ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2014 р.
Справа № 911/1904/14

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»;

до Комунального підприємства
«Фастівтепломережа»;

про стягнення 37067,87 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Жигадло І.Б. (довіреність
№42 від 30.12.2013 року);

від відповідача: Рязанова О.С.
(довіреність № 11 від 31.10.2013 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» до
Комунального підприємства
«Фастівтепломережа» про стягнення 37
067,87 грн., з яких: 14 811,67 грн. 3 % річних та 22
256,20 грн. інфляційних, які виникли у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
Договором про закупівлю природного
газу за державні кошти № 06/10-2547ТЕ-17 від
20.12.2010 року, яке встановлено рішенням
Господарського суду Київської області
від 23.10.2012 року у справі № 12/097-12.

Провадження у справі № 911/1904/14 порушено
ухвалою від 26.05.2014 року та призначено
справу до розгляду на 10.06.2014 року.

В судових засіданнях 10.06.2014 року та
08.07.2014 року у відповідності до
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України оголошувалась перерви.

В судовому засіданні 22.07.2014 року
продовжено строк вирішення спору та
відкладено розгляд справи до 11.08.2014
року.

В судовому засіданні 11.08.2014 року
позивач в порядку ст. 22 Господарського
процессуального кодексу України надав
уточнений розрахунок 3% річних за
період з 06.11.2012 року по 16.05.2014 року,
згідно з яким 3% річних складає 14705,87 грн.

Відповідач в ході розгляду спору проти
позову заперечував, у відзиві на позов
зазначив, що станом на 18.12.2012 року
основне грошове зобовязання за
Договором виконано в поному обсязі,
несплаченими залишилась пеня,
інфлційні, річні та витрати по сплаті
судового збору, на які не допускається
нарахування передбачених ст. 625
Цивільного кодексу України штрафних
санкцій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані ними
докази та пояснення, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 року між Дочірньою компанією
«ГАЗ УКРАЇНИ» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (далі - позивач) та Комунальним
підприємством «ФАСТІВТЕПЛОМЕРЕЖА»
(далі - відповідач) був укладений
Договір про закупівлю природного газу
за державні кошти №06/10-2547ТЕ-17 (далі -
Договір), згідно з умовами якого
позивач зобов'язувався передати
відповідачу імпортований природний
газ (далі -товар), а відповідач
зобов'язувався переданий товар
прийняти і оплатити вчасно та в повному
обсязі.

На виконання умов зазначеного Договору
позивач передав відповідачу, а
відповідач прийняв товар на загальну
суму 2 180 035,32 грн., що підтверджується
актами передачі-приймання природного
газу для надання населенню та
релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання
від 31.01.2011 року, 28.02.2011 року, 31.03.2011 року
та 30.04.2011 року, копії яких долучені до
матеріалів справи, однак, відповідач
оплатив отриманий природний газ
частково, а саме в сумі 140 500,00 грн.

Питання стягнення заборгованості за
вищенаведеним зобов'язанням в сумі
2 039535,32 грн. основного боргу, 153536,22
грн. пені, 85 368,01 грн. 3% річних та
37 333,99 грн. інфляційних,
розглядалось в матеріалах справи
Господарського суду Київської області
№ 12/097-12 і рішенням суду від 23.10.2012 року
позовні вимоги були задоволені в
повному обсязі.

Таким чином, після набрання зазначеним
рішенням законної сили, відповідач був
зобов'язаний виконати встановлене в
судовому рішенні грошове зобов'язання.

Однак, відповідачем встановлена
судовим рішення у справі № 12/097-12
заборгованість була сплачена не в
повному обсязі, у зв'язку з чим, позивач
звернувся до суду з вимогою про
стягнення з відповідача на підставі ст.
625 Цивільного кодексу України 3% річних
та інфляційних на несплачену частину
встановленої судовим рішенням
заборгованості з моменту набрання
рішенням суду законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами. Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання, в
тому числі й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідач в ході розгляду спору проти
позову заперечував, у відзиві на позов
зазначив, що станом на 18.12.2012 року
основне грошове зобовязання за
Договором виконано в повному обсязі,
несплаченими залишилась пеня,
інфлційні, річні та витрати по сплаті
судового збору, на які не допускається
нарахування передбачених ст. 625
Цивільного кодексу України штрафних
санкцій.

Суд не погоджується з таким
твердженням відповідача, оскільки
згідно зі ст. 534 Цивільного кодексу
України у разі недостатності суми
проведеного платежу для виконання
грошового зобов'язання у повному
обсязі ця сума погашає вимоги
кредитора у такій черговості, якщо інше
не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються
витрати кредитора, пов'язані з
одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і
неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна
сума боргу.

Крім того, прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
Цивільного кодексу України сум.

У разі коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
Цивільного кодексу України проценти не
нараховуються, інфляційні ж
нарахування та нарахування трьох
процентів річних на цю заборгованість
можуть здійснюватися на загальних
підставах відповідно до частини другої
статті 625 названого Кодексу з дня,
наступного за днем набрання законної
сили відповідним судовим рішенням.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013
року, зокрема в пунктах 5.4, 7.1.

У зв'язку з тим, що рішення суду від
23.10.2012 року у справі № 12/097-12 набрало
законної сили і виконане відповідачем
частково на суму 2 039 535,32 грн., однак з
порушенням приписів статті 599
Цивільного кодексу України, оскільки
невиконаним залишилось грошове
зобов'язання на суму 322 553,69 грн., яке з
огляду на ст. 534 Цивільного кодексу
України складається з решти суми
основного боргу, на таке грошове
зобов'язання можуть нараховуватись 3%
річних та інфляційні за період
прострочення його виконання.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

Таким чином, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних на невиконану
частину грошового зобов'язання в сумі
322 553,69 грн. за період згідно з
уточнюючим розрахунком з 06.11.2012 року по
16.05.2014 року в сумі 14705,87 грн. та
інфляційні нарахування за період з
листопада 2012 року по квітень 2014 року в
сумі 22256,20 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Суд не приймає заперечення відповідача
щодо неможливості нарахування пені на
спірну заборгованість, оскільки позов
заявлено щодо нарахування 3% річних та
інфляційних і пов'язаний з
нарахуванням пені.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивачем доведені та обґрунтовані,
відповідачем не спростовані, тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті
судового збору відповідно до статей 44,
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються судом на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства
«ФАСТІВТЕПЛОМЕРЕЖА» (Київська обл., м.
Фастів, вул. Семена Палія, 9,
ідентифікаційний код 05387624) на користь
Дочірньої компанії «ГАЗ УКРАЇНИ»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (м. Київ, вул.
Шолуденка, 1, ідентифікаційний код 31301827)
14705,87 (чотирнадцять тисяч сімсот п'ять)
грн. 3% річних, 22256,20 (двадцять дві тисячі
двісті п'ятдесят шість) грн.
інфляційних та 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 22.08.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.