

про стягнення 10 819 грн. 23 коп.

встановив:

Подана позивачем позовна заява не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно з вимогами ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України та п. 2
ч. 1 ст. 57 ГПК України позивач, прокурор
чи його заступник зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення та до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, докази надіслання іншій стороні
копії позовної заяви і доданих до неї
документів відсутні, оскільки додана
до позовної заяви копія фіскального
чеку УДППЗ «Укрпошта» № 6054 від 29.08.2014
року, та опису вкладення у цінний лист
від 29.08.2014 року не можуть бути доказом
надсилання позовної заяви відповідачу,
тому що вказані документи, датовані
29.08.2014 року не можуть стверджувати факт
надсилання позовної заяви від 01.09.2014
року, тобто такої, що складена пізніше.

Отже, позивачем не додано до позовної
заяви доказу надсилання її копії іншій
стороні у справі.

Крім того, до позовної заяви не додано
документів, які підтверджують сплату
судового збору у встановленому
порядку.

На даний час зберігає чинність
Інструкція про порядок обчислення та
справляння державного мита,
затверджена наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 22.04.1993 р. № 15. Відповідно до
пункту 3 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 21.11.2011
р. № 01-06/1625/2011 «Про деякі питання
практики застосування Закону України
«Про судовий збір», у вирішенні питань,
пов'язаних зі сплатою та поверненням
сум судового збору при розгляді справ
господарськими судами, останніми мають
враховуватися відповідні положення
Інструкції в частині, що не суперечить
Закону.

Відповідно до пункту 14 Інструкції про
порядок обчислення та справляння
державного мита, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 22.04.1993 р. №15 (із
змінами і доповненнями), при
перерахуванні судового збору з рахунку
платника до документа, щодо якого
вчиняється відповідна дія (в даному
випадку - позовна заява), додається
останній примірник (тобто оригінал)
платіжного доручення з написом
(поміткою) кредитної установи такого
змісту: «Зараховано в дохід бюджету __
грн. (дата)». Цей напис скріплюється
першим і другим підписами посадових
осіб і відтиском печатки кредитної
установи з відміткою дати виконання
платіжного доручення.

Аналогічні вимоги до оформлення
платіжного доручення містяться в
Інформаційному листі Державної
судової адміністрації України від
10.11.2011 р. № 06-1409.

Таким чином, за змістом частини другої
ст. 34 ГПК України належним доказом
сплати позивачем судового збору є
оригінал платіжного доручення із
засвідчувальним написом про
зарахування коштів до державного
бюджету, скріпленим першим і другим
підписами посадових осіб і відтиском
печатки кредитної установи з відміткою
дати виконання платіжного доручення.

Натомість в якості доказу сплати
судового збору позивачем до позовної
заяви додано платіжне доручення № 2270
від 28.08.2014 р. на суму 1 827 грн. 00 коп., що не
містить вказаного засвідчувального
напису.

Таким чином, платіжне доручення № 2270
від 28.08.2014 р. не може вважатися
документом, що підтверджує сплату
судового збору у встановленому
порядку.

Також суд звертає увагу заявника на те,
що при повторному зверненні до суду
необхідно надати оригінал платіжного
доручення або довідку про зарахування
суми сплаченого судового збору до
Державного бюджету України.

Отже, позовна заява з вказаних підстав
підлягає поверненню без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення вказаних
недоліків.

З урахуванням наведеного, керуючись п.
4, 6 частини 1 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву та додані до неї
документи повернути позивачеві без
розгляду.

Додаток: позовна заява та додані до неї
документи - позивачу.

Суддя
Мальована Л.Я.