ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
239-72-81Р І Ш Е Н Н Я
Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Заступника прокурора
Подільського району міста Києва,
в інтересах держави в особі
Подільської районної у місті Києві
державної адміністрації,
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
про стягнення 15 046,87 грн.
за участю представників:
прокурора - Степаненко К.Ю. (службове
посвідчення від 11.11.2013 № 022704);
позивача 1 - не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений
позивача 2 - Горшунов Г.Г. (довіреність
від 03.02.2014, б/н);
відповідача - ОСОБА_3 (довіреність від
Обставини справи:
Заступник прокурора Подільського
району міста Києва звернувся з
позовною заявою в інтересах держави в
особі Подільської районної у місті
Києві державної адміністрації (далі -
позивач 1) та Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва» (далі
- позивач 2) до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення 15 046,87 грн., з
яких: 9 872,66 грн. основного боргу, 1 095,97
грн. пені та 4 078,24 грн. неустойки за
користування майном за час
Позов подано прокурором на підставі
статті 121 Конституції України, пункту
6 частини 2 статті 20, статті 36-1 Закону
України "Про прокуратуру", статті 2
Господарського процесуального кодексу
України у зв'язку з проведенням
перевірки дотримання вимог
законодавства України у сфері оренди
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань зі сплати
орендних платежів за договором оренди
нерухомого майна (нежилих будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
Подільського району міста Києва від
30.08.2010 № 5020/10.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.06.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
У судове засідання 01.07.2014 представники
позивача 1 та відповідача не з'явилися,
про причини неявки суд не повідомили,
розгляд справи відкладено на 29.07.2014.
Через канцелярію господарського суду
29.07.2014) позивачем 2 подано документи на
виконання вимог ухвали суду від 11.06.2014.
У судовому засіданні 29.07.2014
представником відповідача заявлено
усне клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з чим,
розгляд справи відкладено на 12.08.2014.
Через канцелярію господарського суду
08.08.2014) відповідачем подано письмові
пояснення, відповідно до яких позов
заперечено частково.
У судовому засіданні 12.08.2014
представником відповідача подано
клопотання про продовження строку
розгляду спору, відповідно до частини 3
статті 69 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з необхідністю надання йому
додаткового часу для отримання нових
доказів своїх заперечень.
Ухвалами господарського суду
Київської області від 12.08.2014 продовжено
строк розгляду справи та відкладено
розгляд справи на 21.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17202/14 від
21.08.2014) відповідачем подано клопотання
про припинення провадження у справі у
зв'язку із погашенням заборгованості з
орендної плати за жовтень 2013 року за
Договором оренди, з доказами оплати в
додатку.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.08.2014 розгляд справи
відкладено на 26.08.2014.

У судовому засіданні 26.08.2014 прокурор та
представник позивача 2 підтримали
позовні вимоги у повному обсязі,
представник відповідача заперечив
проти задоволення позову з підстав, що
викладені у відзиві.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 26.08.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні прокурора,
представників позивача 2 та
відповідача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Комунальним підприємством
«Оренда» (далі - орендодавець) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(далі - орендар) укладено договір оренди
нерухомого майна (нежилих будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
Подільського району міста Києва від
30.08.2010 № 5020/10 (далі - Договір).

Рішенням Київської міської ради від
06.10.2011 № 200/6416 «Про деякі питання
діяльності комунальних підприємств, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
передаються до сфери управління
Подільській районній в місті Києві
державній адміністрації» припинено
Комунальне підприємство «Оренда»
шляхом приєднання до Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва».

Згідно з пунктом 1.1. Договору,
орендодавець на підставі
розпорядження Подільської районної
державної адміністрації міста Києва
від 30.08.2010 № 769 передає, а орендар
приймає в оренду приміщення (будівлю,
споруду), вартість якого визначена
експертним шляхом, по просп. Правди, 6,
літ. А, на 1-му поверсі, площею 15,9 кв.м.
для надання побутових послуг
населенню.

Зазначене у пункті 1.2. Договору
приміщення (будівля, споруда)
передається орендарю згідно з актом
приймання-передачі, що додається до
Договору і є його невід'ємною частиною
(пункт 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 1.4. Договору, за
користування орендованим приміщенням
орендар сплачує орендодавцю орендну
плату, місячний розмір якої
встановлений відповідно до Методики
розрахунку орендної плати, що
затверджена рішенням Подільської
районної в місті Києві ради від 22.06.2006
№ 31, та згідно з розрахунком орендної
плати, що є невід'ємною частиною
Договору, на момент початку дії
Договору становить 302,70 грн., разом з
ПДВ.

Орендна плата сплачується орендарем
щомісячно, починаючи з дати фактичного
використання об'єкта оренди, що
підтверджується актом
приймання-передачі (пункт 1.5. Договору).

Згідно з пунктом 1.6. Договору, розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць оренди.

Пунктом 1.11. Договору встановлено, що
нарахування орендної плати за
Договором припиняється після передачі
орендарем об'єкту оренди орендодавцю
за актом приймання-передачі.

Відповідно до пункту 2.4. Договору,
орендар зобов'язаний вносити орендну
плату в повному обсязі, незалежно від
наслідків господарської діяльності, не
пізніше 30 числа поточного місяця на
рахунок орендодавця.

Термін дії Договору встановлений з
30.08.2010 до 29.08.2013 (пункт 6.2. Договору).

На виконання умов Договору,
орендодавцем передано, а орендарем
отримано майно в оренду, згідно з
ордером від 30.08.2010 № 87, що
підтверджується актом
приймання-передачі приміщення, що
знаходиться за адресою: просп. Правди,
буд. 6, літ. А, від 01.01.2011. До матеріалів
справи додано копії зазначеного акту
приймання-передачі та ордеру на право
зайняття нежилого приміщення.

За твердженнями позовної заяви, у
відповідача наявна заборгованість
перед позивачем зі сплати орендної
плати за Договором з жовтня 2011 року до
лютого 2014 року. Відповідно до наданих
позивачем 2 розрахунків заборгованості
з орендної плати, ним збільшено період
заборгованості до травня 2014 року.

Після закінчення терміну дії Договору
позивачем на адресу відповідача
направлено заяву про припинення
терміну дії Договору від 29.08.2013 №
1623. Копія заяви наявна в матеріалах
справи.

За твердженнями позову, оскільки
відповідач, в порушення умов Договору,
після закінчення строку дії Договору -
29.08.2013, не повернув орендоване
приміщення позивачу 2, нарахування
орендної сплати здійснюється до
передачі приміщення за актом
приймання-передачі, відтак,
нарахування орендної плати за період з
вересня 2013 року до травня 2014 року є
правомірним та обґрунтованим.

Позивачем 2 виставлено відповідачу
рахунки-фактури за Договором за період
з жовтня 2011 року до лютого 2014 року.
Оригінали рахунків-фактур додано до
матеріалів справи (Т. 1, а.с. 24-52).

Відтак, за твердженнями позовної заяви,
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором складає 9 872,66
грн.

Відповідно до статті 6 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Договір оренди, що укладений між
сторонами, за правовою природою є
договором найму (оренди). Згідно з
частиною 1 статті 759, частиною 1 статті
761, частиною 1 статті 762 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Право передання майна у найм має
власник речі, або особа, якій належать
майнові права. За користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини 1 статті 286
Господарського кодексу України,
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.

Правовідносини сторін Договору
регулюються також Законом України "Про
оренду державного та комунального
майна", який є спеціальним законом з
питань оренди державного та
комунального майна та, відповідно до
частин 1 та 2 статті 1 цього Закону,
регулює організаційні відносини,
пов'язані з передачею в оренду майна
державних підприємств, установ та
організацій, підприємств, заснованих
на майні, що належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності, їх структурних
підрозділів, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, що
перебуває в державній та комунальній
власності; майнові відносини між
орендодавцями та орендарями щодо
господарського використання
державного майна, майна, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач
частково заперечив позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості з
листопада 2011 року до лютого 2014 року, у
зв'язку з поверненням відповідачем
орендованого приміщення за актом
прийому-передачі від 25.11.2011.

Відповідачем додано до матеріалів
справи копію акту прийому-передачі від
25.11.2011, який підписаний у
двосторонньому порядку уповноваженими
представниками сторін Договору та
скріплений відбитком печатки
Комунального підприємства «Оренда»,
оригінал акту оглянуто у судовому
засіданні. Вказаний акт засвідчує, що
25.10.2011 орендодавцем прийнято, а
орендарем передано спірне приміщення
за Договором оренди.

Щодо заяви про припинення терміну дії
Договору, то, за твердженнями відзиву,
відповідачем її не отримано, оскільки
направлено на неправильну адресу: 08132,
АДРЕСА_1, тоді як правильною адресою
відповідача є: 08132, АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представником
позивача 2 надано пояснення, що
позивачу 2 про наявність вказаного акту
прийому-передачі приміщення від 25.11.2011
не відомо та про можливість його втрати
працівниками Комунального
підприємства «Оренда»,
правонаступником якого у даних
правовідносинах є позивач 2.

Прокурором та позивачами не наведено
жодних обставин та не надано жодних
доказів на заперечення акту
прийому-передачі приміщення від 25.11.2011
.

Відповідно до частини 2 статті 795
Цивільного кодексу України, повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

З урахуванням позицій сторін,
наявності у матеріалах справи доказу
про повернення приміщення з оренди,
який не заперечений прокурором та
позивачами, з урахуванням вимог статті
33 Господарського процесуального
кодексу України, відповідно до якої
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд дійшов висновку про припинення дії
Договору з моменту підписання
сторонами зазначеного акту - 25.10.2011, а
тому, позовні вимоги про стягнення
орендної плати за період з листопада 2011
року до лютого 2014 року є безпідставними
та задоволенню не підлягають.

У зв'язку з встановленням судом
відсутності у відповідача перед
позивачем заборгованості за Договором
за період з листопада 2011 року до лютого
2014 року, позовна вимога про стягнення
пені, що нарахована за вказаний період,
також є безпідставною та задоволенню
не підлягає.

Позовна вимога про стягнення неустойки
за користування майном за час
прострочення у розмірі подвійної плати
за користування майном, відповідно до
частини 2 статті 785 Цивільного кодексу
України, задоволенню не підлягає, у
зв'язку з відсутню обставин, необхідних
для застосування до відповідача
вказаного виду відповідальності, а
саме: неповернення майна після
припинення договору найму.

У ході судового розгляду відповідачем
подано заяву про припинення
провадження в частині стягнення
основного боргу та пені за жовтень 2011
року.

Акт прийому-передачі приміщення
підписано сторонами 25.10.2011, відтак, у
відповідача наявна заборгованість
перед позивачем за жовтень 2011 року,
згідно з рахунком-фактурою від 31.10.2011
№ 5020-10/705 на суму 216,01 грн.

Позивач, на підставі пункту 5.2.
Договору, заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення, яка
за розрахунком позивача складає 32,83
грн.

Відповідачем, після порушення
провадження у справі ухвалою суду від
11.06.2014, сплачено заборгованість за
жовтень 2011 року та пеню за кожен день
прострочення, що підтверджується
квитанцією від 21.08.2014 № 21 на суму 256,83
грн.

Відтак, оскільки відповідачем сплачено
заборгованість у повному розмірі, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для припинення провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмету спору в
частині стягнення заборгованості з
орендної плати та пені за жовтень 2011
року, відповідно до пункту 1-1 частини 1
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

При вирішенні даного питання, судом
враховано правову позицію пленуму
Вищого господарського суду України, що
викладена в абзаці 3 пункту 4.4.
постанови від 26.12.2011 № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" про
те, що припинення провадження у справі
на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України можливе в разі, коли предмет
спору існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги про стягнення 9 656,65 грн.
основного боргу, 1 063,14 грн. пені та 4
078,24 грн. неустойки безпідставні та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, зважаючи на те, що, за
висновками суду, зважаючи на сплату ним
наявної заборгованості після
порушення провадження у справі, спір
виник внаслідок неправильних дій
відповідача, судовий збір покладається
судом на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 80, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Провадження у справі в частині
стягнення заборгованості за договором
оренди нерухомого майна (нежилих
будівель, споруд, приміщень)
комунальної власності територіальної
громади Подільського району міста
Києва від 30.08.2010 № 5020/10 у розмірі 216,01
грн. основної заборгованості та 32,83 грн.
пені припинити.

2. У задоволенні решти позову відмовити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) до державного бюджету 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення та
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Повне рішення складено 01.09.2014.

Суддя
С.О. Саванчук