м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дітрейд"
до Комунального підприємства
"Госпкомобслуговування"
про стягнення грошових коштів
Суддя Котков О.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Сліпченко М.С.
(представник за довіреністю);
від відповідача: не з'явились.
В судовому засіданні 04 вересня 2014 року,
відповідно до положень
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

СУТЬ СПОРУ:

18 липня 2014 року до канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дітрейд" (позивач) на
розгляд суду надійшла позовна заява
№ 1808 від 14.07.2014 року в якій викладені
позовні вимоги про стягнення з
Комунального підприємства
"Госпкомобслуговування" (відповідач)
заборгованості за договором поставки
№ К/594 від 25.05.2013 року в сумі 2482,55 грн.
(дві тисячі чотириста вісімдесят дві
гривні 55 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, як Покупець, не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання за договором поставки №
К/594 від 25.05.2013 року, зокрема, у визначені
договором строки не здійснив в повному
обсязі оплату вартості переданого йому
позивачем, як Постачальником, товару,
внаслідок чого у відповідача
утворилась заборгованість перед
позивачем.

Відповідач надав до суду клопотання, в
якому для погашення заборгованості в
розмірі 2482,55 грн. за договором поставки
№ К/594 від 25.05.2013 року пропонує порядок,
шляхом укладання мирової угоди між
Комунальним підприємством
"Госпкомобслуговування" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Дітрейд".
Додана до вказаного клопотання мирова
угода від 19 серпня 2014 року підписана
одноособово директором КП
"Госпкомобслуговування" - Духневич К.А.
та скріплена печаткою підприємства
останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

Пунктом 3.19. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що одним
із способів вирішення господарського
спору є мирова угода сторін, яка може
стосуватися лише прав і обов'язків
сторін щодо предмета позову (частини
перша і третя статті 78 ГПК). Мирова
угода підписується особами,
уповноваженими представляти сторони в
господарському суді (стаття 28 ГПК).

Дослідивши подане до суду клопотання,
суд дійшов висновку про відмову в його
задоволенні, з підстав його
необґрунтованості, оскільки останнє
суперечить приписам ст. 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі, розгляд справи
призначено на 19.08.2014 року.

В судовому засіданні 19 серпня 2014 року,
відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено перерву до 04 вересня 2014 року,
про що сторін було повідомлено під
розписку.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явилися.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2013 року між позивачем (надалі -
Постачальник або Продавець) та
відповідачем (далі по тексту - Покупець
або Отримувач) (разом - сторони) було
укладено договір поставки № К/594
(належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір або Договір
поставки), відповідно до п. 1.1. якого
Постачальник зобов'язується
передавати у власність Покупця
продукцію (надалі - товар), а Покупець
зобовязується приймати цей товар та
оплачувати його в порядку і на умовах,
цим Договором.

Позивач зазначає, що на виконання умов
Договору Постачальник передав, а
Покупець прийняв товар на загальну
суму - 3436,64 грн., при цьому, позивач
вказує, що Покупець лише частково
розрахувався за товар, зокрема на суму -
954,09 грн., а відтак, за розрахунками
позивача, відповідач має
заборгованість за Договором в розмірі
2482,55 грн.

Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в
матеріалах справи документи та докази,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язань -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вже було встановлено судом, 25 травня
2013 року між сторонами укладено договір
№ К/594, відповідно до п. 1.1. якого
Постачальник зобов'язується
передавати у власність Покупця
продукцію (надалі - товар), а Покупець
зобов'язується приймати цей товар та
оплачувати його в порядку і на умовах,
цим Договором.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору в травні та
вересні 2013 року позивач передав товар
на загальну суму 3436,64 грн., що
підтверджується товарно-транспортними
накладними №№: 05273116 від 27.05.2013 року та
09173258 від 17.09.2013 року (належним чином
засвідчені копії товарно-транспортних
накладних містяться в матеріалах
справи), а відповідач отримав товар, що
підтверджується підписом Отримувача
на відповідних товарно-транспортних
накладних .

Статтею 691 Цивільного кодексу України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України
Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що
Покупець зобов'язується сплатити
вартість поставленої партії товару
протягом 14 (чотирнадцяти) календарних
днів з моменту отримання товару. Оплата
здійснюється Покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний банківський рахунок
Постачальника, або шляхом внесення
готівки в касу Постачальника.

З матеріалів справи слідує, що Покупець
перерахував на користь Постачальника
954,09 грн. за товар по Договору,
що підтверджується довідкою ПАТ «Вест
Файненс Енд Кредит Банк» від 07.07.2014 року
№ 4468, яка міститься в матеріалах
справи.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Враховуючи викладене, зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
контррозрахунку суми заявленої до
стягнення, з урахуванням того, що
доказів оплати товару по Договору у
більшому розмірі, аніж вказано
позивачем в позовній заяві, станом на
вересень 2014 року, до суду не
представлено, обґрунтованими є позовні
вимоги про стягнення з Покупця на
користь Постачальника заборгованості
за Договором поставки в розмірі 2482,55
грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят
дві гривні 55 копійок).

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору в сумі 1 827,00 грн.
відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Госпкомобслуговування"
(ідентифікаційний код 21465789, адреса: 01044,
м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6-А,
р/р № 9900 в АТ
«УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005), або з
будь-якого іншого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дітрейд"
(ідентифікаційний код 38518542, адреса: 04073,
м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, р/р №
2301 ДАТ «КРЕДИТВЕСТ БАНК», МФО 380441)
грошові кошти: основного боргу - 2482,55
грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят
дві гривні 55 копійок) та судові витрати
- 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім гривень). Видати наказ.

Копію даного рішення направити
відповідачу у справі 910/14790/14.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 09.09.2014р.

Суддя
О.В. Котков