м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14461/14 06.08.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова
компанія"доПриватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова
компанія"провідшкодування шкоди в
порядку регресу 13 570,79 грн.Суддя
Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Юхименко С.Ю. - представник
за довіреністю;від відповідача:Лабик
Р.Р. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Українська пожежно-страхова компанія"
(надалі - ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія") звернулось
до господарського суду міста Києва із
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" (надалі -
ПрАТ "Українська охоронно-страхова
компанія") про відшкодування шкоди в
порядку регресу 13 570,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ПрАТ "Українська пожежно-страхова
компанія" на підставі Договору
добровільного страхування наземного
транспорту ОК №008/000/130001537 від 24.05.2013 р.
внаслідок настання страхової події
дорожньо-транспортної пригоди (надалі
ДТП) виплачено страхове відшкодування
власнику автомобіля марки "Hyundai Accent",
реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки "М 21412-01", реєстраційний номер
НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована
ПрАТ "Українська охоронно-страхова
компанія" на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс №АС/6100002), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.07.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
06.08.2014 р.

30.07.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду було
подано відзив на позовну заяву згідно
змісту якого відповідач проти позову
заперечує виходячи з наступного. За
твердженням відповідача, оскільки
позивачем не надано листа-погодження
вигодонабувача з приводу спрямування
страхового відшкодування, то це
свідчить про незаконність
перерахування страхового
відшкодування на рахунок СТО. Крім
того, відповідач зазначає, що розмір
страхового відшкодування має бути
зменшений на суму франшизи, яка згідно
полісу №АС/6100002 складає 1000,00 грн., суму
фізичного зносу замінених складових та
розмір ПДВ.

05.08.2014 р. представником позивача через
загальний відділ суду було подано
заперечення на відзив згідно змісту
якого позивач позовні вимоги підтримав
та вказує на те, що під час здійснення
розрахунку із суми страхового
відшкодування було вирахувано суму
фізичного зносу замінених складових у
розмірі 1 898,36 грн. та суму франшизи у
розмірі 1 000,00 грн. Крім того, позивач
вказує, що ремонт пошкодженого
транспортного засобу було здійснено
страхувальником за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту ОК №008/000/130001537 від 24.05.2013 р.
тобто ТОВ "АВТО-СОЮЗ", яке є
транспортним підприємством та
платником податку на додану вартість.

Представник позивача в судове
засідання 06.08.2014 р. з'явився, вимоги
ухвали суду від 17.07.2014 р. виконав,
позовні вимоги підтримує та просить
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 06.08.2014 р. з'явився, вимоги
ухвали суду від 17.07.2014 р. виконав, проти
задоволення позовних вимог заперечує з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву.

В судовому засіданні 06.08.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2013 р. між ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" (страховик)
та ТОВ ТОВ "АВТО-СОЮЗ" (страхувальник)
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту ОК
№008/000/130001537 (надалі - "Договір"),
предметом страхування за яким є
майнові інтереси страхувальника, що не
суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням майном, а саме:
автомобілем "Hyundai Accent", реєстраційний
номер НОМЕР_1, на випадок настання
страхових випадків, зокрема,
пошкодження (знищення) транспортного
засобу та його додаткового обладнання
внаслідок ДТП.

13.08.2013 р. о 07:30 год. на перехресті вул.
Елеваторної та пр. Комуністів у м.
Донецьку сталася ДТП за участі
застрахованого автомобіля "Hyundai Accent",
реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме:
ОСОБА_3, керуючи автомобілем "М 21412-01",
реєстраційний номер НОМЕР_2 не
врахувавши дорожньої обстановки та не
обравши безпечної дистанції допустив
зіткнення з автомобілем "Hyundai Accent",
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
результаті чого обидва автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Факт скоєння ДТП підтверджується
довідкою Відділу ДАІ з обслуговування
адміністративної території м. Донецька
№9250603 від 21.08.2013 р. про
дорожньо-транспортну пригоду.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_3 п. 13.1 Правил дорожнього
руху України, що підтверджується
постановою Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 12.09.2013 р. у справі
№254/7302/13-п, відповідно до якої ОСОБА_3
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту №084/13-1-А про
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу та калькуляції з
визначення вартості відновлювального
ремонту транспортного засобу,
складених 19.08.2013 р. суб'єктом оціночної
діяльності - ФОП ОСОБА_4 (сертифікат
суб'єкта оціночної діяльності №9938/10,
виданий Фондом державного майна
України 07.10.2010 р.), вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля "Hyundai Accent",
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при
спірному ДТП та вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу склали 17 429,15 грн.

Згідно змісту страхового акту №79/13 від
17.09.2013 р. позивачем визначено, що сума
страхового відшкодування, яка підлягає
виплаті страхувальнику становить 16 469,15
грн.

Як вбачається із довідки №1522 від 06.01.2013
р. за підписом головного бухгалтера,
позивачем суму страхового
відшкодування у розмірі 16 469,15 грн. було
зараховано в рахунок оплати страхового
платежу по Договору добровільного
страхування наземного транспорту ОК
№008/000/130001537 від 24.05.2013 р.

Як слідує з умов Договору
добровільного страхування наземного
транспорту ОК №008/000/130001537 від 24.05.2013 р.
(п. 15), сума загальної страхової премії
складає 164 160,00 грн., яку страхувальник
мав сплатити чотирма рівними частинами
в розмірі 41 040,00 грн.: 1 частина - в строк
до 28.05.2013 р., 2 частина - в строк до 28.08.2013
р., 3 частина - в строк до 28.11.2013 р., 4
частина - в строк до 28.02.2014 р.

Отже, враховуючи умови Договору станом
на дату спірної ДТП страхувальником
суму першого страхового платежу у
розмірі 41 040,00 грн. сплачено не було, а
тому сторонами було погоджено, суму
страхового відшкодування у розмірі 16
469,15 грн. зарахувати в рахунок
несплаченого страхувальником
страхового платежу. Оскільки вказана
сума була зарахована позивачем в
рахунок несплаченого страхувальником
страхового платежу, а отже, фактично,
страхувальник, внаслідок погашення
наявного в нього зобов'язання сплатити
страховий платіж, отримав зазначену
суму.

В даному випадку, зобов'язання позивача
перед своїм страхувальником по
відшкодуванню шкоди в розмірі 16 469,15
грн. припинені шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог, що
відповідає положенням ст. 601 Цивільного
кодексу України.

Суд зазначає, що в матеріалах справи
відсутні докази наявності заперечень
страхувальника щодо зарахування
вказаної суми в рахунок оплати
страхового платежу.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток

Таким чином, до ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" перейшло в
межах суми 16 469,15 грн. право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Із наявної в матеріалах справи довідки
Відділу ДАІ з обслуговування
адміністративної території м. Донецька
№9250603 від 21.08.2013 р., вбачається, що
транспортний засіб - автомобіль
автомобілем "М 21412-01", реєстраційний
номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що
потягнуло нанесення шкоди автомобілю
"Hyundai Accent", реєстраційний номер НОМЕР_1
знаходився під керуванням ОСОБА_3

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем "М
21412-01", реєстраційний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок
експлуатації ним автомобіля "М 21412-01",
реєстраційний номер НОМЕР_2,
застрахована ПрАТ "Українська
охоронно-страхова компанія" на
підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АС/6100002.

Доказів неправомірного володіння
ОСОБА_3 забезпеченим за вказаним
полісом транспортним засобом на момент
настання ДТП матеріали справи не
містять.

Строк дії поліса №АС/6100002 встановлено з
27.07.2013 р. по 26.07.2014 р.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Вказаним договором (поліс №АС/6100002)
передбачено, що франшиза за вказаним
полісом становить 1 000,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки "Hyundai Accent",
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить
17 429,15 грн., а до позивача перейшло право
зворотної вимоги в межах суми 16 469,15 грн.

Стосовно посилань ПрАТ "Українська
охоронно-страхова компанія" на те, що
виплата страхового відшкодування
здійснювалась без врахування
коефіцієнту фізичного зносу суд
відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, розмір регресного
відшкодування, право вимоги виплати
якого відповідачем виникло у позивача,
обмежений лише фактичними витратами
(платежами) страховика (позивача),
здійсненими на користь страхувальника,
чим спростовується твердження
заявника про необхідність зменшення
заявленої позивачем до стягнення суми
регресного відшкодування з
врахуванням зносу транспортного
засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Як встановлено судом, позивач,
виконуючи свої зобов'язання перед
страхувальником за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту ОК №008/000/130001537 від 24.05.2013 р.,
виплатив йому суму страхового
відшкодування в розмірі 16 469,15 грн. (без
урахування зносу).

Пунктом 32.14 Договору добровільного
страхування наземного транспорту ОК
№008/000/130001537 від 24.05.2013 р., укладеного між
позивачем та ТОВ "АВТО-СОЮЗ",
передбачено, що відшкодування збитку
провадиться з урахуванням зносу ТЗ,
якщо це передбачено умовами п. 18 цього
договору, який визначається на
підставі висновку автотоварознавчого
дослідження, пропорційно відношенню
вартості зношених частин ТЗ до
вартості нових.

Разом з тим, п. 18 Договору добровільного
страхування наземного транспорту ОК
№008/000/130001537 від 24.05.2013 р. передбачено
особливі умови відшкодування - без
урахування зносу.

Згідно з ч. 1 ст. 14 та ст. 204 Цивільного
кодексу України, цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в
судовому порядку, він має такі ж
правові наслідки, як і будь-який
дійсний договір, зокрема, є
обов'язковим для виконання його
сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи не вбачається та
судами не встановлено визнання
недійсною особливої умови п. 18 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту ОК №008/000/130001537 від 24.05.2013 р. в
частині обов'язку позивача в разі
настання страхового випадку
здійснювати виплату страхувальнику
страхового відшкодування без
врахування зносу.

Наведеним спростовується помилкове
твердження заявника про здійснення
позивачем виплати страхового
відшкодування в завищеному розмірі
внаслідок неврахування зносу
автомобіля, пошкодженого в ДТП.

У зв'язку з викладеним, суд прийшов до
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача страхового
відшкодування в порядку регресу без
врахування коефіцієнту фізичного
зносу пошкодженого автомобіля.

Про таку позицію вказує Вищий
господарський суд України у постановах
від 15.01.2013 р. по справі № 5011-45/7316-2012, від
19.08.2013 р. по справі № 910/5734/13 та від 18.10.2011
р. по справі № 28/381.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем із суми
страхового відшкодування, яка підлягає
стягненню з відповідача було
вирахувано суму фізичного зносу
замінених складових у розмірі 1 898,36 грн.
та суму франшизи за полісом №АС/6100002 у
розмірі 1 000,00 грн.

Згідно п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону
страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо у зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).
Страховик має право здійснювати
виплати без проведення експертизи,
якщо за результатами проведеного ним
огляду пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна. А у разі
невизнання майнових вимог заявника або
з підстав, визначених статтями 32 та/або
37 цього Закону, - прийняти вмотивоване
рішення про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

02.12.2013р. між ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" та ТОВ
"Ш.Р.Інтернешнл" укладено договір
відступлення права вимоги, за умовами
якого ТОВ "Ш.Р.Інтернешнл", як новий
кредитор, набуває права вимоги
(регресу) до осіб, відповідальних за
завдані збитки, що належить первісному
кредитору, у розмірі страхового
відшкодування, виплаченого за
Договорами страхування, укладеними між
первісним кредитором та
страхувальниками, зокрема, за
Договором ОК №008/000/130001537 від 24.05.2013 р.

ТОВ "Ш.Р.Інтернешнл", як новий кредитор,
претензією №77 від 06.02.2014 р., до якої
додані документи, передбачені ст. 35
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" звернувся до
відповідача з проханням відшкодувати у
порядку регресу шкоду, заподіяну в
результаті ДТП у розмірі 16 469,15 грн.

Позов подано до суду 15.07.2014 р., а тому
строк виконання відповідачем
зобов'язання зі сплати страхового
відшкодування настав. Проте,
відповідачем станом на момент
винесення рішення по справі доказів
сплати такого відшкодування суду не
надано.

Як встановлено судом, позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача суми страхового
відшкодування за мінусом франшизи та
суми фізичного зносу замінених
складових, а тому враховуючи визначені
полісом №АС/6100002 розміри лімітів
відповідальності та франшизи, а також
розмір шкоди, право на вимогу якої
перейшло до позивача, відповідач був
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 13 570,79 грн. у строк до
моменту звернення ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" до суду.

Заперечення відповідача, щодо
включення суми ПДВ до суми страхового
відшкодування, яке підлягає стягненню
в порядку регресу, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 196.1.3 п. 196.1 ст. 196
Податкового кодексу України операції з
надання послуг із страхування,
співстрахування або перестрахування
особам, які мають ліцензію на
здійснення страхової діяльності
відповідно до закону, не є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість.

Податкові зобов'язання з податку на
додану вартість виникають у платника
податку на додану вартість, який
здійснює операції з поставки товарів
чи послуг, оскільки такі операції є
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість.

Відповідно до листа Державної
податкової адміністрації у м. Києві
№7536/10/31-606 від 20.07.2011 р. при виплаті
страхових платежів безпосередньо
потерпілим ПДВ не нараховується і
окремим рядком не виділяється.

Враховуючи викладене, суд констатує, що
у разі якщо придбання послуг по
ремонту, заміщенню, відтворенню
застрахованого об'єкту чи
товарно-матеріальних цінностей, які
мають бути використані в процесі його
ремонту (запчастини та інші витратні
матеріали), здійснюється у неплатника
податку на додану вартість, то
розрахунок суми виплати та таке
придбання здійснюється без урахування
сум податку на додану вартість,
оскільки особа, не зареєстрована
платником податку на додану вартість,
не має права нараховувати і виділяти
окремим рядком суму податку на додану
вартість.

Відповідно до п.п. а) п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а разі відсутності такої - дата
інкасації готівки у банківський
установі, що обслуговує платника
податку.

Таким чином, податкові зобов'язання
виникають лише внаслідок фактичного
надання послуги з проведення ремонту
за умови, що виконавець цієї послуги є
платником податку.

Відповідно до наряд-замовлення №83 від
20.08.2013 р. та акту здачі-прийняття робіт
№Т/АС-83/Р, ТОВ "АВТО-СОЮЗ" (СТО), до
вартості ремонту транспортного засобу
"Hyundai Accent", реєстраційний номер НОМЕР_1,
включено ПДВ.

Відтак, враховуючи те, що страхове
відшкодування позивачем було
виплачено особі, що здійснює
господарську діяльність з ремонту
транспортних засобів та є платником
податку на додану вартість (Свідоцтво
про реєстрацію платника податку на
додану вартість №07573194), суд приходить
до висновку про виникнення податкових
зобов'язань та правомірного врахування
суми ПДВ до страхового відшкодування,
що підлягає виплаті в порядку регресу.

Щодо доводів відповідача стосовно
того, що виплата страхового
відшкодування здійснювалась без
отримання згоди вигодонабувача - ПАТ
"Державний ощадний банк України" Філія -
Донецьке обласне управління на виплату
страхового відшкодування, суд
зазначає, що відповідно до пункту 32.2
Договору добровільного страхування ОК
№008/000/130001537 від 24.05.2013 р. виплата
страхового відшкодування може бути
здійснена страхувальнику на підставі
відповідної заяви та страхового акту,
складеного страховиком.

Таким чином, Договором добровільного
страхування наземного транспорту ОК
№008/000/130001537 від 24.05.2013 р. сторони
передбачили альтернативні дії по
виплаті страхового відшкодування.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що наявність заборгованості
відповідача перед позивачем в частині
виплати збитку в порядку регресу
підтверджується матеріалами справи,
позовні вимоги підлягають задоволенню
в сумі 13 570,79 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія"
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" (03056 м. Київ,
вул. Борщагівська, буд. 145,
ідентифікаційний код 23734213) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"
(04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 40;
ідентифікаційний код 206026881) суму
страхового відшкодування у розмірі 13 570
(тринадцять тисяч п'ятсот сімдесят) грн.
79 коп. та судовий збір у розмірі 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 11.08.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко