ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.Справа № 922/3021/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Державної іпотечної
установи, м. Київ до Публічного
акціонерного товариства банк
"Меркурій", м. Харків про звернення
стягнення на предмет іпотеки за участю
представників:

позивача - Калініна І.М. (дов. № 3819/15/1 від
21.07.2014 р.)

відповідача - не з'явився

присутній - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна іпотечна установа,
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою,
де просить в рахунок повернення
заборгованості Публічного
акціонерного товариства банк
"Меркурій" (надалі - Відповідач) у
розмірі 35 957 364,83 грн., звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності Державної
іпотечної установи на нежитлову
будівлю, літера "А-4", загальною площею 3
847,2кв.м., яка знаходиться за адресою: м.
Харків, вул. Петровського, 23. А також
покласти на Відповідача судовий збір.

Від Позивача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, у наданому
відзиві проти позовних вимог заперечує
у повному обсязі. Про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 2.6.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. та затвердженої наказом Державної
удової адміністрації України від 20.02.2013
р. № 28, а тому суд вважає можливим
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" (пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України (надалі - ГПК України), не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

01 листопада 2011 року між ПАТ Банк
«Меркурій» (далі - Позичальник) та
Державною іпотечною установою (далі -
Кредитор, Іпотекодержатель) було
укладено Кредитний договір №17/3 (далі -
Кредитний договір).

Згідно п. 1.1 Кредитного договору
Кредитор надає Позичальнику на умовах
цього Договору, а Позичальник
зобов'язувався прийняти, використати
за цільовим призначенням та повернути
Кредитору грошові кошти в сумі 48 000 000,00
грн. (далі - Фінансовий кредит) та
сплатити відсотки за користування
Фінансовим кредитом в порядку й на
умовах, визначених цим Договором.

Позивач свої зобов'язання за Кредитним
договором виконав, Відповідач отримав
фінансовий кредит у сумі 48 000 000,00 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням № 104 від 02.11.2011р.

За умовами п.1.5. Кредитного договору
Відповідач зобов'язаний сплачувати
кредитору проценти за користування
кредитом у порядку, встановленому
Кредитним договором.

Згідно п. 1.5.1. Кредитного договору
відсотки за користування Фінансовим
кредитом розраховуються у розмірі 11%
річних.

08 липня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем укладено Додаткову угоду
№ 1 до Кредитного договору, згідно якої
п. 1. Кредитного договору доповнено
підпунктом 1.1.1. у якому зазначено, що з
моменту сплати Позичальником коштів
зазначених у п. 2 Додаткової угоди № 1 до
цього Договору сума фінансового
кредиту, яку Кредитор надає
Позичальнику, а останній
зобов'язується повернути складає 46 791
550,00 грн.

21 серпня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем укладено Додаткову угоду
№ 2 до Кредитного договору, згідно якої
підп. 1.1.1 п. 1 викладено у новій редакції,
а саме зазначено, що з моменту сплати
Позичальником коштів, зазначених у п. 2
Додаткової угоди № 2 до цього Договору,
сума фінансового кредиту, яку Кредитор
надає Позичальнику, а останній
зобов'язується повернути складає 45 227 450
грн.

30 серпня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем укладено Додаткову угоду
№ 3 до Кредитного договору згідно якої
підп. 1.1.1 п. 1 викладено у новій редакції,
а саме зазначено, що з моменту сплати
Позичальником коштів, зазначених у п. 1
Додаткової угоди № 3 до цього Договору,
сума фінансового кредиту, яку
Позичальник зобов'язується повернути
складає 40 000 000,00 грн.

Також, Додатковою угодою № 3 до
Кредитного договору підп. 1.5.1 п.1.5.
Кредитного договору викладено у новій
редакції згідно якої відсотки за
користування Фінансовим кредитом
розраховуються у розмірі 15,30% річних
починаючи з 01.09.2013 року.

Граничним строком виконання
фінансового зобов'язання перед
кредитором є 01.11.2013р. (п. 1.2. Кредитного
договору в редакції Додаткової угоди
№3 від 30.08.2013р.

30 жовтня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем укладено Додаткову угоду
№ 4 до Кредитного договору згідно якої
підп. 1.1.1. п. 1 викладено у новій
редакції, а саме зазначено, що з моменту
сплати Позичальником коштів,
зазначених у п. 1 Додаткової угоди № 4 до
цього Договору, сума фінансового
кредиту, яку Позичальник
зобов'язується повернути складає 39 550
000,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
Кредитним договором не виконав, у
зв'язку з чим у Відповідача перед
Позивачем утворилась заборгованість,
яка станом на 10 липня 2014 року складає 35
957 364,83 грн., в тому числі:

1) 28 362 169,86 грн. - сума залишку основного
боргу (кредит);

2) 2 274 538,40 грн. - сума заборгованості по
відсоткам за користування кредитом;

3) 1 408 799,39 грн. - сума пені, яка нарахована
на суму основного боргу у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ (13%);

4) 24 241,20 грн. - сума пені на нараховані та
не сплачені відсотки у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ (13%);

5) 534 910,46 грн. - штрафні санкції на
залишок заборгованості за основним
боргом (кредит), згідно ст. 625 Цивільного
кодексу України;

6) 18 505,94 грн. - штрафні санкції на
нараховані та не сплачені відсотки,
згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України у розмірі;

7) 146 291,69 грн. - інфляційні витрати по
відсоткам за користування кредитом (за
період з листопада місяця 2013 року по
травень місяць 2014 року включно);

8) 3 187 907,89 грн. - інфляційні витрати на
залишок заборгованості за кредитом (за
період з листопада місяця 2013 року по
травень місяць 2014 року включно).

Згідно п. 3.2. Кредитного договору за
порушення взятих на себе зобов'язань з
повернення суми Фінансового кредиту
та/або сплати відсотків за
користування Фінансовим кредитом,
Позичальник на вимогу кредитора,
сплачує на користь кредитора пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період, за який сплачується пеня, від
суми несплаченого платежу, за кожний
день прострочення.

Також, згідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На виконання умов підп. 2.4.4. п. 2.4.
Кредитного договору Позивачем 04
листопада 2013 року за вих. №4756/15/1 на
адресу Відповідача була направлена
Вимога про виконання зобов'язань за
Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором між
Позивачем та Відповідачем був
укладений Договір іпотеки нерухомого
майна № 17/3.2-з від 01.11.2011р., що
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за №5323 (далі - Договір іпотеки).

Згідно п. 1.1. Договору іпотеки в порядку
і на умовах, визначених Договором,
Іпотекодавець передав в іпотеку
Іпотекодержателю належне Іпотекодавцю
на праві власності (Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 12
березня 2007 року) нерухоме майно
нежитлового призначення, а саме:
нежитлова будівля, літера «А-4»,
загальною площею 3847,2 кв.м., яка
знаходиться за адресою: Харківська
область, місто Харків, вулиця
Петровського, будинок № 23 (далі - Майно,
Предмет іпотеки).

Відповідно до п. 1.3. Договору іпотеки
іпотека за цим Договором є засобом
забезпечення повернення Іпотекодавцем
Іпотекодержателеві фінансового
кредиту у сумі 48 000 000,00 (сорок вісім
мільйонів) гривень 00 копійок, виданого
за Кредитним договором №17/3 від 01
листопада 2011 року та будь-якими
додатковими угодами до нього,
укладеними між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем, кінцевим терміном
погашення не пізніше 01 вересня 2013 року,
а також відсотків за користування
фінансовим кредитом, виходячи з 11,0
(одинадцять) процентів річних, пені, сум
відшкодування збитків, завданих
простроченням платежів за Кредитним
договором, а також відшкодування
витрат зі звернення стягнення на
предмет іпотеки в повному обсязі,
визначеному на момент фактичного
задоволення вимог, штрафних санкцій.

Відповідно до п. 2.4 Договору іпотеки
вартість предмета іпотеки за згодою
сторін складає 110 020 000,00 (сто десять
мільйонів двадцять тисяч) грн. 00
копійок.

30 серпня 2013 року, у зв'язку з укладенням
між Позивачем та Відповідачем
Додаткової угоди № 3 до Кредитного
договору, Позивач та Відповідач уклали
Договір про внесення змін та доповнень
№ 1 до Договору іпотеки (далі - Договір
про внесення змін), який був
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за № 3671.

Згідно п. 1 Договору про внесення змін п.
1.3 Договору іпотеки було викладено у
новій редакції, а саме зазначено, що
іпотека за цим Договором є засобом
забезпечення повернення Іпотекодавцем
Іпотекодержателеві фінансового
кредиту у сумі 40 000 000,00 грн., виданого за
Кредитним договором №17/3 від 01
листопада 2011 року та будь-якими
додатковими угодами до нього,
укладеними між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем, кінцевим терміном
погашення не пізніше 01 листопада 2013
року, а також відсотків за користування
фінансовим кредитом, виходячи з 15,3
процентів річних, пені, сум
відшкодування збитків, завданих
простроченням платежів за Кредитним
договором, а також відшкодування
витрат зі звернення стягнення на
предмет іпотеки в повному обсязі,
визначеному на момент фактичного
задоволення вимог, штрафних санкцій.

Відповідно до підп. 2.1.1. п. 2.1. Договору
іпотеки Іпотекодавець засвідчує, що у
разі невиконання ним умов Кредитного
договору та/або цього договору,
Іпотекодержатель отримує право
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок переданого в іпотеку
нерухомого Майна переважно перед
іншими кредиторами відповідно до
Закону України "Про іпотеку".

Згідно з п. 3.1.3 Договору іпотеки у разі
прострочення Іпотекодавцем виконання
зобов'язань за кредитним договором
Іпотекодержатель має право
задовольнити грошові вимоги, за якими
настав строк погашення, шляхом
реалізації заставленого Майна.

Пунктом 4.1 Договору іпотеки звернення
стягнення на Майно здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з цим
Договором шляхом передачі права
власності на Майно, в рахунок виконання
обов'язків за Кредитним договором,
Іпотекодержателю чи продажу
Іпотекодержателем Майна від свого
імені за вибором останнього.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення.

28 листопада 2013 року Позивач направив
Відповідачу Повідомлення про
порушення забезпеченого іпотекою
зобов'язання вих. № 5362/15/7 у якому був
викладений стислий зміст порушених
зобов'язань, містилася вимога про
виконання порушених зобов'язань, а
також Відповідач попереджався, що у
разі непогашення заборгованості
протягом тридцяти календарних днів з
дня отримання даного повідомлення,
Державна іпотечна установа буде
вимушена звернути стягнення на Предмет
іпотеки у встановленому законом
порядку.

Як вбачається з рекомендованого
Повідомлення про вручення поштового
відправлення наведене повідомлення
було отримано Відповідачем 11 грудня 2013
року.

Разом з тим, судом встановлено, що
постановою Правління Національного
банку України № 133 від 13.03.2014р. ПАТ Банк
"Меркурій" було віднесено до категорії
неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №15
від 14.03.2014р. розпочато процедуру
виведення ПАТ Банк "Меркурій" з ринку,
запроваджено тимчасову адміністрацію
та призначено уповноважену особу Фонду
на тимчасову адміністрацію в ПАТ Банк
"Меркурій".

Відповідно до постанови Національного
Банку України №340 від 10.06.2014р. вирішено
відкликати банківську ліцензію та
ліквідувати ПАТ Банк "Меркурій", у
зв'язку з чим виконавчою дирекцією
фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення № 47 про початок
ліквідації ПАТ Банк "Меркурій" та
призначено уповноважену особу Фонду на
ліквідацію.

Відповідно до Постанови Правління
Національного банку України від 10.06.2014
№ 340 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію Публічного
акціонерного товариства Банку
«Меркурій» виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
(далі - Фонд) 12.06.2014р. прийнято рішення
№47 про початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства Банку «Меркурій» та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію ПАТ Банк «Меркурій» -
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Куліша
Віктора Миколайовича на період з 12.06.2014
до 11.06.2015 включно.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них,
враховуючи, що позивачем надано докази
безспірності заборгованості
відповідача, суд доходить висновку про
доведеність факту порушення
Відповідачем узятих ним за Кредитним
договором зобов'язань, а вимогу
Позивача про звернення стягнення на
заставлене майно вважає належно
обґрунтованою та підтвердженою
матеріалами справи.

Проте, встановивши фактичні дані та
оцінивши обставини справи №922/3021/14 у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позову виходячи з наступного.

Постановою Правління Національного
Банку України від 13.03.2014р. №133 ПАТ Банк
«Меркурій» віднесено до категорії
неплатоспроможних та рішенням
Виконавчої дирекції фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
14.03.2014р. №15 запроваджено тимчасову
адміністрацію строком на три місяці з
14.03.2014р. по 13.06.2014р. та призначено
уповноваженою особою Фонду за
тимчасову адміністрацію в ПАТ Банк
«Меркурій» ОСОБА_8

Судом встановлено, що відповідно до
постанови Правління Національного
банку України від 10.06.2014р. №340 «Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства Банку «Меркурій» Фондом
прийнято рішення від 12.06.2014р. №47 про
початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства Банку «Меркурій» та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію ПАТ Банк «Меркурій».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування.

З прийняттям рішення про ліквідацію
банківської установи законодавцем
пов'язуються певні правові наслідки.

Так, згідно зі ст. 45 Закону,
уповноважена особа Фонду в семиденний
строк з дати прийняття Національним
банком України рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку розміщує оголошення, що містить
відомості про ліквідацію банку.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» уповноважена особа Фонду
припиняє приймання вимог кредиторів
після закінчення 30 днів з дня
опублікування відомостей відповідно
до частини другої статті 45 цього
Закону. Будь-які вимоги, що надійшли
після закінчення цього строку,
вважаються погашеними, крім вимог
вкладників у межах гарантованої Фондом
суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону виключно
уповноважена особа Фонду має право
визначати суму заборгованості кожному
кредитору та відносити вимоги до
певної черги погашення, а також складає
реєстр акцептованих вимог кредиторів
відповідно до вимог, встановлених
нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів
підлягає затвердженню виключно
виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог
кредиторів підлягають вирішенню у
судовому порядку. Судове провадження
щодо таких вимог не припиняє перебіг
ліквідаційної процедури.

Уповноважена особа Фонду не має права
здійснювати задоволення вимог
кредиторів до затвердження реєстру
акцептованих вимог кредиторів, за
виключенням погашення за погодженням з
виконавчою дирекцією Фонду вимог за
правочинами, що забезпечують
проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру
акцептованих вимог кредиторів,
задоволенню в ліквідаційній процедурі
не підлягають і вважаються погашеними.

Кошти, одержані в результаті
ліквідації та реалізації майна банку,
спрямовуються уповноваженою особою
Фонду на задоволення вимог кредиторів
у черговості, передбаченій ст. 52 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Таким чином суд зазначає, що процедура
задоволення вимог кредиторів в процесі
ліквідації банку здійснюється у
особливому порядку, який регулюється
Законом України "Про банки і банківську
діяльність" та Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Вказані закони суд вважає спеціальними
законодавчими актами, які підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
а всі інші закони України можуть
застосовуватись до правовідносин, в
яких стороною є ПАТ Банк "Меркурій",
лише в тій частині, що не суперечить
положенням цих спеціальних законів.

Отже, суд приходить до висновку, що
главою 15 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" та розділом 8
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачений спеціальний порядок
погашення вимог кредиторів, а отже,
вимога Установи про повернення
заборгованості у розмірі 35 957 364,83 грн.,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, підлягала б задоволенню в
порядку позовного провадження у разі
продовження здійснення ПАТ Банк
«Меркурій» банківської діяльності.
Натомість, в даному випадку, вказана
вище вимога Позивача не може бути
задоволена судом, оскільки це фактично
порушить встановлений законодавцем
порядок здійснення ліквідаційної
процедури банківської установи.

Відповідно до статей 44-49 ГПК України, у
разі відмови у задоволенні позовних
вимог, витрати по сплаті судового збору
покладаються на Позивача.

На підставі, статей 526, 610-611, 629
Цивільного кодексу України, статей 1, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
45, 49, 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
керуючись статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44 - 49, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.09.2014 р.

Суддя(підпис) І.П. Жигалкін