ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 8/6 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Катеринчук Л.Й.
(головуючого-доповідача), Куровського
С.В., Поліщука В.Ю.розглянувши
касаційну скаргуТОВ "Літа Холдинг" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Тихончук Лесі Хотіївнина
постанову та ухвалуРівненського
апеляційного господарського суду від
01.04.2014 року господарського суду
Рівненської області від 22.01.2014 рокуу
справі господарського суду № 8/6
Рівненської областіза заявою ДПІ у
місті Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській областідо
ТОВ "Літа Холдинг"про визнання
банкрутомліквідаторТихончук Л.Х.в
судовому засіданні взяли участь
представники:

ТОВ "Літа Холдинг":не з'явилися,ДПІ у
місті Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області: не
з'явилися,ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк":Мужик Л.І.
(довіреність №03/2/708 від 01.11.2013
року).ВСТАНОВИВ :

у провадженні господарського суду
Рівненської області знаходиться
справа №8/6 про банкрутство ТОВ "Літа
Холдинг" (далі - боржника), порушена
ухвалою суду від 16.03.2010 року за заявою
ДПІ у місті Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - ініціюючого кредитора)
за загальною процедурою відповідно до
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону України №2343-ХІІ, до внесення
змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011
року) (далі - Закон про банкрутство),
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів (том 1, а.с. 1).

Справа перебуває на стадії
ліквідаційної процедури введеної
постановою господарського суду
Рівненської області від 08.11.2010 року,
ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Тихончук Л.Х.
(том 3, а.с. 67).

29.11.2013 року шляхом направлення
поштового відправлення ліквідатором
банкрута Тихончук Л.Х. подано до
господарського суду заяву №1398 про
визнання недійсним договору комісії
№18/10-07 від 18.10.2007 року, укладеного між
ТОВ "Літа-Холдинг" та ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф", та
договору №38-80 від 07.04.2009 року про заміну
сторони в договорі комісії №18/10-07 від
18.10.2007 року, укладеного між ТОВ "Літа
Холдинг", ТОВ "Лікеро-горілчаний завод
"Калганоф" та ВАТ "Рівнеголовпостач",
відповідно до частин 10, 11 статті 17
Закону про банкрутство, статей 203, 215, 216
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), та застосування реституції,
стягнути солідарно з ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" та
ВАТ "Рівнеголовпостач" судові витрати
на користь ТОВ "Літа-Холдинг" (том 7, а.с.
38-53).

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 22.01.2014 року
(суддя Церковна Н.Ф.) відмовлено
ліквідатору ТОВ "Літа-Холдинг" Тихончук
Л.Х. у задоволенні заяви про визнання
недійсним договору комісії від 18.10.2007
року за №18/10-07 та договору від 07.04.2009
року за №38-80 про заміну сторони в
договорі комісії від 18.10.2007 року за
№18/10-07, та застосування реституції, у
зв'язку з пропуском ліквідатором
банкрута позовної давності, про
застосування наслідків спливу якої до
спірних правовідносин заявлено ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" та
ВАТ "Рівнеголовпостач", як сторонами
оскаржуваних договорів. При цьому,
судом першої інстанції не було
встановлено порушення норм права при
укладенні оспорюваних правочинів (том
7, а.с. 167 - 177).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
ТОВ "Літа Холдинг" в особі ліквідатора
арбітражного керуючого Тихончук Л.Х.
(далі - скаржник) звернулося до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
ухвалу суду першої інстанції від 22.01.2014
року, як таку, що прийнята за умов
неповноти дослідження судом обставин,
що мають значення для справи, та
невірного застосування норм
матеріального права, та прийняти нове
рішення про задоволення заяви
ліквідатора ТОВ "Літа-Холдинг"
арбітражного керуючого Тихончук Л.Х.
про визнання недійсними оскаржуваних
договору комісії та договору про
заміну сторони у договорі комісії, та
застосування реституції.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя - Огороднік К.М., судді: Демидюк
О.О., Коломис В.В.) апеляційну скаргу
залишено без задоволення, а ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 22.01.2014 року у даній справі -
без змін (том 8, а.с. 65 - 67). Апеляційний
суд в цілому погодився з висновками
суду першої інстанції про відмову у
визнанні недійсними оскаржуваних
договорів, у зв'язку з недоведенням
ліквідатором Тихончук Л.Х. спеціальних
підстав відповідно до частини 11 статті
17 та частини 1 статті 25 Закону про
банкрутство. При цьому, суд апеляційної
інстанції зазначив про помилковість
висновків місцевого господарського
суду про застосування до спірних
правовідносин наслідків спливу строку
позовної давності, оскільки у випадку
встановлення судом обставин того, що
право заявника, про захист якого він
просить, не порушено, приймається
рішення про відмову в задоволенні
позову по суті, а не у зв'язку зі спливом
позовної давності, про застосування
наслідків якої заявлено іншою стороною
спору в ході провадження у справі про
банкрутство.

Не погоджуючись з винесеною
постановою, скаржник звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року та
ухвалу суду першої інстанції від 22.01.2014
року, прийняти нове рішення про
задоволення заяви ліквідатора ТОВ
"Літа-Холдинг" арбітражного керуючого
Тихончук Л.Х. про визнання недійсними
оскаржуваних договору комісії та
договору про заміну сторони у договорі
комісії, та застосування реституції,
обґрунтовуючи порушенням судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, статей 203, 215, 216, 234, 256, 257, 261, 264,
267, 530, 629 ЦК України, частин 10, 11 статті 17,
статті 25 Закону про банкрутство в
редакції, чинній до 19.01.2013 року, статей 1,
4, 12, 15 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України).

Скаржник зазначає про помилковість
висновків суду першої інстанції про
пропуск ліквідатором банкрута
Тихончук Л.Х. позовної давності при
зверненні до суду з вимогою про
визнання недійсними спірних договорів,
перебіг якої необхідно відраховувати з
моменту призначення її ліквідатором
ТОВ "Літа-Холдинг" постановою про
визнання боржника банкрутом від 08.11.2010
року. Також ліквідатор банкрута
Тихончук Л.Х. вважає помилковими
висновки судів про відмову у визнанні
недійсними оскаржуваних договорів та
зазначає, що спірні правочини, які
укладено до моменту порушення щодо ТОВ
"Літа-Холдинг" провадження у справі про
банкрутство, не були спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
їх виконання завдало боржнику прямих
збитків та призвело до його
неплатоспроможності, внаслідок чого
відповідно до частини 10 статті 17 Закону
про банкрутство є спеціальні підстави
для визнання їх недійсними в ході
провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року та
ухвалу господарського суду
Рівненської області від 22.01.2014 року,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, розглянувши
доводи касаційної скарги, вислухавши
представника кредитора боржника - ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк"
Мужика Л.І., дійшла висновку про
наявність правових підстав для
часткового задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом, з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Статтею 1011 ЦК України передбачено, що
за договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги);
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні на
обсягах і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже, за договором відступлення права
вимоги (цесії) не припиняються первісні
зобов'язання сторін, а відбувається
заміна однієї із сторін первісного
зобов'язання на певних, визначених
таким договором умовах.

Частиною 3 статті 512 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
не може бути замінений, якщо це
встановлено договором або законом.
Інших обмежень прав кредитора на
укладення договору відступлення вимог
законодавство не містить. При цьому,
цивільним законодавством не
вимагається оплатного відступлення
прав вимоги від первісного кредитора
до набувача.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу
сторін у виборі контрагента за
договором та у визначенні умов
договору з урахуванням вимог
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Разом з тим, законодавством про
банкрутство згідно частин 10 та 11 статті
17 Закону про банкрутство (в редакції до
внесення змін Законом України №4212-VІ
від 22.12.2011 року) передбачено спеціальні
підстави, за якими можна визнати
недійсними угоди боржника, укладені як
до моменту порушення провадження у
справі про банкрутство, так і в ході
здійснення такого провадження.

Також, частиною 1 статті 25 Закону про
банкрутство (в зазначеній редакції)
ліквідатора наділено повноваженнями
подання до господарського суду у
справі про банкрутство заяв про
визнання недійсними угод боржника з
підстав, передбачених частиною 10
статті 17 цього Закону. А частиною 11
статті 17 Закону про банкрутство
визначено підстави, з яких може
визнаватися недійсною угода боржника
за заявою керуючого санацією.

Відтак, ліквідатор боржника вправі
звертатися до суду у справі про
банкрутство зі заявою про визнання
недійсними угод боржника, передбачених
саме частиною 10 статті 17, а не частиною
11 статті 17 Закону про банкрутство (в
зазначеній редакції).

Частиною 10 статті 17 Закону про
банкрутство (в зазначеній редакції)
визначено такі спеціальні підстави, за
якими ліквідатор може звернутися у
справу про банкрутство зі заявою про
визнання недійсними угод боржника:
виконання договору завдає збитків
боржнику; договір є довгостроковим
(понад один рік) або розрахованим на
одержання позитивних результатів для
боржника в довгостроковій перспективі,
крім випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника; виконання
договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

З такою правовою позицією погоджується
Верховний Суд України у Постанові №06/310
від 26.09.2006 року у справі №Б40/29/26/2/62-00.

Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною
2 статті 34 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК
України, у процесі розгляду справи
апеляційний суд за наявними у справі та
додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами 18.10.2007 року між ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"
(комісіонер) та ТОВ "Літа Холдинг"
(комітент, боржник) укладено договір
комісії №18/10-07, відповідно до якого
комісіонер зобов'язався від свого
імені за дорученням комітента
(боржника) вчинити правочин щодо
придбання складського приміщення у м.
Тернопіль загальною площею не менше 3500
кв.м. та по ціні не більше 2 018 грн. за
один квадратний метр не пізніше ніж до
30.03.2009 року та прийняти зазначене
приміщення; комітент (боржник), у свою
чергу, зобов'язався не пізніше 08.12.2008
року перерахувати комісіонеру грошові
кошти в розмірі 7 063 000 грн., а також
оплатити комісіонеру винагороду в
розмірі 3% від вартості купленого
приміщення за виконання ним послуг з
купівлі приміщення; зазначений договір
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами (комітентом та
комісіонером) та діє до 30.03.2009 року;
згідно Доповнення до Договору комісії
від 30.03.2009 року строк придбання
комісіонером приміщень для комітента
та строк дії договору продовжено до
31.03.2010 року (том 7, а.с. 140, 141). Умовами
договору комісії не обмежено прав
сторін в укладенні договору
відступлення прав вимоги за ним.

Судами встановлено, що на виконання
зобов'язань згідно спірного договору
комісії ТОВ "Літа Холдинг", як комітент,
перерахувало комісіонеру - ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" 6 811
730 грн., при цьому, в подальшому, на
вимогу комітента комісіонером було
повернено 913 730 грн., а саме: 28.11.2008 року -
48 000 грн., 22.12.2008 року - 97 000 грн., 23.12.2008
року - 520 000 грн., 24.12.2008 року - 248 000 грн.,
07.05.2009 року - 730 грн. Залишок
неповерненої суми становить 5 898 000 грн.

Також, судами встановлено, що 07.04.2009
року (за 11 місяців до порушення справи
про банкрутство ТОВ "Літа Холдинг") між
ТОВ "Літа Холдинг" (первісний комітент,
боржник), ВАТ "Рівнеголовпостач" (новий
комітент) та ТОВ "Лікеро-горілчаний
завод "Калганоф" (комісіонер) укладено
Договір №38-80 про заміну сторони в
Договорі комісії №18/10-07 від 18.10.2007 року,
за умовами якого до ВАТ
"Рівнеголовпостач" перейшли всі права
та обов'язки ТОВ "Літа Холдинг", як
комітента за договором комісії, в тому
числі право вимагати від комісіонера
виконання зобов'язання на суму 5 898 000
грн. (том 7, а.с. 142 - 143).

Судами встановлено, що ухвалою
господарського суду Рівненської
області від 16.03.2010 року за заявою
податкової інспекції, в якій боржник
перебував на податковому обліку,
порушено провадження у справі №8/6 про
банкрутство ТОВ "Літа Холдинг" за
загальною процедурою відповідно до
Закону про банкрутство в редакції,
чинній до 19.01.2013 року (том 1, а.с. 1), за
наслідком проведеного 18.05.2010 року
підготовчого судового засідання
здійснено офіційну публікацію
оголошення про введення щодо боржника
процедури розпорядження майном у
газеті "Голос України" №104 від 09.06.2010
року (том 2, а.с. 67, 73) та затверджено
реєстр вимог кредиторів боржника
ухвалою попереднього судового
засідання від 02.09.2010 року (том 2, а.с.
208-209). Отже, оспорюваний договір комісії
діяв на момент порушення провадження у
справі про банкрутство 16.03.2010 року.

Також матеріалами справи
підтверджуються обставини визнання
боржника банкрутом та введення щодо
нього ліквідаційної процедури згідно
постанови господарського суду від
08.11.2010 року, призначення ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Тихончук Л.Х. та заявлення ліквідатором
банкрута 29.11.2013 року вимоги про
визнання спірних договорів недійсними,
як таких, що завдають збитків боржнику
та не виконані на момент порушення
справи про банкрутство згідно частини
10 статті 17 Закону, а також з посиланнями
на порушення статті 215 ЦК України
(правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним) (том 3, а.с. 67, том 7, а.с.
38 - 53).

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
про банкрутство (в зазначеній
редакції), ліквідатор зобов'язаний
вживати заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб
та подає до господарського суду заяви
про визнання недійсними угод боржника.

Отже, наділення законодавцем
ліквідатора спеціальною компетенцією
в ході ліквідаційної процедури на
предмет визнання недійсними угод
боржника означає, що перебіг строків
позовної давності для ліквідатора
починається з моменту, коли саме
ліквідатор дізнався про порушення прав
боржника в ході ліквідаційної
процедури.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні заяви ліквідатора
банкрута Тихончук Л.Х. про визнання
недійсним договору комісії №18/10-07 від
18.10.2007 року та договору №38-80 від 07.04.2009
року про заміну сторони в договорі
комісії та застосування реституції,
суд першої інстанції зіслався на
пропуск ліквідатором банкрута
позовної давності, про застосування
наслідків спливу якої було заявлено
сторонами спірних договорів ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" та
ВАТ "Рівнеголовпостач". При цьому,
місцевим господарським судом не було
встановлено порушення норм
матеріального права при їх укладенні.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи справу в повному обсязі,
зазначив про помилкове застосування
місцевим господарським судом до
спірних правовідносин наслідків
спливу позовної давності, однак,
погодився в цілому з висновками суду
першої інстанції про відмову у
визнанні недійсними спірних договорів,
виходячи з тлумачення норм цивільного
законодавства про недійсність угод.

Так, апеляційним судом встановлено, що
дійсність зобов'язань сторін за
спірним договором комісії
підтверджується висновками
мотивувальної частини постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012 року
у справі №80307/11/9104 за позовом ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" до
Збаразької МДПІ Тернопільської
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, яка набрала
законної сили (том 7, а.с. 148 - 153), а
зокрема про те, що ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"
вживало всіх заходів для виконання зі
своєї сторони договорів комісії, проте
контрагенти, в тому числі й ТОВ "Літа
Холдинг", які замовляли послуги з
придбання майна, не давали згоду на
вчинення комітентом правочинів щодо
придбання відповідного майна, тому
вини посадових осіб ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" в
тому, що договори комісії остаточно не
виконані, немає. Також апеляційним
судом не було встановлено обмежень
укладення договору про заміну сторони
в зобов'язанні з відступленням прав
вимоги від ТОВ "Літа Холдинг" до ВАТ
"Рівнеголовпостач" на суму 5 898 000 грн.

З огляду на встановлене, апеляційний
суд дійшов висновку про те, що договір
комісії №18/10-07 від 18.10.2007 року та
договір про заміну сторони в договорі
комісії №38-80 від 07.04.2009 року
відповідають нормам цивільного права,
а тому не можуть бути визнані судом
недійсними.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України не погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні заяви
ліквідатора ТОВ "Літа Холдинг" Тихончук
Л.Х. про визнання недійсним договору
комісії №18/10-07 від 18.10.2007 року та
договору про заміну сторони в договорі
комісії №38-80 від 07.04.2009 року та вважає
їх передчасними з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій
не проаналізовано, не дано жодної
оцінки та не спростовано доводів
ліквідатора про наявність спеціальних
підстав для визнання недійсним
договору згідно законодавства про
банкрутство, передбачених частиною 10
статті 17 Закону про банкрутство.

Так, судами встановлено перерахування
боржником понад 6 млн. грн. за
оспорюваним договором комісії для
придбання на його користь об'єкта
нерухомості, часткове повернення
зазначеної суми та залишок
перерахованої суми у комісіонера в
розмірі 5 898 000 грн., право на який було
безоплатно відступлено за оспорюваним
договором про заміну сторони в
зобов'язанні до ВАТ "Рівнеголовпостач".
Відтак, безпосередньо перед порушенням
справи про банкрутство орган
управління боржником безоплатно
відчужив на користь третьої особи
майнові права боржника на значну суму,
тим самим істотно погіршивши його
платоспроможність на момент порушення
процедури банкрутства.

Зазначеним обставинам судами не дано
жодної оцінки в контексті можливого
застосування вимог частини 10 статті 17
Закону про банкрутство для визнання
недійсним договору про заміну сторони
в зобов'язанні №38-80 від 07.04.2009 року.

Розглядаючи заяву ліквідатора
Тихончук Л.Х. в частині вимог про
визнання недійсним договору про заміну
сторони в договорі комісії №38-80 від
07.04.2009 року, суди попередніх інстанцій
обмежились висновками про те, що
матеріалами справи не підтверджуються
обставини заінтересованості ВАТ
"Рівнеголовпостач" та ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"
відносно ТОВ "Літа Холдинг", тому
спірний договір не можна визнавати
недійсним відповідно до частини 11
статті 17 Закону про банкрутство, не
досліджуючи, при цьому, наявності
підстав для розірвання спірного
договору про заміну сторони у договорі
комісії відповідно до частини 10 статті
17 Закону про банкрутство, на які
посилався ліквідатор як на підставу
для задоволення його вимог.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнятими з
порушенням норм законодавства про
банкрутство та процесуального права, а
тому оскаржувані постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року та
ухвалу господарського суду
Рівненської області від 22.01.2014 року у
справі №8/6 потрібно скасувати, а справу
в частині розгляду заяви ліквідатора
ТОВ "Літа Холдинг" Тихончук Л.Х. про
визнання недійсним договору комісії
№18/10-07 від 18.10.2007 року та договору про
заміну сторони в договорі комісії №38-80
від 07.04.2009 року направити на новий
розгляд до господарського суду
Рівненської області в іншому складі
суду.

При новому розгляді справи суду першої
інстанції необхідно врахувати
викладене, дослідити обставини
можливого завдання збитків ТОВ "Літа
Холдинг" спірними договорами та
перешкоджання відновленню його
платоспроможності внаслідок виконання
спірних договорів та з огляду на
встановлене дійти висновку про
наявність (відсутність) правових
підстав для задоволення заяви
ліквідатора ТОВ "Літа Холдинг" Тихончук
Л.Х. про визнання оскаржуваних
договорів недійсними.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И
В :

1. Касаційну скаргу ТОВ "Літа Холдинг" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Тихончук Лесі Хотіївни
задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
01.04.2014 року та ухвалу господарського
суду Рівненської області від 22.01.2014
року у справі №8/6 скасувати.

Справу №8/6 в частині розгляду
заяви ліквідатора ТОВ "Літа Холдинг"
Тихончук Л.Х. про визнання недійсним
договору комісії №18/10-07 від 18.10.2007 року
та договору про заміну сторони в
договорі комісії №38-80 від 07.04.2009 року
направити на новий розгляд до
господарського суду Рівненської
області в іншому складі суду.

Головуючий
Л.Й. Катеринчук

Судді
С.В. Куровський

В.Ю. Поліщук