м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київський завод
електротранспортуДо Товариства з
обмеженою відповідальністю «Основа»
Простягнення 90 990,04 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Кондратенко М.О. - за
Від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа» про
стягнення з останнього на свою користь
суму заборгованості за оренду
нежитлового офісного приміщення в
розмірі 90 990, 04 грн., за Договором оренди
нежитлового офісного приміщення від
12.12.2013р. №45.
Ухвала суду про порушення провадження
у справі та призначення судового
засідання була надіслана за адресою
місцезнаходження відповідача, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а саме: 03150, м. Київ,
вул. Ковпака, буд.17.

Відповідно до статті 64 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
сторонам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

На призначене судове засідання 21.08.2014р.
представник відповідача не з'явився,
витребуваних судом доказів не надав,
будь-яких обґрунтованих заяв чи
клопотань про відкладення судового
засідання з зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направив, хоча про дату
та час їх проведення повідомлений
належним чином, про що зокрема свідчить
наявний у матеріалах справи оригінал
поштового відправлення, з якого слідує,
що поштова кореспонденція з ухвалою
суду про призначення судового
засідання була вручена відповідачу
09.07.2014р.

Отже, відповідач завчасно був
повідомлений про місце, дату та час
судового засідання.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

До початку розгляду справи по суті, від
позивача надійшла заява про зменшення
позовних вимог, оскільки між Позивачем
та Відповідачем укладена додаткова
угода №2 від 27.06.2014р. до договору №45 від
12.12.2013р., відповідно до п.3 якої
Відповідач підтверджує наявність
зобов'язань перед Позивачем щодо
сплати останньому заборгованості за
договором №45 від 12.12.2013р. у сумі 89
750,91грн., а також у зв'язку з
надходженням платежів від Відповідача
відбулось зменшення розміру позовних
вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, зокрема зменшити розмір
позовних вимог.

Під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціна позову.

Згідно з ч.3 ст. 55 ГПК України ціну
позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги,
просить стягнути з відповідача
загальну суму заборгованості у розмірі
89 750, 911 грн., тому має місце нова ціна
позову, виходячи з якої й вирішується
спір.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем було укладено Договір
оренди нежитлового офісного
приміщення №45.

Предметом цього договору є нерухоме
майно площею 109,21 кв. м., розташоване за
адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська,
143/2, кабінет №302 та кабінет №411.

На виконання умов договору позивачем
передано, а Товариством з обмеженою
відповідальністю «Основа» прийнято
зазначене приміщення, що
підтверджується актом
приймання-передачі від 01.01.2014 року.

Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що
орендна плата за перший місяць оренди є
базовою. Розмір орендної плати за
кожний наступний місяць визначається
шляхом коригування розміру місячної
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за поточний місяць.

Положеннями п.п.2.2.1 , п.2.2 Договору
визначено, що Орендар зобов'язується
сплачувати орендну плату щомісяця не
пізніше 10 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 2.9 Договору акт надання
послуг Орендар отримує від Орендодавця
самостійно, скріплює його підписом та
печаткою та не пізніше 10 числа
наступного місяця, повертає
Орендодавцеві.

Суду доведено, що Додатковою угодою від
27.06.2014р. №2 до Договору оренди №45
сторони дійшли згоди розірвати
Договір.

Відповідно до п.2 додаткової угоди
Договір є припиненим з моменту
передачі Орендарем приміщення
Орендодавцеві.

В додатковій угоді Орендар підтвердив
наявність зобов'язань перед
Орендодавцем, які виникли у зв'язку із
укладенням та виконанням Договору, а
також обов'язковість їх виконання ( у
тому числі, сплата заборгованості у
сумі 89 750,91грн.).

Актом приймання-передачі від 27.06.2014
року відповідачем повернуто позивачу
нерухоме майно загальною площею 80,41 кв.
м

Разом з тим, за розрахунком Позивача, за
користування майном у відповідача
утворився борг у розмірі 89 750,91 грн. за
період з січня по липень 2014р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Договір № 45 оренди нежитлового
офісного приміщення є договором
оренди, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України та
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується
факт передачі приміщення в оренду,
користування ним відповідачем, а також
існування у відповідача
заборгованості по сплаті орендних
платежів в розмірі 89 750, 91 грн. за період
з січня по липень 2014р. Відповідно
до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 2.2.1 Договору визначено, що
перерахування орендної плати
здійснюються орендарем самостійно до 10
числа поточного місяця без врахування
індексу інфляції за поточний місяць.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пункту 2.2.1 Договору відповідач
повинен був сплачувати орендну плату
не пізніше 10 числа поточного місяця
без врахування індексу інфляції за
поточний місяць.

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач свого обов'язку зі сплати
орендних платежів належним чином не
виконав у зв'язку із чим заборгованість
відповідача по орендній платі за
період з січня по липень 2014р. за
користування майном склала 89 750,91 грн.,
а строк виконання грошового
зобов'язання на момент винесення
рішення у справі настав.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу
України визначено, що одним із основних
обов'язків орендаря є внесення
орендної плати своєчасно і в повному
обсязі.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача за
договором оренди № 45 у сумі 89 750,91 грн.
за період з січня по липень 2014р.
Позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений і
Відповідачем визнаний в додатковій
угоді від 27.06.2014р. №2 до договору №45, і
тому ця сума має бути стягнута з
відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
відповідачем належним чином протягом
розгляду справи не було надано
належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по судовому збору згідно
ст. 49 ГПК України покладаються на
Відповідача

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа» (03150, м. Київ,
вул. Ковпака, буд.17, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київський завод
електротранспорту» ( 03150, м. Київ, вул.
Червоноармійська, б. 143/2, ) суму боргу в розмірі 89 750,91 грн.
(вісімдесят дев'ять тисяч сімсот
п'ятдесят) грн.91коп та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00коп.
судового збору).

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального
кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.08.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко