КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р. Справа№ 910/4256/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Гриб Ю.М. - дов. 09-32/94 від
11.02.2014р.;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарська фірма
«Зерноград»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 14 травня 2014 року,

у справі № 910/4256/14 (Суддя: Курдельчук
І.Д.),

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарська фірма
«Зерноград»

до Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»

про стягнення 974 689,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ СФ «Зерноград» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» про стягнення 974 689,92 грн. (а.с. 2-3).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 14 травня 2014 року по справі №
910/4256/14 у позові відмовлено повністю
(а.с.127-131).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду, позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 14 травня 2014 року у справі №
910/4256/14 та прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також з
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, оскільки
твердження про відсутність у головного
бухгалтера права підпису є помилковим,
також помилково встановлено, що
отримувач спірних грошових коштів є не
відповідач, а ТОВ «АП «Данко».

Автоматизованою системою
документообігу суду здійснено
розподіл справ між суддями, відповідно
до якого апеляційну скаргу ТОВ СФ
«Зерноград» по справі № 910/4256/14
передано на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г.,
судді: Агрикова О.В., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12 червня 2014
року апеляційну скаргу позивача
прийнято до провадження та призначено
справу до розгляду на 01 липня 2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 01
липня 2014 року, у зв'язку з перебуванням
судді Жук Г.А. у відпустці, встановлено
розглядати справу № 910/4256/14 у складі
колегії: головуючий суддя: Чорногуз
М.Г., судді: Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

В судовому засіданні 01 липня 2014 року,
розгляд справи відкладено на 15 липня 2014
року та задоволено клопотання позивача
про участь позивача у справі в режимі
відеоконференції.

В судовому засіданні 15 липня 2014 року
розгляд справи відкладено на 02 вересня
2014 року, у зв'язку з неможливістю
проведення відеоконференції, так як
Донецький апеляційний господарський
суд не працював, у зв'язку з проведенням
Антитерористичної операції.

02 вересня 2014 року Донецький
апеляційний господарський суд на
зв'язок не вийшов.

В судовому засіданні 02 вересня 2014 року,
представник позивача надав суду свої
пояснення в яких проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
підтримав доводи викладені у відзиві
на апеляційну скаргу, просив залишити
оскаржуване рішення без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином. 01 вересня
2014 року від представника позивача
Кузьміна Є.О. на електронну адресу суду
надійшло клопотання розглядати справу
№ 910/4256/14 без його участі.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними
матеріалами та за відсутності
представника позивача, оскільки неявка
представника позивача не перешкоджає
повному, всебічному та об'єктивному
розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

ТОВ СФ «Зерноград» є правонаступником
ТОВ «СФ «Данко», що підтверджується
статтею 2 Статуту підприємства (а.с. 19).

Як зазначає позивач, 04 березня 2013 року
до позивача надійшла претензія від СФГ
«Густера Б.В.» про те, що у позивача
існує заборгованість перед вказаним
підприємством в сумі 803 700 грн., та про
необхідність провести звірку взаємних
розрахунків між сторонами.

Позивачем було проведено звірку та
встановлено, що у нього існує
заборгованість перед СФГ «Густера Б.В.»
за Договором поставки
сільськогосподарської продукції б/н
від 01 серпня 2010 року в сумі 803 700 грн. В
результаті проведеної звірки було
оформлено Акт звіряння взаємних
розрахунків за період з 20.08.2010р. по
11.03.2013р. (а.с. 14).

Також позивач зазначає, що керівництво
товариства організувало перевірку
бухгалтерської документації
підприємства з метою встановити
причини виникнення заборгованості та
винних осіб, в ході якої встановлено, що
посадова особа ТОВ «СФ «Данко»,
правонаступником якого є позивач, а
саме, головний бухгалтер Іванілова
Наталя Володимирівна, 09 лютого 2011 року
помилково виписала платіжні доручення
№ 963 та № 2468, на підставі яких ТОВ «СФ
«Данко» перерахувало до
Старобешевської філії ПАТ
«Промінвестбанк» на кредитний рахунок
№ 5488, код банку 334765 суму в розмірі
803 700 грн., призначення платежу -
«виконання зобов'язань за ТОВ АП
«Данко» по кредитному договору № 07-0/03
від 15.04.2008р.».

В підтвердження вищевикладеного
позивач надав суду такі документи:
реєстри дебетових документів за 09
лютого 2011 року, платіжне доручення № 963
від 09 лютого 2011 року, договір поставки
сільськогосподарської продукції № б/н
від 01 серпня 2010 року, додаткова угода №
1, видаткова накладна № 2 від 20 серпня 2010
року, Акт звіряння за період з 20 серпня
2010 року по 11 березень 2013 року, Претензія
вих. № 3 від 04 березня 2013 року та наказ №
15 від 05 березня 2013 року про заходи
дисциплінарного стягнення (а.с. 9-16).

Крім того, позивач зазначає, що між ТОВ
«СФ «Данко», правонаступником якого є
позивач, та ТОВ «АП «Данко» на момент
перерахування грошових коштів не було
жодних взаємовідносин ( укладених
договорів купівлі-продажу, поруки
тощо), тому і виконувати зобов'язання за
ТОВ АП «Данко» позивач наміру не мав.

Позивач, вважає, що грошові кошти у
розмірі - 803 700 грн. були перераховані
відповідачу помилково та перебувають
на рахунку відповідача безпідставно.
Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача процентів за
користування чужими грошовими коштами
у розмірі - 170 989,92 грн.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
дослідивши матеріали справи та
апеляційну скаргу погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про відмову в задоволенні
позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1212
ЦК України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Позивач не надав суду доказів
отримання спірних коштів без
достатньої правової підстави.

Як вбачається з матеріалів справи 15
квітня 2008 року між відповідачем та ТОВ
«АП «ДАНКО», як позичальником, було
укладено Кредитний договір №07-08/03 (а.с.
74-82).

Відповідач зазначає, що позичальником
кредит у строк, визначений Кредитним
договором, повернуто не було, тому для
погашення простроченої заборгованості
позичальнику на виконання вимог
Кредитного договору банком 07 лютого 2011
року було відкрито рахунок № 5488,
про що він був негайно повідомлений.

Спірні кошти було перераховано на
вказаний рахунок з призначенням
платежу «виконання зобов'язань за ТОВ
АП «Данко» по кредитному договору №
07-0/03 від 15.04.2008р.».

Крім того у реєстрі дебетових
документів за 09-02-2011 та в платіжному
дорученні № 963 від 09 лютого 2011 року
зазначено одержувача саме ТОВ АП
«Данко», а відповідач є банком
отримувача.

Вказане спростовує доводи апеляційної
скарги, що отримувач спірних грошових
коштів є не відповідач, а ТОВ «АП
«Данко».

Крім того, не можуть бути підставою для
задоволення позову посилання позивача,
що перерахунок спірних коштів відбувся
в наслідок помилки бухгалтера,
оскільки самостійне заповнення та
подання до банку розрахункових
документів у паперовому та
електронному вигляді без відома
керівника позивача його бухгалтером
без узгодження з керівництвом було
неможливим.

Відповідно до вимог п. 18.1. Інструкції
про порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затвердженою
Постановою Правління НБУ від 12
листопада 2003 року № 492 (далі -
Інструкція № 492) усі юридичні особи
незалежно від форм власності при
відкритті рахунків подають до банку
картку із зразками підписів і відбитка
печатки. У картку включаються зразки
підписів осіб, яким відповідно до
законодавства України та установчих
документів юридичної особи надано
право розпорядження рахунком і
підписування розрахункових
документів.

Згідно п. 18.2 Інструкції НБУ №492, право
першого підпису належить першому
керівнику юридичної особи, якій
відкривається рахунок, а також іншим
уповноваженим на це особам. Право
другого підпису належить головному
бухгалтеру або особі, на яку покладено
ведення бухгалтерського обліку та
звітності, чи іншим уповноваженим на це
особам.

Пунктом 18.4.зазначеної Інструкції
встановлено, що право першого підпису
не може бути надано головному
бухгалтеру та іншим особам, які
користуються правом другого підпису.

Здійснення розрахунків за допомогою
систем «клієнт - банк», «клієнт -
Інтернет - банк» тощо, регулюється
Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затверджену Постановою
Правління НБУ від 21 січня 2004 року № 22
(далі Інструкція № 22).

Згідно п. 11.5. Інструкції № 22, під час
здійснення розрахунків за допомогою
систем «клієнт - банк», «клієнт -
Інтернет - банк» тощо застосовуються
електронні розрахункові документи.
Відповідальні особи платника, які
вповноважені розпоряджатися рахунком
і на законних підставах володіють
особистим ключем, від свого імені або
за дорученням особи, яку представляють,
накладають підписи під час створення
електронного розрахункового
документа.

Колегія суддів приходить до висновку,
що головний бухгалтер позивача не мала
можливості самостійно без відома
керівника позивача виконати будь-який
платіж, у тому числі, і через систему
«клієнт - банк», та самостійно
розпоряджатися грошовими коштами ТОВ
«СФ «Данко».

Крім того колегія суддів звертає увагу,
що у відповідності до ч.1. п.1.19
Інструкції № 22, банк не несе
відповідальності за достовірність
змісту платіжного доручення,
оформленого клієнтом, а також за
повноту і своєчасність сплати клієнтом
податків, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиного
внеску) (обов'язкових платежів).

Згідно п. 3.8 вказаної інструкції,
платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення «призначення платежу»; банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідність вимогам, викладеним у
главі 3 Інструкції, лише за зовнішніми
ознаками.

Вищевказане спростовує наведені як в
позовні заяві так і в апеляційні скарзі
доводи, що перерахунок спірних коштів
відбувся помилково.

Також спростовуються доводи
апеляційної скарги, що між позивачем та
ТОВ «АП «Данко» не існувало жодних
відносин, оскільки, як вбачається з
заяви № 82 від 19 травня 2010 року (а.с. 99-100)
ТОВ «СГ «Данко» мало намір брати участь
в санації ТОВ «АП «Данко» та викупити
майно. Також відомості про участь
позивача в санації ТОВ «АП «Данко»
містяться в плані санації (а.с. 96-97).

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, які б
могли стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 14 травня 2014 року по справі №
910/4256/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарська фірма
«Зерноград» на рішення господарського
міста Києва від 14 травня 2014 року по
справі № 910/4256/14 задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарська фірма
«Зерноград» на рішення господарського
суду міста Києва від 14 травня 2014 року по
справі № 910/4256/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 14 травня 2014 року по
справі № 910/4256/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/4256/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109 ГПК
України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко