ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року
Справа № 925/1018/14

За позовом Смілянського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
державної екологічної інспекції у
Черкаській області

до комунального підприємства "Водгео"

про стягнення 68755 грн. 08 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання
Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Дмитренко Ю.М. за
довіреністю від 31.07.2014р.;

від відповідача: Школьна І.П.,
Майстренко Т.В. за довіреністю від
23.12.2013р.

За участю прокурора - Хабла О.М.

Смілянський міжрайонний прокурор в
інтересах держави в особі державної
екологічної інспекції у Черкаській
області звернувся до господарського
суду Черкаської області з позовом до
комунального підприємства "Водгео" про
відшкодування заподіяної державі
забрудненням річки Тясмин шкоди у
вигляді збитків у сумі 68755 грн. 08 коп.

В обґрунтування позову прокурор вказав
на встановлений проведеною позивачем
перевіркою факт забруднення річки
Тясмин наднормативними скидами
забруднюючих речовин зі зворотними
водами внаслідок самовільного скиду
відповідачем зворотних вод до цього
водного об'єкту без дозволу на
спеціальне водокористування у період з
01.01.2013р. по 09.04.2013р.

Ухвалою від 16.06.2014р. господарський суд
Черкаської області прийняв позовну
заяву Смілянського міжрайонного
прокурора до розгляду, порушив
провадження у даній справі і призначив
її розгляд у судовому засіданні на 9
годину 40 хвилин 03.07.2014р. в приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Ухвалою від 03.07.2014р. господарський суд
Черкаської області у зв'язку з
нез'явленням представників позивача та
відповідача в судове засідання і
неподанням прокурором та позивачем
витребуваних доказів відклав розгляд
справи на 12 годину 13.08.2014р. у приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Ухвалою від 13.08.2014р. господарський суд
Черкаської області за клопотанням
представників відповідача продовжив
строк розгляду справи на 15 днів до
28.08.2014р. і у зв'язку з неподанням
прокурором та позивачем витребуваного
господарським судом акту відбору проб
води відклав розгляд справи на 11 годину
22.08.2014р. у приміщенні господарського
суду Черкаської області.

Ухвалою від 22.08.2014р. господарський суд
Черкаської області за клопотанням
представників відповідача витребував
від Департаменту екології та природних
ресурсів Черкаської обласної
державної адміністрації докази та
відклав розгляд справи на 14 годину 30
хвилин 28.08.2014р. у приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Відповідач проти позову заперечив,
вказавши при цьому на:

відсутність у його діях порушення
правил спеціального водокористування
з огляду на те, що до 31.12.2013р. він
здійснював спеціальне
водокористування на підставі дозволу,
виданого державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області від
18.01.2010р. №7кр 4860 А/Чрк з терміном дії до
31.12.2012р. В грудні 2012р. відповідач
звернувся до відповідного державного
органу з клопотанням про продовження
строку спеціального водокористування,
проте не отримав на це клопотання
відповіді. Закінчення строку
спеціального водокористування не
означає про автоматичне припинення
права на спеціальне водокористування,
оскільки в силу ст. ст. 55, 56 Водного
кодексу України таке право
припиняється за рішенням органу, що
видав дозвіл не спеціальне
водокористування. Такого рішення
відповідач не отримував, тому й
продовжував водокористування;

відсутність його вини у заподіянні
державі шкоди забрудненням річки
Тясмин, оскільки він як такий, що займає
монопольне становище з надання послуг
з водопостачання і водовідведення у м.
Сміла, згідно з чинним законодавством
не міг припинити надання цих послуг, а
таке припинення могло б призвести до
ускладнення
санітарно-епідеміологічної ситуації
та соціальної напруги у м. Сміла;

порушення позивачем вимог пункту 2.4
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009 р. №389, яке проявилося в
одноразовому відборі проб води з річки
Тясмин замість трьохразового.

У судовому засіданні, яке відбулося
28.08.2014р. за участю прокурора і
представників обох сторін, прокурор та
представник позивача позов підтримали
з викладених у ньому підстав, а
представники відповідача підтримали
заперечення проти позову, викладені у
відзиві на позов. У цьому ж судовому
засіданні господарський суд оголосив
про вихід у нарадчу кімнату до 9 години
29.08.2014р. для прийняття рішення.

29 серпня 2014 р. у судовому засіданні за
участю представника позивача
Дмитренко Ю.М. господарський суд
оголосив вступну і резолютивну частини
рішення і повідомив, що повне рішення
буде складено на 15 годину 01.09.2014р.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

9 квітня 2013р. державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища державної екологічної
інспекції в Черкаській області Лещенко
П.В. у присутності директора
комунального підприємства "Водгео"
Долматова В.К та головного інженера
комунального підприємства "Водгео"
Островського С.В. була проведена
планова перевірка дотримання цим
підприємством вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами.

Цією перевіркою встановлено, зокрема,
здійснення комунальним підприємством
"Водгео" у період з 01.01.2013р. по 09.04.2013р.
забору, водопостачання води,
водовідведення, очистки та скиду
зворотних вод у річку Тясмин. без
дозволу на спеціальне
водокористування, що є порушенням
вимог ст. ст. 44, 48, 49, 70 Водного кодексу
України

Під час перевірки державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища державної
екологічної інспекції в Черкаській
області Лещенко П.В. у присутності
директора комунального підприємства
"Водгео" Долматова В.К та головного
інженера комунального підприємства
"Водгео" Островського С.В. були
відібрані одноразові проби води з
річки Тясмин в місці скиду зворотних
вод, вище та нижче їх скиду.

За результатами перевірки складено акт
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами від 09.04.2013р., акт відбору
проб води від 09.04.2013р. №28, протокол про
адміністративне правопорушення від
09.04.2013р. №005438 стосовно директора
комунального підприємства "Водгео"
Долматова В.К. за вчинення
правопорушення, передбаченого
статтями 48, 59, 82 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а саме
за самовільне водокористування без
дозволу на спеціальне
водокористування, порушення правил
поводження з відходами, а саме через
відсутність ліміту на утворення та
розміщення відходів на 2013р.

9 квітня 2013р. комунальне підприємство
"Водгео" надало позивачу довідку №295,
згідно з якою кількість забраної води
та скинутих цим підприємством
зворотних вод у період з 01.01.2013р. по
09.04.2013р. становила: підземної води - 760872
м3, поверхневої води - 85406 м3, зворотних
вод - 408081 м3.

11 квітня 2013р. державний інспектор з
охорони навколишнього природного
середовища державної екологічної
інспекції в Черкаській області Лещенко
П.В. на підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від
09.04.2013р. №005438 прийняв постанову №004434
про накладення адміністративного
стягнення на директора комунального
підприємства "Водгео" Долматова В.К. у
вигляді адміністративного штрафу в
сумі 867 грн. за розміщення та утворення
відходів без відповідного ліміту,
самовільне водокористування та скид
зворотних вод у водний об'єкт.

За платіжним дорученням від 15.04.2013р. №684
комунальне підприємство "Водгео"
сплатило до бюджету накладений на
Долматова В.К. постановою про
накладення адміністративного
стягнення від 11.04.2013р. №004434 штраф у сумі
867 грн.

15 квітня 2013р. відділом
інструментально-лабораторного
контролю державної екологічної
інспекції в Черкаській області
відповідно до методик виконання
вимірювань (МВВ), допущених до
використання та наведених у "Переліку
методик виконання вимірювань
(визначень) складу та властивостей проб
об'єктів довкілля, викидів, відходів і
скидів, тимчасово допущених до
використання Мінприроди",
затвердженого заступником Міністра
охорони навколишнього природного
середовища України, Головним державним
інспектором України з охорони
навколишнього природного середовища
від 12.12.2007р., проведено вимірювання
показників складу та властивостей
відібраних згідно з актом відбору проб
від 09.04.2013р. №28 проб води з річки Тясмин.
За результатами цих вимірювань
встановлена наявність у зворотних
водах забруднюючих речовин, вказаних у
протоколі вимірювань показників
складу та властивостей проб води від
15.04.2013р. №28-04-13.

На підставі протоколу вимірювань
показників складу та властивостей проб
води від 15.04.2013р. №28-04-13, довідки
комунального підприємства "Водгео" від
09.04.2013р. №295 та Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009р. №389, державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Черкаської області
Прохоровою Т.В. був зроблений
розрахунок розміру збитків, завданих
державі забрудненням р. Тясмин
зворотними стічними водами після
очисних споруд внаслідок
несанкціонованого скиду у період з
01.01.2013р. по 09.04.2013р. на суму 68755 грн. 08 коп.

Комунальне підприємство "Водгео"
вказану суму збитків не сплатило, що й
спричинило даний спір.

Стаття 1 Водного кодексу України термін
"водокористування " визначає як
використання вод (водних об'єктів) для
задоволення потреб населення,
промисловості, сільського
господарства, транспорту та інших
галузей господарства, включаючи право
на забір води, скидання стічних вод та
інші види використання вод (водних
об'єктів), а термін "ліміт скиду
забруднюючих речовин" як граничний
обсяг скиду забруднюючих речовин у
поверхневі водні об'єкти, який
встановлюється в дозволі на спеціальне
водокористування.

Пункти 3 та 9 ст. 44 Водного кодексу
України передбачають, що
водокористувачі зобов'язані
дотримувати встановлених нормативів
гранично допустимого скидання
забруднюючих речовин та встановлених
лімітів забору води, лімітів
використання води та лімітів скидання
забруднюючих речовин, а також
санітарних та інших вимог щодо
впорядкування своєї території;
здійснювати спеціальне
водокористування лише за наявності
дозволу.

Статтею 48 Водного кодексу України
визначено, що спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.

Стаття 49 Водного кодексу України
встановлено, що спеціальне
водокористування здійснюється на
підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне
водокористування видається:

Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською,
Севастопольською міськими державними
адміністраціями - у разі використання
води водних об'єктів
загальнодержавного значення;

органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими радами за
погодженням із Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями - у разі
використання води водних об'єктів
місцевого значення.

У дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт
забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до ст. 50 Водного кодексу
України строки спеціального
водокористування встановлюються
органами, які видали дозвіл на
спеціальне водокористування.
Спеціальне водокористування може бути
короткостроковим (до трьох років) або
довгостроковим (від трьох до двадцяти
п'яти років). У разі необхідності строк
спеціального водокористування може
бути продовжено на період, що не
перевищує відповідно
короткострокового або довгострокового
водокористування. Продовження строків
спеціального водокористування за
клопотанням заінтересованих
водокористувачів здійснюється
державними органами, що видали дозвіл
на спеціальне водокористування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 55 Водного кодексу
України право юридичних та фізичних
осіб на спеціальне водокористування
припиняється у разі закінчення строку
спеціального водокористування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 56 Водного кодексу
України встановлено, що припинення
права спеціального водокористування у
випадках, передбачених пунктами 2 - 4 ст.
55 цього Кодексу здійснюється за
рішенням органу, що видав дозвіл на
спеціальне водокористування.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу
України відповідальність за порушення
водного законодавства несуть особи,
винні у недотриманні умов дозволу або
порушенні правил спеціального
водокористування;

Стаття 111 Водного кодексу України
передбачає, що підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати збитки,
завдані ними внаслідок порушень
водного законодавства, в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України. Притягнення винних у
порушенні водного законодавства до
відповідальності не звільняє їх від
обов'язку відшкодування збитків,
завданих ними внаслідок порушення
водного законодавства.

Відповідно до ст. 68 Закону України „Про
охорону навколишнього природного
середовища" підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.. 1192 Цивільного
кодексу України шкода може бути
відшкодована в натурі шляхом передачі
річ того ж роду і такої ж якості,
полагодження пошкодженої речі тощо або
шляхом відшкодування завданих збитків
у повному обсязі.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду, для
відшкодування якої необхідно довести
неправомірність поведінки особи;
наявність шкоди; вину особи та
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою особи і заподіяною шкодою.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 20.07.2009р. №389 затверджена
Методика розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів (далі - Методика 389).

Згідно з п. 1.2 Методики 389 остання
встановлює порядок визначення
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, у разі:

забруднення водних об'єктів, у тому
числі пов'язаного із самовільними та
аварійними скидами у водний об'єкт
забруднюючих речовин та
фізико-хімічних показників (далі -
забруднюючі речовини) із зворотними
водами або забруднюючих речовин у
чистому вигляді, у складі сировини,
продукції чи відходів, крім випадків
забруднення територіальних і
внутрішніх морських вод та виключної
морської економічної зони України із
суден, кораблів та інших плавучих
засобів;

забруднення поверхневих та підземних
вод під впливом полігонів
(сміттєзвалищ) твердих побутових та
промислових відходів;

самовільного використання водних
ресурсів при відсутності дозвільних
документів (дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води));

забору, використання води та скиду
забруднюючих речовин із зворотними
водами з порушенням умов
водокористування, встановлених у
дозволі на спеціальне
водокористування.

Пункт 1.7 Методики 389 термін
"наднормативний скид забруднюючих
речовин у водний об'єкт" визначає як
частину маси фактично скинутої
речовини у зворотних водах, що
перевищує масу речовини, максимально
допустиму для відведення за
розрахунковий період, а термін
"самовільне водокористування" як
здійснення спеціального
водокористування без наявності
дозволу на нього.

Відповідно до п. 2.1 Методики 389
наднормативними скидами забруднюючих
речовин у водний об'єкт з перевищенням
ГДС вважаються:

скиди зі зворотними водами
забруднюючих речовин з перевищенням
встановлених нормативів ГДС, що
підлягають нормуванню згідно із
законодавством, або таких, що не
підлягають нормуванню згідно із
законодавством;

скиди забруднюючих речовин внаслідок
порушення регламенту санкціонованого
скиду зворотних вод з перевищенням за
окремими показниками нормативів ГДС
регламенту;

скиди забруднюючих речовин внаслідок
аварійного скиду зворотних вод;

самовільний скид зворотних вод без
дозволу на спеціальне
водокористування.

Згідно з п. 2.2 та п. 2.4 Методики 389 факт
наднормативного скиду забруднюючих
речовин у водний об'єкт зі зворотними
водами встановлюється державними
інспекторами за результатами
інструментально-лабораторних методів
контролю, документальної перевірки
суб'єктів господарювання та
розрахунковим методом. З моменту
встановлення факту скиду зворотних вод
з перевищенням встановлених
нормативів ГДС до повного його
припинення проби води відбираються не
менше трьох разів.

Пунктом 7.3 Методики 389 7.3 встановлена
така формула розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
водним об'єктам (крім морських вод)
внаслідок аварійного або самовільного
скиду забруднюючих речовин зі
зворотними водами:

З = К с х К кат х К Р х k з х [(М i1 х g i1) + (М i2
х g i2) + ...(М im х g im)]

де K c = 1,5 - коефіцієнт, що враховує
збільшення шкоди водній екосистемі при
самовільному чи аварійному скиді;

К кат - коефіцієнт, що враховує
категорію водного об'єкта, який
визначається згідно з додатком 2;

К Р - регіональний коефіцієнт
дефіцитності водних ресурсів
поверхневих вод, який визначається
згідно з додатком 3;

k з = 1,5 - коефіцієнт ураженості водної
екосистеми;

m - кількість забруднюючих речовин у
зворотних водах;

М i - маса наднормативного скиду i-ї
забруднюючої речовини у водний об'єкт
зі зворотними водами, т;

g i - визначається за формулою (13).

З викладених вище норм Водного кодексу
України та Методики 389 випливає, що
закінчення строку спеціального
водокористування не означає
автоматичного припинення права
водокористувача на спеціальне
водокористування, оскільки таке право
припиняється за рішенням органу, що
видав дозвіл на спеціальне
водокористування. При цьому закінчення
строку дії дозволу на спеціальне
водокористування за відсутності
рішення органу, що його видав, про
припинення права відповідача на
спеціальне водокористування не
позбавляє останнього можливості
продовжити строк спеціального
водокористування у встановленому
чинним законодавством порядку. Проте
здійснення водокористування після
закінчення строку дії дозволу на
спеціальне водокористування, без його
продовження та за відсутності рішення
компетентного органу про припинення
спеціального водокористування,
вважаються самовільним
водокористуванням.

Отже, скид відповідачем у період з
01.01.2013р. по 09.04.2013р. у річку Тясмин
зворотних вод після закінчення строку
дії дозволу на спеціальне
водокористування від 18.01.2010р. №7кр 4860
А/Чрк без його продовження та за
відсутності рішення компетентного
органу про припинення спеціального
водокористування є самовільним
водокористуванням, тому доводи
відповідача про відсутність у його
діях порушення правил спеціального
водокористування є безпідставними.

Такий самовільний скид відповідачем
зворотних вод у річку Тясмин
відповідно до п. 2.1 Методики 389 є
наднормативним скидом забруднюючих
речовин у водний об'єкт з перевищенням
ГДС. Тобто при самовільному скиді
відповідачем зворотних вод у річку
Тясмин усі встановлені у зворотній
воді забруднюючі речовини вважаються
такими, що перевищують ГДС.

Факт наднормативного скиду
відповідачем забруднюючих речовин у
річку Тясмин зі зворотними водами у
розмірах, вказаних у протоколі
вимірювань показників складу та
властивостей проб води від 15.04.2013р.
№28-04-13, встановлений державними
інспекторами за результатами
інструментально-лабораторних методів
контролю у відповідності до вимог
Методики 389.

Твердження відповідача про порушення
позивачем вимог п. 2.4 Методики 389 щодо
здійснення ним одноразового відбору
проб води, а не трьохразового є
безпідставним, оскільки вказана норма
не стосується спірних правовідносин. У
ній мова йде про трьохразовий відбір
проб води для встановлення факту скиду
зворотних вод з перевищенням
встановлених нормативів ГДС у період з
дня виявлення такого скиду зворотних
вод до його повного припинення. У
даному ж випадку факт скиду зворотних
вод з перевищенням встановлених
нормативів ГДС встановлено за
фактичний період такого скиду
зворотних вод до дня його виявлення.
Для цього чинне законодавство не
вимагає трьохразового відбору проб
води.

Таким чином, відповідач, здійснивши
протягом періоду з 01.01.2013р. по 09.04.2013р.
самовільний скид у річку Тясмин
забруднюючих речовин зі зворотними
водами, заподіяв шкоду цьому водному
об'єкту, яку він в силу ст. ст. 110, 111
Водного кодексу України, ст. 68 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища" та ст. 1166
Цивільного кодексу України повинен
відшкодовувати державі в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України.

Розмір заподіяної відповідачем
державі шкоди у вигляді збитків у сумі
68755 грн. 08 коп. визначений державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Черкаської
області Прохоровою Т.В. за формулою,
встановленою п. 7.3 Методики 389,і у
відповідності з вимогами останньої на
підставі даних протоколу вимірювань
показників складу та властивостей проб
води від 15.04.2013р. №28-04-13, довідки
комунального підприємства "Водгео" від
09.04.2013р. №295, тому розрахунок вказаної
суми збитків є вірним.

Відповідач не довів відсутності своєї
вини у заподіянні ним державі шкоди
самовільним скидом у річку Тясмин
забруднюючих речовин зі зворотними
водами. Приведені ним у відзиві на
позов доводи з цього приводу є
непереконливими, оскільки
неможливість зупинення відповідачем
надання послуг з водопостачання і
водовідведення у м. Сміла, не означає
про неможливість своєчасного
отримання відповідачем дозволу на
спеціальне водокористування при
зверненні за ним заздалегідь.

Отже, неправомірність поведінки
відповідача, наявність шкоди,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою відповідача і заподіяною
шкодою та вина відповідача у
заподіянні шкоди є доведеними.

Державна екологічна інспекція у
Черкаській області є органом державної
виконавчої влади, уповноваженим
державою здійснювати функції щодо
відшкодування у судовому порядку втрат
і збитків, завданих унаслідок
порушення вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, тому ця інспекція є
належним позивачем у цій справі.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу
України джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів (з
урахуванням особливостей, визначених
пунктом 1 частини другої статті 67 1
цього Кодексу) є 30 відсотків грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності;

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного
кодексу України до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належать 70 відсотків грошових стягнень
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, в тому числі: до сільських,
селищних, міських бюджетів - 50
відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим - 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

За таких обставин позов прокурора
підлягає задоволенню шляхом стягнення
з відповідача 68755 грн. 08 коп. збитків, у
тому числі: 20626 грн. 52 коп. для
зарахування до спеціального фонду
Державного бюджету України, 13751 грн. 02
коп. до спеціального фонду бюджету
Черкаської області і 34377 грн.
54 коп. до спеціального фонду бюджету м.
Сміла.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України з
відповідача підлягає стягненню в доход
Державного бюджету України 1827 грн.
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства
"Водгео" (вул. Севастопольська, буд. 58, м.
Сміла, Черкаська область,
ідентифікаційний код 30794986) на користь
держави через державну екологічну
інспекцію у Черкаській області (вул.
Вернигори, 17 м. Черкаси, 18008,
ідентифікаційний код 38030602) 68755
грн. 08 коп. збитків, у тому числі: 20626 грн.
52 коп. для зарахування до спеціального
фонду Державного бюджету України, 13751
грн. 02 коп. до спеціального фонду
бюджету Черкаської області і 34377 грн. 54
коп. до спеціального фонду бюджету м.
Сміла.

Стягнути з комунального підприємства
"Водгео" (вул. Севастопольська, буд. 58, м.
Сміла, Черкаська область,
ідентифікаційний код 30794986) у доход
Державного бюджету України 1827 грн.
судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду у порядку та
строки, передбачені розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено і підписано
01.09.2014р.

СУДДЯ
М.В. Дорошенко