ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 вересня 2014 р. Справа №
902/904/14

Господарський суд Вінницької області
у складі судді Банаська О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Зернопродукт МХП",
м.Миронівка, Київська область

до: Приватного підприємства "Адлєр",
м.Житомир

до: Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю
"Перемога", с.Уладівка, Літинський
район, Вінницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: Відділ державної
виконавчої служби Літинського
районного управління юстиції
Вінницької області, смт.Літин,
Літинський район, Вінницька область

про визнання права власності на майно,
зобов'язання звільнення його з-під
арешту та зняття заборони на його
відчуження.

За участю секретаря судового засідання
Миколюк М.Г.

За участю представників:

позивача: Бевз І.А., довіреність № 675 від
03.12.2013 р., паспорт серії НОМЕР_4, виданий
Тростянецьким РВ УМВС України у
Вінницькій області, 18.04.1997 р.;

відповідача 3: Ільченко В.А.,
посвідчення НОМЕР_5.

Представники відповідача 1 та 2 не
з'явились.

ВСТАНОВИВ :

Приватним акціонерним товариством
"Зернопродукт МХП" подано позов до
Приватного підприємств "Адлєр" та
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Перемога"
про визнання права власності на майно,
зобов'язання звільнити його з-під
арешту та зняття заборони на його
відчуження.

Ухвалою суду від 01.07.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/904/14, залучено до розгляду справи в
якості іншого відповідача Відділ
державної виконавчої служби
Літинського районного управління
юстиції Вінницької області та
призначено до розгляду на 16.07.2014 р.

14.07.2014 р. до суду надійшов відзив
відповідача 1, яким останній просив
відмовити в задоволенні позову,
оскільки на підставі довідки
Хмільницького центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автомобільних засобів транспортні
засоби зареєстровані саме за СТОВ
"Перемогою" і не має підстав вважати, що
вони належать позивачу по справі.

Ухвалою від 16.07.2014 р. розгляд справи
відкладено до 31.07.2014 р. в зв'язку з
невиконанням сторонами вимог ухвали
суду від 01.07.2014 р. та неподанням
витребуваних доказів.

31.07.2014 р. до суду надійшла заява (вх. №
08-46/7345/14 від 31.07.2014 р.) відповідача 2, в
якій СТОВ "Перемога" визнає заявлений
позов повністю та повідомляє, що оплата
за сільськогосподарську техніку ЗАТ
"Зернопродукт МХП" була здійснена в
повному обсязі і покупцю було передано
свідоцтва про реєстрацію транспортних
засобів.

31.07.2014 р. до суду надійшов відзив
відповідача 3 в якому останній просить
в позові відмовити повністю з мотивів
наведених в ньому.

Ухвалою суду від 31.07.2014 р., в зв'язку не
виконанням сторонами та іншими
установами в повному обсязі вимог
ухвали суду від 16.07.2014 р. щодо надання
витребуваних доказів, розгляд справи,
за клопотанням сторін, було продовжено
на 15 днів та відкладено до 03.09.2014 р.

02.09.2014 р. до суду надійшла заява № 635 від
01.09.2014 р. Приватного акціонерного
товариства "Зернопродукт МХП" про
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення на підставі виконавчого
документа - наказу господарського суду
Вінницької області від 17.09.2013 р., у
справі № 902/1106/13 за яким здійснюється
стягнення у безспірному порядку, а саме
в частині арештованих транспортних
засобів: марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов
№
ХТА3609, ДНЗ АВ 5806ВВ; марки ГАЗ,
модель 31029, 1995 р. випуску, сірого
кольору, кузов № S0312845, шасі №?
ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ АВ5929АН; марки УАЗ 31514,
1995 р. випуску, зеленого кольору, кузов №
11748, шасі
№? 31514S0530068, ДНЗ АВ6767АЕ; марки ЗИЛ ММЗ
4505, 1992 р. випуску зеленого кольору, шасі
№? 3242687, ДНЗ АВ4016АА; марки КАМАЗ, модель
55111, 1990 р. випуску, жовтого кольору, шасі
№? 33, ДНЗ АВ5931АН.

Ухвалою суду від 03.09.2014 р. заяву
позивача про забезпечення позову
задоволено.

03.09.2014 р. від позивача надійшла заява
про конкретизацію позовних вимог
викладених в пункті 4 прохальної
частини позовній заяві, а саме позивач
просить зняти арешти з майна
(автомобілів) в кількості 5 штук:
автомобілів марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов №
ХТА3609, ДНЗ АВ 5806ВВ; марки ГАЗ,
модель 31029, 1995 р. випуску, сірого
кольору, кузов № S0312845, шасі №?
ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ АВ5929АН; марки УАЗ 31514,
1995 р. випуску, зеленого кольору, кузов №
11748, шасі №? 31514S0530068, ДНЗ АВ6767АЕ; марки
ЗИЛ ММЗ 4505, 1992 р. випуску зеленого
кольору, шасі №? 3242687, ДНЗ АВ4016АА; марки
КАМАЗ, модель 55111, 1990 р. випуску, жовтого
кольору, шасі №? 33, ДНЗ АВ5931АН.

Цією ж заявою позивач від позовних
вимог до відділу Державної виконавчої
служби Літинського РУЮ щодо
зобов'язання звільнити з-під арешту та
зняти заборону на відчуження майна
автомобілів марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов №
ХТА3609, ДНЗ АВ 5806ВВ; марки ГАЗ,
модель 31029, 1995 р. випуску, сірого
кольору, кузов № S0312845, шасі

№? ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ АВ5929АН; марки УАЗ
31514, 1995 р. випуску, зеленого кольору,
кузов № 11748, шасі №? 31514S0530068, ДНЗ АВ6767АЕ;
марки ЗИЛ ММЗ 4505, 1992 р. випуску зеленого
кольору, шасі №? 3242687, ДНЗ АВ4016АА; марки
КАМАЗ, модель 55111, 1990 р. випуску, жовтого
кольору, шасі №? 33, ДНЗ АВ5931АН
відмовився.

Відповідач 1 та 2 в засідання суду не
з'явились, документів витребуваних
ухвалою суду не надали, причин неявки
та неподання доказів суду не
повідомили, хоча про час, день на місце
розгляду справу їх було повідомлено
завчасно та належним чином - ухвалою
суду від 31.07.2014 р., надіслання та
вручення якої їм стверджується
реєстром відправки поштової
кореспонденції та поштовим
повідомленням
№ 579.

Крім того, слід зазначити, що від
відповідача 1 25.07.2014 р. до суду надійшло
клопотання № 09/07/2 від 23.07.2014 р. про
розгляд справи без участі відповідача 1
за наявними в справі документами.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення сторін належним чином про
час і місце розгляду судової справи і
забезпечення явки останніх в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів.

Оскільки норми ст.ст.38, 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів.

Проте, відповідачі 1, 2 своїми правами на
участь у засіданні суду не скористався,
а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69
ГПК України щодо строків вирішення
спору та той факт, що неявка в засідання
суду відповідача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, відповідно до приписів
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши заяву позивача, яка
мотивована останнім помилковим
викладенням прохальної частини п.4
позовної заяви із врахуванням
попередньої редакції ст.59 ЗУ "Про
виконавче провадження" (звільнення
майна з під арешту) суд приходить до
висновку про те, що остання фактично
свідчить про приведення у
відповідність позовної вимоги до
існуючої редакції ст.60 ЗУ "Про
виконавче провадження" і не змінює ні
матеріально-правової вимоги, ні
обставин, якими позивач обґрунтовує
вказану вимогу до відповідачів в
зв'язку з чим суд приходить до
переконливого висновку про те, що дана
заява не може кваліфікуватись як заява
про зміну предмету чи підстав позову.

З врахуванням наведеного суд приймає
вказану заяву до розгляду.

З врахуванням змісту поданої позивачем
заяви суд ухвалою від 03.09.2014 р. виключив
зі складу відповідачів ВДВС
Літинського районного управління
юстиції з одночасним залученням
останнього до участі в розгляді справи
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

За результатами дослідження
матеріалів справи, а також
заслуховування пояснень представників
позивача та третьої особи судом
з'ясовано наступне.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про
визнання права власності на майно та
зняття з нього арешту позивач
посилається на набуття права власності
на спірне майно шляхом придбання його у
власність за договором купівлі-продажу
№ 17/07-03 від 17.07.2010 р.

В якості нормативної підстави позову
позивач посилається на приписи
ст.ст.316-321, 328, 334 України та ст.60 ЗУ "Про
виконавче провадження".

Як вказувалось вище СТОВ "Перемога"
власну процесуальну позицію щодо
заявленого позову визначило шляхом
подання заяви про визнання позову
(а.с.160-161, т.1).

У відзиві на позовну заяву від 10.07.2014 р.
№ 09/07/1 ПП "Адлєр" не визнає позовних
вимог позивача та просить в їх
задоволенні відмовити посилаючись
реєстрацію спірних транспортних
засобів за СТОВ "Перемога", а також
необхідність державної реєстрації
права власності позивачем на придбане
за договором майно як передумови
виникнення права власності на останнє
(а.с.89-90, т.1).

У відзиві на позовну заяву від 29.07.2014 р.
№ 5147/02-27 ВДВС Літинського районного
управління юстиції не визнає позовних
вимог позивача та просить в їх
задоволенні відмовити посилаючись на
відсутність факту набуття позивачем
права власності на спірне майно
(а.с.164-165, т.1).

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

17.07.2010 р. між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю "Перемога" (Продавець)
та Закритим акціонерним товариством
"Зернопродукт МХП" (правонаступником
якого є Приватне акціонерне товариство
"Зернопродукт МХП") (Покупеь) укладено
договір купівлі-продажу № Н17/07-03
відповідно до п.1.1 якого в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
Продавець передав у власність (продав),
а Покупець набув у власність (купив) та
зобов'язується оплатити відповідно до
умов цього Договору належні Продавцеві
на праві власності
сільськогосподарську техніку (а.с.37-39,
т.1).

Згідно п.1.2 Договору асортимент та
кількість Товару визначаються
сторонами у Специфікації, що є
Додатком № 1 до цього Договору, яка є
невід'ємною частиною цього Договору.

Продавець зобов'язаний передати Товар
Покупцеві до 01.01.2012 р. за актом
приймання-передачі, що є додатком № 2 до
даного Договору, яки є невід'ємною
частиною цього Договору (п.3.1 Договору).

Відповідно до п.3.3 Договору моментом
виконання обов'язку Продавця передати
Товар є момент надання Товару в
розпорядження Покупця.

14.07.2010 р. між сторонами підписано
додаток № 1 до Договору "Специфікація" в
якому погоджено асортимент Товару,
кількість, ціна за одиницю (а.с.117, т.1).

Також 17.07.2010 р. сторонами підписано
додаток № 2 до Договору "Акт
приймання-передачі" згідно якого СТОВ
"Перемога" передало, а ЗАТ "Зернопродукт
МХП" прийняло Товар в кількості 15
одиниць, в т.р. і спірне майно -
автомобілі:
ГАЗ-31029, УАЗ-31514, ВАЗ-21214, ЗІЛ ММЗ 4505, КАМАЗ
5511 (а.с.118, т.1).

Слід зауважити, що як в специфікація
так і акт приймання-передачі в пунктах
7-10, 15 останньої в графі "Асортимент
Товару" містить відображення
автомобілів: ГАЗ-31029, УАЗ-31514, ВАЗ-21214, ЗІЛ
ММЗ 4505, КАМАЗ 5511 з ідентифікуючими
даними вказаними в позовній заяві (рік
випуску, номер кузова, номер шасі тощо).

Судом встановлено, що позивачем за
вказаним договором було перераховано
відповідачу 308 000,00 грн, що
підтверджується банківськими
виписками, довідкою позивача від 14.07.2014
р. № 525(а.с.46-48, 120-121, т.1).

Як вбачається із матеріалів справи
спірні транспортні засоби
зареєстровані з видачею свідоцтв про
реєстрацію ТЗ за СТОВ "Перемога"20.06.2006
р., 11.07.2008 р., 10.03.2009 р., що підтверджується
власне свідоцтвами про реєстрацію ТЗ
та відповідними обліковими картками
(а.с.41-45, 184-188, т.1).

Також судом встановлено, що на підставі
заяви ПП "Адлєр" від 07.10.2013 р.
№ 07/10/2 та наказу господарського суду
Вінницької області від 17.09.2013 р.
№ 902/1103/13
Відділом державної виконавчої служби
Літинського районного управління
юстиції прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження від
16.10. відносно СТОВ "Перемога" (а.с.123-126,
133-134, т.1).

В рамках вказаного виконавчого
провадження 04.12.2013 р. прийнято
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
(а.с.57-58, т.1).

13.01.2014 р. прийнята постанова про розшук
майна боржника, в т.р. і спірних
транспортних засобів (а.с.59-61, т.1).

04.04.2014 р. складено акт опису й решту
автомобіля ГАЗ 31029, 1995 р.в., шасі №?
ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ АВ5929АН (а.с.143-144, т.1).

Накладення арешту на транспортні
засоби, які на думку позивача належать
йому на праві власності, спонукала
звернутись його з даним позовом до
суду.

Із врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України
визначають, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
визнання права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З наведених норм Цивільного кодексу
України випливає, що позов про визнання
права власності подається у випадках,
коли належне певній особі право або
набуття цією особою права не
визнається, оспорюється іншою особою
або у разі втрати в неї документів, що
засвідчують приналежність їй такого
права.

Згідно вимог ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Отже, виходячи із змісту зазначених
норм власник або особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права на
майно і про зняття з нього арешту, а
умовою задоволення
матеріально-правових вимог позивача
має бути встановлення факту належності
позивачеві права власності на спірне
майно та безпідставність включення
такого майна до опису боржника та
накладення на нього арешту. Відтак, до
предмету доказування у цій справі
відноситься, зокрема, дослідження
питання права власності позивача на
спірне майно та наявність у позивача
доказів, що підтверджують його право
власності на таке майно.

Як вбачається із підстави та предмету
заявленого позову, а також заперечень
щодо нього спірні правовідносини між
сторонами пов'язані із визначенням
правомірності набуття у власність на
підставі договору купівлі-продажу та
правомірності подальшого використання
транспортних засобів.

Як свідчать матеріали справи, на
підставі договору купівлі-продажу №
Н17/07-03 від 17.07.2010 р. позивач придбав у
власність у СТОВ "Перемога" спірні
транспортні засоби, які отримав за
актом приймання-передачі від 17.07.2010 р.

Суд зауважує, що на час винесення
даного рішення вказаний договір
купівлі-продажу недійсним в судовому
порядку не визнаний, що з огляду на
приписи ст.204 ЦК України свідчить про
його правомірність.

Таким чином, позивачем доведено
належними та допустимими доказами
правомірність набуття ним права
власності на спірні транспортні
засоби.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених частиною
другою статті 353 цього Кодексу.

Стосовно позовної вимоги про зняття
арешту з майна, судом враховується
наступне.

Згідно п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" № 14 від 26.12.2003 р., вимоги
інших осіб щодо належності їм, а не
боржнику майна, на яке накладено арешт,
вирішуються шляхом пред'явлення ними
відповідно до правил підвідомчості (ст.
24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та
особи, в інтересах якої накладено
арешт, про визнання права власності на
майно і звільнення його з-під арешту. В
такому ж порядку розглядаються вимоги
осіб, які не є власниками майна, але
володіють ним на законних підставах.

Аналогічні приписи містяться в п.5
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" в якому
вказано, що відповідно до статті 60
Закону України "Про виконавче
провадження" особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутись до
суду з позовом про визнання права
власності на майно і про зняття з нього
арешту. Відповідачами у справах за цими
позовами є стягувач і боржник, а справи
підлягають розглядові за правилами
господарського судочинства, якщо вони
виникають у цивільних чи господарських
правовідносинах і суб'єктний склад
сторін у них відповідає вимогам статті
1 ГПК .

Відповідно ст.5 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Статтею 7 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

З огляду на доведеність позивачем
правомірності набуття у власність
спірного майна суд дійшов висновку про
обгрунтованість вимоги про зняття
арешту із останнього.

В засіданні суду розглянуто заяву
позивача від 03.09.2014 р. про відмову від
позову в частині вимоги про
зобов'язання звільнити з-під арешту та
зняти заборону на відчуження майна
автомобілів марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов №
ХТА3609, ДНЗ АВ 5806ВВ; марки ГАЗ,
модель 31029, 1995 р. випуску, сірого
кольору, кузов № S0312845, шасі

№? ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ АВ5929АН; марки УАЗ
31514, 1995 р. випуску, зеленого кольору,
кузов № 11748, шасі №? 31514S0530068, ДНЗ АВ6767АЕ;
марки ЗИЛ ММЗ 4505, 1992 р. випуску зеленого
кольору, шасі №? 3242687, ДНЗ АВ4016АА; марки
КАМАЗ, модель 55111, 1990 р. випуску, жовтого
кольору, шасі №? 33, ДНЗ АВ5931АН.

Давши оцінку даній заяві суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, крім іншого, відмовитись від
позову.

Частина 6 названої статті вказує, що
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Згідно п.4 ч.1 ст.80 ГПК України -
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Заява позивача про відмову від позову
приймається судом, оскільки відмова
позивача від позову не суперечить
чинному законодавству, не порушує прав
і охоронюваних законом інтересів
інших осіб, відповідає обставинам і
матеріалам справи.

При цьому суд враховує, що заяву про
відмову від позову підписано
безпосередньо представником позивача
Бевз І.А. у якої наявні повноваження на
вчинення вказаної процесуальної дії,
що вбачається із довіреності № 675 від
03.12.2013 р.

В зв'язку з цим провадження у справі в
частині вимоги про зобов'язання
звільнити з-під арешту та зняти
заборону на відчуження майна
автомобілів марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов
№ ХТА3609, ДНЗ
АВ 5806ВВ; марки ГАЗ, модель 31029, 1995 р.
випуску, сірого кольору, кузов № S0312845,
шасі
№? ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ
АВ5929АН; марки УАЗ 31514, 1995 р. випуску,
зеленого кольору, кузов № 11748, шасі №?
31514S0530068, ДНЗ АВ6767АЕ; марки ЗИЛ ММЗ 4505, 1992
р. випуску зеленого кольору, шасі №?
3242687, ДНЗ АВ4016АА; марки КАМАЗ, модель
55111, 1990 р. випуску, жовтого кольору, шасі
№? 33, ДНЗ АВ5931АН підлягає
припиненню на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК
України.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвал суду відповідачі не
подали до суду належних та допустимих
доказів в спростування позовних вимог
позивача.

Заперечення наведені у відзивах
останніх оцінюються судом критично,
оскільки є юридично неспроможними та
не спростовують правомірності набуття
у власність позивачем спірного
рухомого майна.

При цьому суд зазначає, що ні приписи
ст. 34 Закону України "Про дорожній рух",
ні приписи Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 р. № 138 не містять положень
щодо пов'язування моменту реєстрації
транспортного засобу із набуттям
особою права власності на нього; так,
положення вказаних актів регулюють та
встановлюють обов'язки продавців та
покупців транспортних засобів (зняття
з реєстраційного обліку, обов'язок
реєстрації транспортного засобу, тощо),
водночас, не містять положень щодо
виникнення права власності на
транспортний засіб з моменту його
державної реєстрації у відповідних
реєстраційних органах.

Виходячи з наведеного суд зауважує, що
реєстраційні документи на транспортні
засоби не встановлюють, а лише офіційно
визначають і підтверджують існування
того факту, що вже відбувся раніше, -
факту виникнення права власності на
рухоме майно.

При цьому в будь-якому випадку, факт
того, що транспортний засіб не
перереєстрований в підрозділі ДАІ
новим власником (позивачем у справі),
означає порушення ним порядку
реєстрації та не означає недійсність
договору купівлі-продажу, за яким майно
придбано у власність.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позову з
врахуванням поданої позивачем заяви
про конкретизацію прохальної частини
позовної заяви та відмови від частини
вимог.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідачів відповідно
до ст.49 ГПК України.

03.09.2014 р. в судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати за Приватним акціонерним
товариством "Зернопродукт МХП",
вул.Елеваторна, 1, м.Миронівка, Київська
область (ідентифікаційний код - 32547211)
право власності на транспортні засоби:

автомобіль марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов №
ХТА3609, ДНЗ АВ 5806ВВ;

автомобіль марки ГАЗ, модель 31029, 1995 р.
випуску, сірого кольору, кузов
№ S0312845, шасі №? ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ
АВ5929АН;

автомобіль марки УАЗ 31514, 1995 р. випуску,
зеленого кольору, кузов
№ 11748, шасі №? 31514S0530068, ДНЗ
АВ6767АЕ;

автомобіль марки ЗИЛ ММЗ 4505, 1992 р.
випуску зеленого кольору, шасі
№? 3242687, ДНЗ АВ4016АА;

автомобіль марки КАМАЗ, модель 55111, 1990 р.
випуску, жовтого кольору, шасі №?
33, ДНЗ АВ5931АН та зняти арешт із
вказаних транспортних засобів.

3. Стягнути з Приватного підприємства
"Адлєр", вул. Авіаторів, 9, м.Житомир,
Житомирська область, 10007
(ідентифікаційний код - 35954742) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Зернопродукт МХП", вул.Елеваторна, 1,
м.Миронівка, Київська область
(ідентифікаційний код - 32547211) - 2 854 грн 62
коп. - відшкодування витрат пов'язаних
зі сплатою судового збору.

4. Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Перемога",вул.
Леніна, 4, с.Уладівка, Літинський район,
Вінницька область (ідентифікаційний
код - 20096775) на користь на користь
Приватного акціонерного товариства
"Зернопродукт МХП", вул. Елеваторна, 1, м.
Миронівка, Київська область
(ідентифікаційний код - 32547211) - 2 854 грн 62
коп. - відшкодування витрат пов'язаних
зі сплатою судового збору.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

6. Прийняти відмову позивача від
позовної вимоги про зобов'язання
звільнити з-під арешту та зняти
заборону на відчуження майна
автомобілів марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов №
ХТА3609, ДНЗ АВ 5806ВВ; марки ГАЗ,
модель 31029, 1995 р. випуску, сірого
кольору, кузов № S0312845, шасі №?
ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ АВ5929АН; марки УАЗ 31514,
1995 р. випуску, зеленого кольору, кузов №
11748, шасі №? 31514S0530068, ДНЗ АВ6767АЕ; марки
ЗИЛ ММЗ 4505, 1992 р. випуску зеленого
кольору, шасі №? 3242687, ДНЗ АВ4016АА; марки
КАМАЗ, модель 55111, 1990 р. випуску, жовтого
кольору, шасі №? 33, ДНЗ АВ5931АН.

7. Провадження в частині вимоги про
зобов'язання звільнити з-під арешту та
зняти заборону на відчуження майна
автомобілів марки ВАЗ, модель 212140, 2008 р.
випуску, червоного кольору, кузов №
ХТА3609, ДНЗ АВ 5806ВВ; марки ГАЗ,
модель 31029, 1995 р. випуску, сірого
кольору, кузов № S0312845, шасі

№? ХТНЗ10290S0312845, ДНЗ АВ5929АН; марки УАЗ
31514, 1995 р. випуску, зеленого кольору,
кузов № 11748, шасі №? 31514S0530068, ДНЗ АВ6767АЕ;
марки ЗИЛ ММЗ 4505, 1992 р. випуску зеленого
кольору, шасі №? 3242687, ДНЗ АВ4016АА; марки
КАМАЗ, модель 55111, 1990 р. випуску, жовтого
кольору, шасі №? 33, ДНЗ АВ5931АН
припинити згідно п.4ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України.

8. Копію рішення надіслати відповідачам
рекомендованим листом з поштовим
повідомленням про вручення поштової
кореспонденції.

Повне рішення складено 08 вересня 2014 р.

Суддя Банасько
О.О.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - відповідачу 1 - вул. Авіаторів, 9, м.
Житомир, Житомирська область, 10007.

3, 4 - відповідачу 2 - вул.Леніна, 9, с.
Уладівка, Літинський район, Вінницька
область, 22320; вул.Ново-Орловська, 2-Б,
кв.87, м.Дніпропетровськ, 49009.