ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2014 р.
Справа № 917/1313/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотехцентр-3000"
(вул. І.Франка, буд. 1, м. Лубни,
Лубенський район, Полтавська область,
37500)

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
(вул. Івана Приходька, буд. 141, м.
Кременчук, Полтавська область, 39621)

про стягнення 12011,33 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Романюк М.В., дов. б/н від
31.12.2013р.

від відповідача: Гнатенко С.І., дов. №
40-21/5 від 15.01.2014р.

Розглядається позовна заява про
стягнення 12011,33 грн., у тому числі 11241,30
грн. основного боргу за товар згідно
договору поставки № 0701-СН від 27.12.2012р.,
770,03 грн. - пені.

Відповідач відзив на позов не надав,
але судовому засіданні його
представник усно проти позову
заперечував, посилаючись на те, що борг
виник не з вини відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 03.09.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автотехцентр-3000"
(позивачем) та Публічним акціонерним
товариством "Кременчуцький
сталеливарний завод" (відповідачем) був
укладений Договір поставки товару №
0701-СН від 27 грудня 2012 року (надалі -
Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач, як
постачальник зобов'язався поставити і
передати у власність покупцю
визначений цим Договором товар, а
покупець (відповідач) прийняти цей
товар та своєчасно здійснювати його
оплату.

Згідно п.13.2.,.13.3. Договору строк дії
Договору до 31.12.2013р. Закінчення строку
цього Договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії цього
Договору.

Найменування, одиниця виміру, загальна
кількість товару, що підлягає поставці
за цим Договором, ціна за одиницю
товару, його часткове співвідношення
(асортимент, номенклатура),
визначаються специфікацією, що є
додатками до Договору.(п.1.2 Договору).

Згідно п.2.4. Договору, датою поставки
вважається дата підписання видаткової
накладної або дата на
товарно-транспортній накладній
перевізника або календарного штемпеля
залізничної накладної чи квитанції про
приймання вантажу.

Згідно Договору сторони уклали
додаткові угоди (специфікації) №17 від
27.11.2013р., №18 від 11.12.213р., №19 від 25.12.2013р.,
якими погодили перелік товару, що
постачається їх ціну, кількість та
загальну вартість.

На виконання умов Договору та
відповідно до специфікацій позивач
поставив відповідачеві товар на
загальну суму 11241,30 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 2020/1 від 04.12.2013р., № 2034/1 від
09.12.2013р., № 2051/1 від 11.12.2013р., № 2081/1 від
16.12.2013р., № 2089/1 від 17.12.2013р., № 2124/1 від
23.12.2013р., № 2131/1 від 24.12.2013р. та
довіреністю відповідача на одержання
товарно-матеріальних цінностей №
від 02.12.2013р. (зі строком дії до
31.12.2013р.).

В даних накладних сторони відмітили, що
поставка здійснюється за договором №
0701-СН від 27.12.2012 р

Відповідно до п.6.1 Договору розрахунки
за товар здійснюються на протязі 30
календарних днів з дати поставки.

Відповідач за одержану продукцію не
розрахувався, в зв'язку з чим виникла
заборгованість в сумі 11241,30 грн.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу
України за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені
строки (строк) другій стороні -
покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний
товар (товари) і сплатити за нього
певну грошову суму.

У відповідності до ст. 265
Господарського кодексу України до
відносин поставки, не врегульованих
цим кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договори
купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором не встановлено
інший строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування
вищевикладеного відповідач суду не
надав.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 11241,30 грн. основного боргу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язань настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За ч. 1 ст. 456 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, неустойкою.

Відповідно до п. 10.5 Договору у випадку
порушення покупцем строку розрахунку
за поставлений товар останній сплачує
на користь постачальника неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла під час порушення
грошового зобов'язання від суми
заборгованості за кожний день
прострочення.

На підставі вказаних положень
позивачем заявлено до стягнення 770,03
грн. пені (поетапно) за період з 04.01.2014р.
по 25.06.2014р. (а.с.10).

Після перевірки правильності
розрахунку судом встановлено, що
заявлена до стягнення сума пені в
розмірі 770,03 грн. не перевищує
розрахункову суму, нарахована в межах
шестимісячного строку, встановленого
ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України. Отже, позовні вимоги в частині
стягнення пені підлягають задоволенню.

Таким чином, позов є обґрунтованими та
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

В разі добровільного виконання
рішення суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В
И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" (вул. Івана
Приходька, буд. 141, м. Кременчук,
Полтавська область, 39621,
ідентифікаційний код 05756783) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотехцентр-3000"
(вул. І.Франка, буд. 1, м. Лубни,
Лубенський район, Полтавська область,
37500, ідентифікаційний код 30568711) 11241грн.
30 коп. основного боргу, 770грн. 03коп. пені,
1827грн. 00 коп. витрат зі сплати судового
збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано:
08.09.2014р.

Суддя
Безрук Т. М.