ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 р.
Справа № 914/2469/14

За позовом:Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком», м. Київ в
особі Регіонального центру технічної
експлуатації транспортної
телекомунікаційної мережі № 5 філії
«Дирекція первинної мережі Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
м. Львів;до відповідача:Управління
державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України у
Львівській області, м.
Львів;про:стягнення 8071,81 грн. Суддя -
Крупник Р.В. Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін:від
позивача:Непийвода Ю.В. - пров.
юрисконсульт відділу прав.
забезпечення РЦТЕТТМ № 5 філії
«Дирекція первинної мережі ПАТ
«Укртелеком» (довіреність № 355 від
11.12.2013р.);від відповідача:Григор’єва
У.П. - представник (довіреність №2 від
13.02.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

10.07.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява ПАТ «Укртелеком» в особі
Регіонального центру технічної
експлуатації транспортної
телекомунікаційної мережі № 5 філії
«Дирекція первинної мережі ПАТ
«Укртелеком» (надалі - Позивач) до
Управління державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України у Львівській
області (надалі - Відповідач) про
стягнення 8071,81 грн.

Ухвалою господарського суду від
11.07.2014р. порушено провадження по справі,
її розгляд призначено на 07.08.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 07.08.2014р. з'явився, пояснив
суду, що 23.04.2013р. між позивачем та
відповідачем було укладено Договір
оренди нерухомого майна товариства
№143-8, відповідно до якого орендодавець
(позивач) передав, а орендар
(відповідач) прийняв в строкове, платне
користування приміщення ДОСС ЦТЕТМ-18,
розташоване в м. Львові на 1-му поверсі
6-ти поверхового будинку №45 по вул.
Дорошенка, загальною площею 1м.кв. для
встановлення обладнання орендаря. За
умовами Договору орендар
зобов'язувався вносити орендну плату
не пізніше 20 числа місяця, наступного
за розрахунковим в розмірі,
встановленому в Договорі. Однак,
всупереч умовам Договору, відповідач
взяті на себе зобов'язання (в частині
своєчасного внесення орендної плати)
не виконав, в результаті чого,
утворилася заборгованість в розмірі
6858,00 грн., що стало підставою звернення
позивача до суду. 01.08.2014р. позивач через
канцелярію суду подав заяву, якою
просить суд припинити провадження у
справі в частині стягнення основної
суми боргу, оскільки така була сплачена
відповідачем після порушення
провадження у справі. Натомість,
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 277,66 грн. пені, 155,32 грн. три
відсотки річних та 780,83 грн. інфляційних
втрат позивач підтримав, просив суд їх
задоволити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 07.08.2014р. з'явився, через
канцелярію суду подав заперечення на
позовну заяву, в яких зазначив, що
заборгованість за Договором виникла з
незалежних від відповідача причин,
зокрема, внаслідок того, що ГУДКСУ у
Львівській обл. не було проведено
платіжних доручень, призначених для
оплати орендної плати за Договором.
Відтак, просив суд у задоволенні
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача пені, трьох відсотків
річних та інфляційних втрат відмовити.

Крім цього, представник відповідача
подав клопотання про залучення до
участі у справі ГУДКС у Львівській
області в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача.

Розглянувши дане клопотання, суд
прийшов до висновку, що таке
задоволенню не підлягає, оскільки
згідно п. 1.6. Постанови Пленуму ВГС
України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» ГПК
України передбачає можливість участі в
судовому процесі третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог, на
предмет спору, якщо рішення
господарського суду зі спору може
вплинути на права та обов'язки цієї
особи щодо однієї із сторін. Проте,
відповідачем до поданого клопотання не
додано жодних належних та допустимих
доказів того, що рішення
господарського суду по даній справі
може вплинути на права та обов'язки
Головного управління державної
казначейської служби України у
Львівській області, а тому суд
відмовляє в задоволенні цього
клопотання.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2013р. між позивачем та відповідачем
укладено Договір оренди рухомого майна
товариства (технологічні приміщення)
№143-8 (надалі - Договір), відповідно до п.
1.1. якого орендодавець (позивач)
передає, а орендар (відповідач) бере у
строкове, платне користування
приміщення ДОСС ЦТЕТТМ-18 (далі - Майно),
розташоване в м. Львові на 1-му поверсі
6-ти поверхового будинку №43 по вул.
Дорошенка, загальною площею 1 (один) м2
технологічних приміщень для
встановлення обладнання орендаря.

Положеннями п. 12.1. Договору визначено,
що цей Договір набирає чинності від
дати підписання його сторонами, діє до
31 грудня 2013р. та регулює відносини між
сторонами з 01.01.2013р.

Згідно п. 2.2. Договору передача
орендареві майна в користування
здійснюється одночасно з підписанням
повноважними представниками сторін
Акта приймання-передачі майна (додаток
1), вказаного в п. 1.1. цього Договору.

01.01.2013р. на виконання зобов'язань за
Договором, позивачем було передано, а
відповідачем прийнято об'єкти оренди, у
задовільному технічному та
санітарному стані, про що свідчить
підписаний та скріплений печатками
сторін Договору Акт
приймання-передання майна від 01.01.2013р.

В п.п. 3.1., 3.4.-3.6. Договору сторони
погодили, що орендна плата
встановлюється орендодавцем за
домовленістю сторін (за договірною
ціною) на підставі його внутрішніх
нормативних актів і відповідно до
фіксованого розміру місячної орендної
плати становить 1143,00 грн. з ПДВ (20%) за 1м2
технологічних приміщень. Орендна плата
за перший місяць оренди за 1м2 всієї
орендованої площі становить 1143,00 грн. з
ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на
індекс інфляції протягом всього строку
дії договору оренди. Орендар
відшкодовує витрати на електроенергію
у порядку, визначеному Правилами
користування електричною енергією та
на підставі окремого розрахунку
орендодавця у термін, зазначений у п. 3.6.
Договору. Орендодавець станом на
останній календарний день
розрахункового місяця складає акт про
надані послуги та не пізніше 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
разом з рахунком та податковою
накладною надає його орендарю. Орендна
плата перераховується орендарем у
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок орендодавця, не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються орендодавцем не пізніше
10 числа місяця, наступного за
розрахунковим та надаються орендарю
разом з актом про надані послуги та
податковою накладною.

Факт належного виконання позивачем
зобов'язань за Договором
підтверджується наявними в матеріалах
справи Актами про надані послуги за
період з квітня 2013р. по листопад 2013р.
включно. Вказані акти підписані
повноважними представниками сторін
договору та скріплені їх печатками.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, платіжних доручень
вбачається, що після порушення
провадження у справі відповідачем було
в повному обсязі погашено основну суму
боргу в розмірі 6858,00 грн.

Докази сплати відповідачем решти
боргу, а саме 277,66 грн. пені, 155,32 грн. три
відсотки річних та 780,83 грн. інфляційних
втрат станом на 07.08.2014р., в матеріалах
справи - відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає, що провадження у справі
щодо стягнення з відповідача основної
суми боргу в розмірі 6858,00 грн. підлягає
припиненню, натомість решта позовних
вимог є такими, що підлягають
задоволенню повністю, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які
кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Судом встановлено, що внаслідок
неналежного виконання відповідачем
умов Договору в частині сплати
орендної плати, відповідач заборгував
позивачу 6858,00 грн. Проте, вказані
грошові кошти були сплачені
відповідачем після порушення
провадження у справі.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Умовами пункту 8.2. Договору його
сторони погодили, що у разі наявності
заборгованості по орендній платі чи
інших витратах за Договором за
попередній місяць станом на 20 число
поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня, починаючи з 21
числа поточного місяця, до дати
погашення заборгованості.

Як вбачається з розрахунків долучених
до позовної заяви, позивач, крім суми
основного боргу, просить стягнути з
відповідача 277,66 грн. пені. Здійснивши
перерахунок пені суд прийшов до
висновку, що даний розрахунок
здійснений правильно, а тому пеня у
розмірі 277,66 грн. підлягає стягненню з
відповідача повністю.

Статтею 625 ЦК України встановлено,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Також, крім суми основного боргу та
пені, позивач просить суд стягнути з
відповідача три відсотки річних у
розмірі 155,32 грн. та 780,83 грн. інфляційних
втрат.

Перевіривши здійснені позивачем
розрахунки, суд прийшов до висновку, що
три проценти річних та інфляційні
втрати підлягають стягненню з
відповідача повністю.

При цьому, суд відхиляє посилання
відповідача, як підставу виникнення
заборгованості за Договором -
непроведенням державним казначейством
платіжних доручень на оплату орендної
плати, з огляду на наступне.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 1.4.
Постанови від 17.12.2013р. №14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»
моментом виконання грошового
зобов'язання є дата зарахування коштів
на рахунок кредитора або видачі їх йому
готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8
цього Закону банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в розрахунковому документі,
який надійшов протягом операційного
часу банку, в день його надходження. При
цьому порушення банком, що обслуговує
платника (боржника), строку
перерахування коштів до банку, який
обслуговує кредитора, або несвоєчасне
зарахування банками коштів на рахунок
кредитора, в зв'язку з чим сталося
прострочення виконання грошового
зобов'язання, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання цього
зобов'язання, однак надає боржникові
право звернутися до банку, який його
обслуговує, з вимогою щодо сплати пені
відповідно до пункту 32.2 статті 32
названого Закону.

Таким чином, непроведення державним
казначейством платіжних доручень на
оплату, не може являтися підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з відповідача пені,
трьох відсотків річних та інфляційних
втрат.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають до задоволення повністю.

Судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
відповідно до положень ст. 49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Управління державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України у Львівській
області (79012, м. Львів, вул. Вітовського,
55; ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» в особі Регіонального
центру технічної експлуатації
транспортної телекомунікаційної
мережі № 5 філії «Дирекція первинної
мережі Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» (79010, м. Львів,
вул. Пекарська, 41; ) 277,66
грн. пені, 155,32 грн. три відсотків річних,
780,83 грн. інфляційних втрат та 1827,00 грн.
судового збору.

3. Провадження у справі щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача 6858,00 грн. основного боргу -
припинити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
12.08.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.