ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.09.14р. Справа № 904/4431/14За позовом
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ
КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг

про стягнення 26 822,28 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Черненко Є.І., довіреність
№ 34 від 01.01.2014 року, юрисконсульт
станції Кривий Ріг відокремленого
структурного підрозділу "Криворізька
дирекція залізних перевезень"
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця";

від відповідача: Матвєєва Т.В.,
довіреність № 5216/45 від 23.01.2014т року,
юрисконсульт юридичного відділу.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про
стягнення заборгованості у сумі
26 822,28грн., з яких: 25 659,12грн. - плата за
користування вагонами, 1 163,16грн. - збір
за зберігання вантажу. Судовий збір у
сумі 1 827,00 грн. позивач просить покласти
на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що взаємовідносини
позивача з відповідачем щодо подачі та
забирання вагонів регулюються як
Статутом залізниць України, так і
укладеним між ними договорами №
ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч від 06.11.2008 року та №
ПР/М13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 від 28.11.2013р.
про експлуатацію залізничної під'їзної
колії Відкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці.

За накладними залізницею були прийняті
до перевезення на адресу відповідача
порожні вагони, що належать ТОВ
"ЄвразТрансУкраїна" та ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат".
Однак, на шляху прямування, відповідно
до вимог пунктів 9, 10 Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 25.02.1999 року № 113,
вагони були затримані на станції
Кривий Ріг Західний Придніпровської
залізниці за наказом № 764 від 24.12.2013 р., з
урахуванням актів загальної форми №195
та за актом про затримку вагонів форми
ГУ-23а №195 від 24.12.2013р та на станції
Гейківка Придніпровської залізниці за
наказом № 762 від 23.12.2013р. та за актом про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 8 від
23.12.2013 р., з урахуванням акту загальної
форми ГУ-23 № 8 від 23.12.2013 р. Затримка
сталась через зайнятість колій на
станції призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці у зв'язку з
несвоєчасним забиранням вантажу
одержувачем на свою під'їзну колію.

На підставі зазначених актів,
позивачем складені відомості плати за
користування вагонами та
накопичувальні картки із розрахунком
плати за користування вагонами та
збору за зберігання вантажу, які
відповідачем підписані із
застереженням щодо готовності
прийняти спірні вагони.

Як зазначає позивач, на момент видання
наказів про затримку вагонів на
станції призначення Кривий Ріг усі
колії були зайняті вагонами, які
несвоєчасно вивозилися комбінатом на
свою під'їзну колію. За цим фактом
складені акти загальної форми ГУ-23, які
доводять вину ВАТ "Південний ГЗК" у
зайнятості колій станції призначення,
що унеможливлювало доставку
залізницею вантажу до станції
призначення.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
наведених у позові підстав.

Відповідач проти позову заперечує. У
відзиві на позов та у письмових
поясненнях зазначає, що відомості
плати за користування вагонами та
накопичувальна картка підписані його
представниками із застереженням щодо
готовності прийняти спірні вагони на
свою під'їзну колію, на підтвердження
чого ним надані відповідні довідки
щодо наявності вільних під'їзних колій
на станції Допоміжна на час видання
наказів про затримку спірних вагонів.

На думку відповідача вказана обставина
свідчить про відсутність його вини у
затримці спірних вагонів на станції
підходу та про безпідставність
нарахування плати за користування
вагонами і збору за зберігання вантажу.

Відповідач стверджує, що акти
загальної форми ГУ-23, які складені
станцією Кривий Ріг та якими позивач
обгрунтовує зайнятість колій на
станції призначення у період затримки
спірних вагонів, з боку ПАТ "ПівдГЗК"
підписані неповноважними
представниками, а тому такі акти, на
його думку, не є належними доказами у
розумінні Правил користування
вагонами і контейнерами.

При цьому відповідач також оспорює
правильність самого розрахунку плати
за користування вагонами та стверджує
про неправомірність одночасного
стягнення плати за користування
вагонами та збору за зберігання
вантажу. Вважає, що підстави стягнення
збору за зберігання вантажу відсутні
ще й з огляду на те, що порожні вагони не
є вантажем у розумінні статті 6 Статуту
залізниць України.

Також відповідач проаналізував надане
позивачем Положення про зайнятість
колій станції призначення та зазначає,
що за спірними наказами вина
відповідача у затримці вагонів на
шляху прямування відсутня, оскільки
доводи позивача про зайнятість колій
на станції призначення спростовуються
фактичною їх зайнятістю з вини
позивача внаслідок недотримання ним
вимог Єдиного технологічного процесу
роботи під'їзної колії ПАТ "ПівдГЗК" і
станції примикання Кривий Ріг
Придніпровської залізниці та
наявністю достатньої кількості
вільних колій, на які можна було
доставити спірні вагони.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав відзив на позов
з наведених у ньому підстав.

Відповідно до ст. 77 ГПК України,
оголошувались перерви: в судовому
засіданні призначеному на 27.08.2014р. о 11:00
год. до 02.09.2014р. о 10:30 год., до 04.09.2014р. о 11:30
год.

У судовому засіданні 04.09.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З метою врегулювання відносин сторін з
подачі вагонів під завантаження і
розвантаження між Державним
підприємством "Придніпровська
залізниця" та ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" було
укладено договір про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці. На момент
виникнення спірних відносин діяв
договір в редакції від 28.11.2013р. №
ПР/М13-2/11-13 1387/Нюдч/2013/у/ТО/1466

Згідно накладних №№ 42461178, 42461160, 42461269,
42463174, 42463133, 42463141, 42463158, 42463166, 42463182, 42463190,
42463208, 42463216, 42463224, 42459545, 42467852, 42467860, 42467878,
42467886, 42467894, 42467902, 42467928, 42467936, 42467951, 42467969,
42467977, 42467985, 42467993, 42468003, 42468017, 42468025, 42468033,
42472282, 42472290, 42472308, 42472233, 42472316, 42472274, 42472332,
42472340, 42472324, 42472241, 42472357, 42472027, 42471995, 42472035,
42472043, 42472979, 42472019, 42471987, 42472910, 42472928, 42472886,
42472936, 42472852, 42474845, 42472894, 42472902, 42472878, 42455956,
42457622, 42457499, 42457689, 42451500, 42451575, 42457705, 42451468,
42451450, 42451484, 42454231, 42454215, 42453548, 42453514, 42452839,
42451583, 42455915, 42443028, 42451658, 42451591, 42457630, 42457697,
42451641, 42451492, 24451526, 42451518, 42451534, 42451559, 42453530,
42453571, 42453555, 42453522, 42452854, 42452821, 42424028, 42453472,
42453506, 42453662, 42453480, 42457721, 42452805, 42457648, 42457614,
42457606, 42455634, 42455907, 42455899, 42452888, 42452847, 42455642,
42455626, 42457770, 42455923, 42457671, 42451542 порожні
вагони що належать ТОВ
"ЄвразТрансУкраїна" та ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
прийняті залізницею до перевезення на
адресу одержувача ПАТ "Південний ГЗК",
Придніпровської залізниці".

Відповідно до п. 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів, порожні власні вагони
перевозяться за первинними
документами, в сих у графі
«найменування вантажу» вказується:
«Власник вагону (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт, тощо)». Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у п.14
розділу 2 Тарифного керівництва 1.

Отже, порожні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус
«вантажу», який залізниця зобов'язана
доставити на станцію призначення у
цілості та збереженості і видати його
одержувачу, зазначеному в накладній.

На шляху прямування, зазначені вище
вагони були затримані через зайнятість
колій на станції призначення у зв'язку
з неприйняттям вантажу одержувачем ПАТ
«Південний ГЗК» на свою під'їзну колію.

Відповідно до п. 9 Правил користування
вагонами, затверджених наказом
Міністерства транспорту України
25.02.1999р. № 13 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999р.
за № 165/3458, про затримку вагонів
іконтейнерів з вини вантажовласника на
підходах до станції призначення
залізниця видає наказ.

На виконання зазначених вимог
залізницею було видано наказом № 762 від
23.12.2013р. о 18:30 год. про затримку вагонів
на станції Гейківка через неможливість
приймання їх станцією Кривий Ріг
Придніпровської залізниці з причини
скупчення вагонів на станції Кривий
Ріг Придніпровської залізниці, що
прибули на адресу ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", у
зв'язку з неприйняттям вагонів
вантажовласником - Публічним
акціонерним товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" і
несвоєчасним вивільненням колій від
вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до наказу затримці
підлягали вагони №№ голова 55467872 хвіст
56108624 у кількості 60 вагонів, індекс
поїзда 4011-59-4672 з вантажем - на своїх
осях, що перевозились у поїзді № 1140 (т. 1,
а.с. 167).

За наведеним фактом станцією затримки
вагонів - Гейківка складений акт про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 8 від
23.12.201р., що прибули поїздом № 1140 23.12.2014р.
о 16:45 год. на адресу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат". Акт
про затримку вагонів складений через
неприйняття їх вантажовласником з
причини скупчення вагонів на станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці у
зв'язку з несвоєчасним вивільненням
колій від вантажу (т.1., а.с. 169).

Також щодо наведених обставин
складений акт загальної форми ГУ-23 № 8
від 23.12.2014р. (т. 1, а.с. 170).

Позивач своєчасно повідомив
відповідача про готовність залізниці
передати вагони на під'їзну колію
відповідача, щодо яких складено
вищевказані акти загальної форми на
віднесення на відповідальність
вантажовласника.

Відповідні записи-повідомлення
відображені у Книзі ф. ГУ-2 повідомлень
про час подавання вагонів під
навантаження або вивантаження станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Повідомлення про затримку вагонів
отримане відповідачем 23.12.2014 року о 19:00
год. (т.1. а.с. 168).

Крім того, позивачем було видано наказ
№ 764 від 24.12.2013р. о 2:00год. про затримку
спірних вагонів на підході до станції
призначення. Затримці підлягали вагони
№№ голова 53187159 хвіст 55096226 у кількості
60 вагонів, індекс поїзда 4011-46-4672 з
вантажем - на своїх осях, що
перевозились у поїзді № 2104. Підставою
видачи цього наказу стала наявність на
коліях станції призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці неприйнятих
ПАТ „Південний ГЗК» вагонів, що
надійшли на його адресу. За цим фактом
станцією затримки Кривий Ріг Західний
складено акти про затримку вагонів
форми ГУ-23а №115, ГУ-23 №195 та станцією
призначення Кривий Ріг представникам
відповідача вручено повідомлення про
затримку цих вагонів (т.1. а.с.106-109).

Враховуючи наведені вище обставини,
щодо затримки вагонів за вказаними
накладними на станціях Гейківка та
Кривий Ріг Західний Придніпровської
залізниці, за увесь час затримки
спірних вагонів позивачем розраховано
та заявлено до стягнення плату за
користування вагонами у загальній, яка
включена до відомостей плати за
користування вагонами форми ГУ-46 №№
01019007, 10019051, 10019057, 28129189, 29129195, 27129186, 27129185,
28129187 відомості представником
відповідача підписані із
застереженням про готовність прийняти
вагони на під'їзну колію; збір за
зберігання вантажів в сумі 1 163,16грн. з
ПДВ. позивач нараховав за
накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №
30129236, яка представником відповідача
підписана із застереженням про
готовність прийняти вагони на під'їзну
колію (т.1, а.с. 85-102).

Причиною виникнення спору є несплата
відповідачем плати за користування
спірними вагонами та збору за
зберігання вантажу.

Відповідно до положень частини п'ятої
статті 307 Господарського кодексу
України, яка кореспондується з
положеннями частини другої статті 908 та
статті 920 Цивільного кодексу України,
умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами. Сторони
можуть передбачити в договорі також
інші умови перевезення, що не
суперечать законодавству та додаткову
відповідальність за неналежне
виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту
залізниць України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998 року № 457, з подальшими
змінами (далі - Статут), взаємовідносини
залізниці з підприємством, порядок і
умови експлуатації залізничних
під'їзних колій визначаються
договором. Порядок подачі і забирання
вагонів і контейнерів на залізничній
під'їзній колії встановлюється
договором на експлуатацію залізничної
колії (договором на подачу та забирання
вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту
одержувач зобов'язаний прийняти і
вивезти зі станції вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби. Цей термін
обчислюється з 24-ої години дати
вивантаження вантажу (контейнера)
засобами залізниці або з 24-ої години
дати подачі вагонів під вивантаження
засобами одержувача. За зберігання
вантажу на станції понад зазначений
термін справляється плата, встановлена
тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці
України вантаж - матеріальні цінності,
які перевозяться залізничним
транспортом у спеціально призначеному
для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту
1.6. Роз'яснення президії Вищого
господарського суду України в редакції
від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" порожні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, право у разі втрати
частини вагонів із групи, оформленої
одним перевізним документом, -
витребувати у залізниці складання
комерційного та інших актів та заявити
вимоги про відшкодування збитків у
встановлених Статутом розмірах; право
заявити до залізниці вимогу про сплату
штрафу за прострочення в доставці
вантажу; а також обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці, та збір за зберігання у
розмірах, встановлених Тарифним
керівництвом № 1, а також інші права та
обов'язки, які має одержувач відносно
вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства. За час затримки на
коліях залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу
розраховується згідно з пунктом 8
Правил зберігання вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 року № 644
(з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил
зберігання вантажів збір за зберігання
вантажів у вагонах (контейнерах) у разі
затримки їх з вини одержувача
(відправника) після закінчення терміну
безоплатного зберігання сплачується
незалежно від місця затримки (на
станції призначення та на підходах до
неї, на прикордонних, припортових
станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2
розділу ІІІ Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги, затвердженого
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір
за зберігання власного (орендованого)
рухомого складу на своїх осях (з
одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн.
за добу. У всіх випадках неповна доба
зберігання вантажів округляється до
повної.

Відповідно до абзацу третього пункту
2.6. Правил розрахунків за перевезення
вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 р. № 644 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 864/5085) усі належні залізниці
платежі за додаткові послуги, штрафи
(які не були включені в перевізні
документи і у відомості плати за
користування вагонами та контейнерами)
включаються в накопичувальні картки,
які складаються станціями в трьох
примірниках із зазначенням у них
відомостей про надані послуги і їх
вартість. Ці відомості підтверджуються
підписами працівника станції і
вантажовласника. Один примірник
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами та
контейнерами, за подавання, забирання
вагонів та маневрову роботу надаються
вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко
встановлено порядок і умови обліку
вагонів, які були затриманими на
підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі
завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними,
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника. У разі затримки
вагонів на станції з причин, які
залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
початку та закінчення затримки вагонів
і їх номери.

Про затримку вагонів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.
Облік затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані в цьому акті,
передаються станцією у повідомленні
про затримку вагонів на станцію
призначення. Станція призначення
інформує вантажовласника про затримку
вагонів з його вини, передаючи йому
копію повідомлення про затримку
вагонів не пізніше двох годин після
його отримання (телефонограмою,
телеграфом, поштовим зв'язком, через
посильних, факсом або іншим способом)
(пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та
нарахування плати за користування ними
провадиться на станціях відправлення
та призначення за Відомістю плати за
користування вагонами форми ГУ-46, яка
складається на підставі Пам'яток про
подавання/забирання вагонів форми ГУ-45,
Повідомлення про закінчення вантажних
операцій з вагонами, Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної
форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ
Правил користування вагонами і
контейнерами загальний час, за який
вноситься вантажовласником плата
залізниці за користування вагонами,
включає час затримки вагонів з його
вини та час перебування їх у
безпосередньому розпорядженні
вантажовласника. Час до 30 хвилин не
враховується, час 30 хвилин і більше
враховується як повна година.

Як зазначено вище, щодо затримки
вагонів на станціях підходу Гейківка
та Кривий Ріг Західний Придніпровської
залізниці, за увесь час затримки
спірних вагонів позивачем розраховано
та заявлено до стягнення плату за
користування вагонами у загальній, яка
включена до відомостей плати за
користування вагонами форми ГУ-46 №№
01019007, 10019051, 10019057, 28129189, 29129195, 27129186, 27129185,
28129187 сума, якої складає 25 659,12грн. та
збір за зберігання вантажів в сумі 1
163,16грн., який позивач нарахував за
накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №
30129236.

Перевіркою правильності здійсненого
позивачем розрахунку порушень не
встановлено.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Позивачем надані належні та допустимі
докази на підтвердження того, що
затримка вагонів на станції підходу до
станції призначення відбулась через
неможливість приймання їх станцією
призначення з причин скупчення на ній
вагонів, що прибули на адресу
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", у зв'язку з неприйняттям
вагонів вантажовласником - Публічним
акціонерним товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" і
несвоєчасним вивільненням колій від
вантажу, що прибув на його адресу, які
складені відповідно до встановлених
законодавством вимог.

За викладеного суд вбачає підстави
дійти висновку, що позивач правомірно
нарахував відповідачу плату за
користування вагонами та збір за
зберігання вантажу.

З огляду на встановлені обставини
справи, зазначені положення
законодавства, суд відхиляє доводи
відповідача, наведені у запереченні
проти позову.

Зокрема, щодо посилань відповідача на
невідповідність актів загальної форми
ГУ-23, складених на станції призначення,
вимогам пункту 8 Правил користування
вагонами і контейнерами з підстав їх
підписання неповноважною особою з боку
відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до приписів пункту 3 Правил
складання актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002
року за № 567/6855, акти загальної форми
складаються (окрім іншого), як у випадку
затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства, так і в інших випадках
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.

При цьому акт загальної форми
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Пунктом 8 Правил користування вагонами
і контейнерами передбачено, що у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

За частиною першою статті 237 Цивільного
кодексу України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчиняти правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

За змістом статті 244 Цивільного кодексу
України представництво може
здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до частини першої статті 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припипнення цивільних прав
та обов'язків.

Акт загальної форми засвідчує юридично
значимі обставини, але не є правочином.

Відтак підписання цього акту
працівником відповідача за умов
наявності довіреності не є
обов'язковим, оскільки відповідно до
пункту 3 Правил складання актів
достатнім є його підписання особами,
які беруть участь у засвідченні
обставин, що стали підставою для його
складання.

Надані позивачем акти загальної форми
ГУ-23 відповідають формі та змісту
Правил користування вагонами і
контейнерами.

Крім того, з огляду на те, що за статтею
129 Статуту залізниць України акти
загальної форми можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності,
оцінка відповідачем зазначених актів
загальної форми на предмет їх
відповідності вимогам пункту 8 Правил
користування вагонами і контейнерами
могла б мати принципове правове
значення у контексті вирішення питання
про майнову відповідальність
відповідача за затримку вагонів на
станції призначення, про що не йдеться
у межах даного спору.

У даному ж випадку йдеться про
матеріальну відповідальність
відповідача за користування вагонами,
затриманими на станціях підходу,
стосовно яких акти загальної форми ГУ-23
сумнівів сторін щодо порядку їх
складання не викликають.

За таких обставин посилання
відповідача на підписання актів
загальної форми, складених на станції
призначення неповноважними особами з
його боку, не має правового значення.

Правове значення має інша обставина:
засвідчений вказаними актами факт
скупчення на станції призначення
вагонів, фактичне їх знаходження з вини
вантажовласника у період затримки
спірних вагонів на станціях підходу, з
чим не погоджується відповідач.

Згідно з частиною другою статті 614
Цивільного кодексу України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Належних і
допустимих доказів відсутності своєї
вини у скупченні вагонів на станції
призначення відповідач суду не надав.
Натомість його вина підтверджується
наступним.

За змістом пунктів 5, 6 укладеного між
Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" та
Відкритим акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" договором. № ПР/М13-2/11-13
1387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 від 28.11.2013р. про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії Відкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, передача
(здача) порожніх вагонів під
навантаження для під'їзної колії
здійснюється локомотивом залізниці
через інтервал часу 1,5 год. на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власника
колії.

Відповідно до пункту 8 цього договору
про готовність вагонів до забирання
диспетчер цеху зовнішнього транспорту
УЗТ по прямому телефонному зв'язку
повідомляє старшого
прийомоздавальника або маневрового
диспетчера станції Кривий Ріг.
Повідомлення передається не пізніше
ніж за 2 години до фактичної здачі
вагонів з реєстрацією у книзі
повідомлень форми ГУ-2.

Жодних доказів на підтвердження
повідомлення залізниці прямим
телефонним зв'язком відповідно до умов
договору чи іншим чином щодо
готовності забрати на свою під'їзну
колію вагони зі станції призначення
відповідач суду не надав. Доказів на
підтвердження прийняття заходів до
залізниці з приводу порушення нею умов
договору в частині дотримання строку
здачі вагонів на під'їзну колію
вантажовласника відповідач також не
надав.

За відсутності доказів на
підтвердження прийняття відповідачем
передбачених договором заходів до
забирання вагонів зі станції
призначення, що прибули на його адресу,
не можна погодитися з відсутністю його
вини у їх скупченні, а навпаки - це є
свідченням саме його вини у такому
скупченні внаслідок допущеної
бездіяльності у забиранні вагонів зі
станції призначення за наявності
вільних під'їзних колій.

Викладеним спростовується твердження
відповідача про його готовність
прийняти спірні вагони на свою під'їзну
колію та відсутність його вини у їх
затримці.

Зайнятість приймально-відправних
колій по станції призначення згідно
технологічного процесу роботи станції
планує поїзний диспетчер залізниці з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і
власних, вагонів з вантажем на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів з Відкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції тощо.
Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з
руху поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язків України від 30.08.2005 року №5076,
визначено, що приймання поїздів на
станцію має проводитись тільки на
вільні колії, які призначені для цього
технічно - розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або
неможливості доставити на станцію
призначення затриманих вагонів
відноситься до технології роботи
залізниці, для чого необхідні
спеціальні знання.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13,
904/6846/13.

За таких обставин висновок відповідача
про наявну можливість позивачу
доставити спірні вагони на станцію
призначення внаслідок наявних деяких
вільних колій, вільних проміжків часу
на деяких з них на фоні встановлених
ним випадків перевищення позивачем
часу обробки поїздів, проведення на цих
коліях маневрової роботи та інших
технологічних операцій, який зроблений
за результатом самостійного аналізу
наданого позивачем Положення про
зайнятість колій на станції
призначення, носить суб'єктивний
характер. Надане позивачем Положення
про зайнятість колій на станції
призначення носить інформативний
характер. Наведена в ній інформація
потребує фахового аналізу з перевіркою
доказами для чого необхідні спеціальні
знання.

Разом із тим, безспірною є та обставина,
що наявність тимчасово вільних колій
на станції - це звичайний виробничий
процес роботи станції, передбачений
нормами Статуту залізниць України,
положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у
той час як несвоєчасне забирання з
колій станції відповідачем вантажів,
які прибули на його адресу, є
порушенням вимог пунктом 33 Правил
видачі вантажів та статтями 46, 47
Статуту залізниць України, якими
визначено, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу, навіть поставка якого
йому не передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 03.09.2013 року у справі №
904/2287/13.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Слід зазначити, що між сторонами
відсутні договірні зобов'язання щодо
обов'язкового використання ДП
"Придніпровська залізниця" тих чи інших
колій станції призначення у разі
прибуття на адресу ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
вантажу. За таких обставин відсутні
підстави стверджувати про обов'язок
залізниці використовувати усі існуючі
колії (у тому числі вільні та придатні
за своїм призначенням) для прийняття
вантажу, що прибув на адресу
відповідача.

Отже, відповідачем наявними
матеріалами справи не доведена
відсутність своєї вини у спричиненні
скупчення вагонів на станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці. Крім того,
плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватися лише за наявності вини
сторони у зобов'язанні.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у постанові від 03.09.2013 року у
справі 904/2287/13.

Таким чином, Публічне акціонерне
товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" не
спростувало доводів Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", не надало доказів того, що
мало можливість прийняти спірні
вагони, а також не довело наявності
обставин, що могли б бути підставою для
відмови у позові з огляду на положення
пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил
користування вагонами і контейнерами
згідно з якими вантажовласник
звільняється від плати за користування
вагонами і контейнерами:

- якщо затримка вагонів або контейнерів
виникла через стихійне лихо, що
спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно з
чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці
вагонів і контейнерів на фронти
навантаження (вивантаження) у
кількості, що перевищує їх максимальну
переробну спроможність. Вказана
максимальна переробна спроможність
визначається за договором між
залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею
вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з
причин, що залежать від залізниці. Час
такої затримки зазначається у графі
"Примітки" Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів, цей час
виключається із загального часу
користування вагонами (контейнерами).

Таким чином, позовні вимоги Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" про стягнення
заборгованості у сумі 26 822,28грн., з яких:
25 659,12грн. - плата за користування
вагонами, 1 163,16грн. - збір за зберігання
вантажу.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір у сумі 1 827,00 грн.
покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50026,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, ідентифікаційний код 00191000) на
користь Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
ідентифікаційний код 01073828) плату за
користування вагонами у сумі 25 659,12 грн.,
збір за зберігання вантажу у сумі 1 163,16
грн., судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 09.09.2014 року.

Суддя В.Г. Бєлік