ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2014 року Справа №
904/713/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Прокопенко А.Є.
(доповідач)

суддів: Крутовських В.І., Березкіна О.В.
(зміна складу судової колегії
відбулася на підставі розпорядження
голови суду Євстигнеєва О.С. від
10.09.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Материнський Є.С., виписка
з Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців серії А.Б.
№.700728 від 28.01.13, керівник;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність
№436 від 22.07.14, представник;

від третьої особи: Домрачев Є.М.,
довіреність №4 від 09.07.14, представник;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5,
м.Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 07.04.2014р. у справі №904/713/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ГАММА-МЕДІКА",
м.Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5,
м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача товариство з обмеженою
відповідальністю "Мікролайф-Сервіс",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 48 225,95 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014р. товариство з обмеженою
відповідальністю "ГАММА-МЕДІКА"
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 48 225,95 грн., з
яких 28 197,80 грн. сума основної
заборгованості, 2827,50 грн. 30% річних від
простроченої суми та 17 200,65 грн. пені.

03.04.2014р. позивач звернувся до суду із
заявою про зменшення розміру позовних
вимог, в якій просив стягнути з
відповідача 32 240,51 грн., з яких 28 197,80
грн. сума основної заборгованості, 2827,50
грн. 30% річних від простроченої суми та
1215,21 грн. пені.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 07.04.2014р.
по справі №904/713/14 (суддя Бєлік В.Г.)
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ГАММА-МЕДІКА" 28 197,80
грн. основного боргу, 2 827,50 грн. 30%
річних, 1215,21 грн. пені, 1 827 грн. -
судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_5
подала до суду апеляційну скаргу, в
якій просила рішення господарського
суду скасувати, направити справу на
новий розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області,
посилаючись на те, що відповідач по
справі не була належним чином
повідомлена про час і місце розгляду
справи.

Позивач вважає доводи скаржника
безпідставними, просить залишити
рішення без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
вислухав пояснення присутніх у судових
засіданнях представників позивача,
відповідача та третьої особи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення підлягає залишенню без змін,
виходячи з наступних підстав.

01.03.2010р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Мікролайф-Сервіс"
(продавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 (покупець)
був укладений договір поставки №51 ДЖ,
згідно з п.п.1.1 якого в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю визначений цим
договором товар, а покупець прийняти
цей товар та своєчасно його оплатити.

Предметом даного договору є товари
медичного призначення (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1. договору продавець
передає, а покупець приймає та оплачує
товар за цим договором окремими
партіями.

Згідно п.2.2 договору кількість товару у
кожній партії товару визначається
виходячи з усної чи письмової заявки
покупця та наявності товару у продавця
на момент отримання заявки, і
вказується у первинних документах, які
підтверджують передачу товару
(накладні та/або акти прийому-передачі).

Перехід права власності на товар та
всіх ризиків відбувається в момент
підписання документів, що
підтверджують передачу товару
(накладні та/або акти прийому -
передачі) (п.2.4. договору).

Ціна на кожне найменування товару за
цим договором визначається виходячи з
відпускних цін встановлених продавцем
на момент отримання заявки покупця та
вважається остаточно узгодженою в
розмірі вказаному у документах, що
підтверджують передачу товару
(накладні та/або акти прийому-передачі)
(п.5.1. договору).

Покупець сплачує за поставлений
продавцем товар по мірі його
реалізації через кожні чотирнадцять
днів з моменту його поставки. При цьому
покупець зобов'язаний надавати
продавцю звіт про реалізований товар
до 25 числа поточного місяця, у простій
та зрозумілій формі, що не потребує
особливих знань у області економіки та
бухгалтерського обліку. Вказаний звіт
має бути оформлений на фірмовому
бланку покупця, підписаний посадовою
особою покупця та скріплений печаткою
покупця (п.5.4.договору).

Договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором (п.7.1 договору).

На виконання умов вказаного договору
товариство з обмеженою
відповідальністю "Мікролайф-Сервіс"
поставило фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_5 товар на загальну суму 28 197,80
грн., що підтверджено видатковими
накладними (а.с.20-46).

Товар був прийнятий відповідачем на
підставі спеціальних довіреностей на
отримання товарно-матеріальних
цінностей (а.с.47-48) без будь-яких
зауважень в повному обсязі, що
підтверджено підписами повноважних
представників відповідача на
видаткових накладних, скріплених
печаткою/штампом відповідача (а.с.20-46,
122-125).

У письмових поясненнях, наданих до суду
апеляційної інстанції, скаржник,
посилаючись на положення наказу
Міністерства фінансів України №99 від
16.05.1996р. «Про затвердження Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей»
(далі - Інструкція), зазначає, що особи,
які ставили підпис на видаткових
накладних, не мали відповідних на такі
дії прав.

Оцінюючи надані до матеріалів справи
спеціальні довіреності від 01.03.2010р.,
судова колегія зазначає, що:

- останні не відповідають встановленій
Інструкцією типовій формі;

- такі спеціальні довіреності
оформлено сторонами як додаток до
додаткового погодження до договору
поставки №51 ДЖ від 01.03.2010р.;

- графа таких довіреностей «Спеціальна
довіреність дійсна до» є незаповненою;

- останні видані відповідачем на
отримання від ТОВ «Мікролайф-Сервіс»
цінностей за накладними при
централізовано-кільцевими
перевезеннями (а.с.47-48).

Відповідно до абзацу 3 пункту 13 наказу
Міністерства фінансів України №99 від
16.05.1996р. «Про затвердження Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей»
при централізовано-кільцевих
перевезеннях цінностей підприємствам
їх відпуск постачальниками може
здійснюватися без довіреності, якщо
одержувач цінностей за підписом
керівника і головного бухгалтера
підприємства або інших осіб, які
уповноважені підписувати довіреності,
повідомив постачальника про зразок
печатки (штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей.

У спеціальних довіреностях зазначені
як уповноважені на право прийняття
цінностей матеріально-відповідальні
особи, так і зразки печатки та штампу
відповідача (графа 4 спеціальних
довіреностей), які і проставлені на
спірних видаткових накладних.

Враховуючи наведене, доводи скаржника
про те, що особи, які ставили підпис на
видаткових накладних, не мали
відповідних на такі дії прав, є
безпідставними.

Доказів оплати заборгованості за
отриманий по видатковим накладним
(а.с.20-46) товар на загальну суму 28 197,80
грн. або повернення такого товару
продавцю відповідачем не надано судам
обох інстанцій.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено основну заборгованість
відповідача перед товариством з
обмеженою відповідальністю
"Мікролайф-Сервіс" на загальну суму 28
197, 80 грн.

12.09.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Мікролайф-Сервіс"
(первісний кредитор) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"ГАММА-МЕДІКА" (новий кредитор) був
укладений договір №1/2013 про
відступлення права вимоги, оскільки
первісний кредитор має грошову
заборгованість перед новим кредитором
у розмірі 3 931 664,82 грн. відповідно до
договору №3 від 25.03.2013р., а також
оскільки між первісним кредитором та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5
(податковий номер НОМЕР_1, далі -
боржник) укладено договір поставки №51
ДЖ від 01.03.2010р. (надалі - Основний
договір), відповідно до якого боржник
має грошову заборгованість перед
первісним кредитором.

Відповідно до п.1.1. договору №1/2013 про
відступлення права вимоги ,первісний
кредитор передає належні йому права
вимоги за Основним договором,
укладеним між первісним кредитором та
боржником, новому кредитору в рахунок
погашення та ліквідації відповідної
частини заборгованості первісного
кредитора перед новим кредитором за
договором. Новий кредитор приймає
право вимоги, що належне первісному
кредитору за Основним договором в
рахунок погашення та ліквідації
відповідної частини заборгованості
первісного кредитора перед новим
кредитором за договором.

З цього договору випливає, що до нового
кредитора переходять права вимоги
первісного кредитора, що виникли з
Основного договору, в обсязі та на
умовах, що існують на момент укладення
цього договору (п.1.2 договору №1/2013).

Права вимоги за Основним договором
включають право вимоги грошової суми
за поставлений товар за Основним
договором, суму відшкодування за
порушення грошового зобов'язання, пені
та штрафів за порушення боржником
Основного договору (п.1.3 договору №1/2013).

Заборгованість боржника по оплаті за
поставлені первісним кредитором
товари за основним договором складає
28197,80 грн. (п.1.4. договору №1/2013).

Відповідно до ст.516 Цивільного кодексу
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Згідно п.2.1.5 договору №1/2013 первісний
кредитор зобов'язаний повідомити
боржника про факт укладання цього
договору.

Повідомлення про відступлення права
вимоги №1/2013 від 13.09.2013р. було
направлено новим кредитором на адресу
боржника - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 16.09.2013р., що підтверджено копією
опису вкладення та фіскальним чеком
від 16.09.2013р. (а.с.15-16).

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Позивачем 20.09.2013р. на адресу
відповідача була направлена письмова
вимога про оплату заборгованості у
сумі 28 197,80 грн., яка отримана останнім
26.09.2013р. та залишена без відповіді
(а.с.17-19).

Враховуючи викладені вище обставини,
судова колегія погоджується з
висновком господарського суду про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача основного
боргу на загальну суму 28 197,80 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України,
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Згідно ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п.1.3. договору № 1/2013, права
вимоги за Основним договором включають
право вимоги грошової суми за
поставлений товар за основним
договором, суму відшкодування за
порушення грошового зобов'язання, пені
та штрафів за порушення боржником
основного договору.

Відповідно до п.6.5 договору поставки за
порушення строку оплати товарів
відповідач сплачує позивачу проценти
за користування чужими грошовими
коштами у розмірі 30% річних.

Пунктом 6.6 договору поставки
передбачено, якщо заборгованість
триває більше 2-х місяців також
покупець сплачує продавцю пеню у
розмірі 0,5% від суми заборгованості за
кожен день прострочки платежу.

Враховуючи викладене та отримання
26.09.2013р. відповідачем вимоги про оплату
боргу у сумі 28 197,80 грн., перевіривши
розрахунок позовних вимог в частині
стягнення пені та 30% річних, судова
колегія погоджується з висновком
господарського суду про стягнення за
період з 05.10.2013р. по 03.02.2014р. 30% річних у
сумі 2 827,50 грн. та пені у сумі 1 215,21 грн.
відповідно до вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Щодо доводів скаржника про те, що він не
був належним чином повідомлений про
час та місце судового засідання, то
судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» встановлено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору. Неявка
учасника судового процесу в судове
засідання не є підставою для
скасування судового рішення, якщо
ухвалу, в якій зазначено час і місце
такого засідання, надіслано йому в
порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1
підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, як
ухвалу про порушення провадження у
справі від 08.02.2014р., так і ухвали про
відкладення розгляду справи на 25.03.2014р.,
07.04.2014р. було надіслано господарським
судом фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5
за належною адресою: 49000, АДРЕСА_1
(згідно до Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців - а.с.56-57), про що
свідчать на звороті таких ухвал суду
штампи канцелярії господарського суду
про розсилку згідно з п.2.6.15 Інструкції
з діловодства в господарських судах
України, затвердженої Наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 року №28 (а.с.1,52,63).

Наведені поштові відправлення
повернуто підприємством зв'язку у
зв'язку із закінченням строку
зберігання поштового відправлення
(а.с.53,79).

Отже, на час прийняття рішення,
господарським судом виконано вимоги
статей 64,87 Господарського
процесуального кодексу України.

Таким чином, висновки господарського
суду відповідають матеріалам і
обставинам справи, а доводи
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують таких
висновків.

Враховуючи вищевикладене, підстави для
скасування рішення господарського
суду, які передбачені статтею 104
Господарського процесуального кодексу
України, відсутні.

Судовий збір за перегляд справи по
апеляційній скарзі покладається на
скаржника відповідно до приписів
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5,
м.Дніпропетровськ залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 07.04.2014р.
у справі №904/713/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
12.09.2014р.

Головуючий суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
В.І. Крутовських

Суддя
О.В. Березкіна