ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року Справа № Б-50/112-09 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Катеринчук Л.Й.
(головуючого-доповідача), Куровського
С.В., Поліщука В.Ю.розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_4на постанову та
ухвалуХарківського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 року
господарського суду Харківської
області від 21.05.2014 року у справі
господарського суду № Б-50/112-09
Харківської області за заявою фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5про визнання
банкрутомліквідаторОнищенко К.С.в
судовому засіданні взяли участь
представники:

ОСОБА_4:не з'явилися,фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5:не з'явилися,
Онищенка К.С., ліквідатора:Ільчинська
В.А. (довіреність від 15.08.2012 року).
ВСТАНОВИВ :

у провадженні
господарського суду Харківської
області знаходиться справа №Б-50/112-09
про банкрутство фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 (далі -
боржника), порушена ухвалою суду від
28.07.2009 року за заявою боржника за
спеціальною процедурою, передбаченою
статтями 47 - 49 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції Закону України №2343-ХІІ, до
внесення змін Законом України №4212-VІ
від 22.12.2011 року) (далі - Закон про
банкрутство), введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів (том 1, а.с.
1 - 2).

Справа перебуває на стадії
ліквідаційної процедури введеної
постановою господарського суду
Харківської області від 12.10.2009 року, з
врахуванням ухвали про виправлення
описки від 19.08.2011 року, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Бережного О.І.; постанову про
визнання боржника банкрутом залишено
без змін судом касаційної інстанції
(том 1, а.с. 175-179, том 2, а.с. 84-85, том 3, а.с.
80-81).

Строк ліквідаційної процедури у справі
та строк повноважень ліквідатора
банкрута - арбітражного керуючого
Бережного О.І. неодноразово
продовжувався ухвалами місцевого
господарського суду (том 2, а.с. 98-99, 113-114,
121-122, 132-133, том 3, а.с. 75-76).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28.02.2013 року,
залишеною без змін апеляційним
господарським судом, усунено
арбітражного керуючого Бережного О.І.
від виконання обов'язків ліквідатора
банкрута, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Івлєву Н.А. (том 4, а.с. 153 - 156, том 5, а.с. 46 -
53).

05.08.2013 року до господарського суду
надійшла заява ліквідатора банкрута
Івлєвої Н.А. про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень 1-го поверху №13-1-:-13-3,
загальною площею 55,3 кв.м. в літ. "А-4",
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
укладеного 13.12.2011 року між арбітражним
керуючим Бережним О.І., який на дату
вчинення спірного правочину виконував
обов'язки ліквідатора фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, та
громадянкою ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
відповідно до статей 17, 25 Закону про
банкрутство, статей 203, 215, 216 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України).
Також ліквідатор Івлєва Н.А. клопотала
про встановлення судом до розгляду
справи по суті заборони громадянці
ОСОБА_4 та іншим особам відчужувати у
будь-який спосіб спірні нежитлові
приміщення (том 6, а.с. 48 - 87).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.10.2013 року,
залишеною без змін апеляційним
господарським судом від 23.12.2013 року,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень
1-го поверху №13-1-:-13-3, загальною площею
55,3 кв.м. в літ. "А-4", розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 13.12.2011 року
між арбітражним керуючим Бережним О.І.,
який на дату укладення даного договору
виконував обов'язки ліквідатора
банкрута, та громадянкою ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, зобов'язано громадянку
ОСОБА_4 повернути майно, що було
предметом спірного договору
купівлі-продажу до ліквідаційної маси
банкрута, а ліквідатора банкрута
Івлєву Н.І. зобов'язано повернути
громадянці ОСОБА_4 грошові кошти, що
були нею сплачені за придбання
спірного нерухомого майна на суму 2 790
грн. (том 6, а.с. 208 - 211, том 7, а.с. 78 - 83).

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 року рішення судів
попередніх інстанцій за результатами
розгляду заяви ліквідатора Івлєвої Н.А.
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 13.12.2011 року скасовано з підстав
порушення судом першої інстанції
порядку складання протоколу судового
засідання відповідно до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), на що
апеляційний суд, в порушення вимог
статті 101 ГПК України, увагу не звернув,
справу в частині розгляду заяви
ліквідатора банкрута Івлєвої Н.А. про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу спірних нежитлових
приміщень від 13.12.2011 року направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції
(том 7, а.с. 132 - 138).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01.04.2014 року,
поряд з іншим, залучено до розгляду
заяви ліквідатора банкрута Івлєвої Н.А.
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу спірних нежитлових
приміщень від 13.12.2011 року громадянку
ОСОБА_4 та арбітражного керуючого
Бережного Олександра Івановича (том 7,
а.с. 155 - 157).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22.04.2014 року
звільнено арбітражного керуючого
Івлєву Н.А. від виконання обов'язків
ліквідатора банкрута за її
клопотанням, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Онищенка К.С., який підтримав подану
Івлєвою Н.А. заяву про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
спірних нежитлових приміщень від 13.12.2011
року (том 8, а.с. 45-47).

За результатами нового розгляду заяви
ліквідатора банкрута Івлєвої Н.А. про
визнання недійсним оскаржуваного
договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень від 13.12.2011 року, ухвалою
господарського суду Харківської
області від 21.05.2014 року (суддя Чистякова
І.О.) заяву ліквідатора - арбітражного
керуючого Івлєвої Н.А. за вх. №28459 від
05.08.2013 року задоволено, визнано
недійсним договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень 1-го поверху
№13-1-:-13-3, загальною площею 55,3 кв.м. в літ.
"А-4", розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 13.12.2011 року між арбітражним
керуючим Бережним О.І., який на дату
укладення даного договору виконував
обов'язки ліквідатора фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5, та громадянкою
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 за
реєстровим №3491, відмовлено в
задоволенні клопотання ліквідатора
Івлєвої Н.А. про заборону громадянці
ОСОБА_4 та іншим особам відчужувати у
будь-який спосіб спірні нежитлові
приміщення (том 7-а, а.с. 50 - 56).

Суд першої інстанції дійшов висновку
про доведення ліквідатором Івлєвою Н.А.
наявності спеціальних підстав
відповідно до частини 10 статті 17 та
частини 1 статті 25 Закону про
банкрутство, згідно яких можна визнати
недійсним спірний договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
укладений під час ліквідаційної
процедури банкрута, як такий, виконання
якого завдає значних збитків боржнику
та кредитору, якому спірне нерухоме
майно було передано в іпотеку. При
цьому, суд першої інстанції відмовив у
задоволенні клопотання ліквідатора
Івлєвої Н.А. про заборону громадянці
ОСОБА_4 та іншим особам відчужувати у
будь-який спосіб спірні нежитлові
приміщення, з огляду на їх обтяження
арештом, накладеним згідно ухвали
господарського суду Харківської
області від 13.08.2012 року у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції від 21.05.2014 року, громадянка
ОСОБА_4 (далі - скаржник), як покупець за
оспорюваним договором купівлі-продажу
нежитлових приміщень, звернулася до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
оскаржувану ухвалу місцевого
господарського суду, як таку, що
прийнята з порушенням статей 17, 25
Закону про банкрутство в редакції,
чинній до 19.01.2013 року, статей 215, 388 ЦК
України та з порушенням норм
процесуального права, що полягали в
неповноті дослідження судом обставин,
що мають значення для справи, та
невірній оцінці доказів у справі.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя - Фоміна В.О., судді: Бородіна Л.І.,
Пуль О.А.) апеляційну скаргу залишено
без задоволення, а ухвалу
господарського суду Харківської
області від 21.05.2014 року у справі - без
змін (том 7-а, а.с. 154 - 159). Апеляційний суд
погодився з висновками суду першої
інстанції про визнання недійсним
спірного договору купівлі-продажу від
13.12.2011 року з підстав продажу
арбітражним керуючим Бережним О.І., як
ліквідатором, в ході ліквідаційної
процедури спірного нерухомого майна
банкрута за ціною, значно нижчою від
його реальної ринкової вартості, та без
повідомлення ПАТ "Укрсоцбанк", як
заставодержателя, про проведення
аукціону з продажу заставного майна, за
результатами якого спірне нерухоме
майно було відчужено на користь
громадянки ОСОБА_4 на підставі
оспорюваного договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 13.12.2011 року.

Не погоджуючись з винесеною
постановою, скаржник звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просив
скасувати постанову апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 року та
ухвалу суду першої інстанції від 21.05.2014
року, прийняти нове рішення про відмову
ліквідатору банкрута Івлєвій Н.А. у
задоволенні заяви про визнання
недійсним оскаржуваного договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 13.12.2011 року, обґрунтовуючи
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статті 19
Конституції України, статей 12, 215, 388 ЦК
України, статті 5, частин 10, 11 статті 17 та
статей 25, 30 Закону про банкрутство (в
редакції, чинній до 19.01.2013 року), статей
13, 16, 17 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", статті 22 ГПК України.

Скаржник вважає помилковими висновки
судів про визнання недійним
оспорюваного договору купівлі-продажу
нерухомого майна банкрута з огляду на
невірне застосування судами до спірних
правовідносин положень частини 10
статті 17 Закону про банкрутство, яка
передбачає можливість подання
ліквідатором до господарського суду
заяви про визнання недійсними угод
боржника, тоді як спірний договір
купівлі-продажу укладено не органом
управління боржника, а арбітражним
керуючим, який на момент відчуження
спірного майна виконував повноваження
ліквідатора банкрута. Також скаржник
зазначає про те, що заява ліквідатора
Івлєвої Н.А. від 05.08.2013 року не підлягала
розгляду господарським судом по суті,
оскільки ухвалою суду від 22.04.2014 року її
звільнено від виконання обов'язків
ліквідатора банкрута, у зв'язку з чим
вона втратила статус учасника
провадження у справі про банкрутство
та не вправі звертатися у дану справу
зі заявами про визнання недійсними
договорів про відчуження майна
банкрута.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 року та
ухвалу господарського суду
Харківської області від 21.05.2014 року,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, розглянувши
доводи касаційної скарги, вислухавши
представника ліквідатора Онищенка К.С.,
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом, з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Законодавством про банкрутство згідно
частин 10 та 11 статті 17 Закону про
банкрутство (в редакції до внесення
змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011
року) передбачено спеціальні підстави,
за якими можна визнати недійсними
угоди боржника, укладені як до моменту
порушення провадження у справі про
банкрутство, так і в ході здійснення
такого провадження, зокрема, на стадії
ліквідаційної процедури.

Так, частиною 1 статті 25 Закону про
банкрутство (в зазначеній редакції)
ліквідатора наділено повноваженнями
подання до господарського суду у
справі про банкрутство заяв про
визнання недійсними угод боржника з
підстав, передбачених частиною 10
статті 17 цього Закону. А частиною 11
статті 17 Закону про банкрутство
визначено підстави, з яких може
визнаватися недійсною угода боржника
за заявою керуючого санацією.

Відтак, ліквідатор боржника вправі
звертатися до суду у справі про
банкрутство зі заявою про визнання
недійсними угод боржника, передбачених
саме частиною 10 статті 17, а не частиною
11 статті 17 Закону про банкрутство (в
зазначеній редакції).

Частиною 10 статті 17 Закону про
банкрутство (в зазначеній редакції)
визначено такі спеціальні підстави, за
якими ліквідатор може звернутися у
справу про банкрутство зі заявою про
визнання недійсними угод боржника:
виконання договору завдає збитків
боржнику; договір є довгостроковим
(понад один рік) або розрахованим на
одержання позитивних результатів для
боржника в довгостроковій перспективі,
крім випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника; виконання
договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

З такою правовою позицією погоджується
Верховний Суд України у Постанові №06/310
від 26.09.2006 року у справі №Б40/29/26/2/62-00.

Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною
2 статті 34 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 28.07.2009 року за
заявою боржника порушено дану справу
про банкрутство фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 за спеціальною
процедурою, передбаченою статтями 47 - 49
Закону про банкрутство (в редакції,
чинній до 19.01.2013 року) (том 1, а.с. 1-2);
згідно постанови суду першої інстанції
від 12.10.2009 року (з врахуванням ухвали
про виправлення описки від 19.08.2011 року),
яку залишено без змін судом касаційної
інстанції, боржника визнано банкрутом
та введено щодо нього ліквідаційну
процедуру, ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого
Бережного О.І. (том 1, а.с. 175 - 179, том 2, а.с.
84 - 85, том 3, а.с. 80 - 81).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, строк
ліквідаційної процедури у справі та
строк повноважень ліквідатора
банкрута Бережного О.І. неодноразово
продовжувався ухвалами місцевого
господарського суду (том 2, а.с. 98-99, 113-114,
121-122, 132-133, том 3, а.с. 75-76).

Судами встановлено, що 09.12.2011 року на
Товарній біржі "Всеукраїнський
торгівельний центр" відбувся аукціон з
реалізації нежитлового приміщення 1-го
поверху №13-1-:-13-3, загальною площею 55,3
кв.м. в літ. "А-4", розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, що є предметом
іпотеки згідно іпотечного договору
№839/4/27/38/7-788 від 02.11.2007 року, укладеного
боржником з ПАТ "Укрсоцбанк" на
забезпечення виконання зобов'язань
боржника з повернення кредитних коштів
за договором кредиту №839/3/27/38/7-530 від
02.11.2007 року (том 6, а.с. 60, 85 - 86).

Суди встановили, що згідно протоколу №1
проведення аукціону від 09.11.2011 року,
його переможцем визнано громадянку
ОСОБА_4, яка сплатила за лот найвищу
ціну - 30 690 грн. (том 6, а.с. 60).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 13.12.2011 року між
ліквідатором банкрута - арбітражним
керуючим Бережним О.І. та громадянкою
ОСОБА_4, як переможцем аукціону,
укладено договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень, який посвідчено
нотаріально, за яким ліквідатор
банкрута ОСОБА_12, як продавець, передає
у власність покупця - громадянки ОСОБА_4
об'єкт аукціону - нежитлові приміщення
1-го поверху №13-1-:-13-3, загальною площею
55,3 кв.м. в літ "А-4", розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, а покупець приймає
його та сплачує за нього ціну його
продажу та виконує визначені цим
договором умови; стартова (початкова)
ціна об'єкта аукціону складає 27 900 грн.,
а сума, запропонована переможцем
аукціону, становить 30 690 грн. (пункти 1, 2
цього Договору) (том 6, а.с. 59).

Судами встановлено, що ухвалою суду
першої інстанції від 28.02.2013 року,
залишеною без змін апеляційним
господарським судом, усунено
арбітражного керуючого Бережного О.І.
від виконання обов'язків ліквідатора
банкрута, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Івлєву Н.А. (том 4, а.с. 153 - 156, том 5, а.с. 46 -
53).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 05.08.2013 року
ліквідатор банкрута Івлєва Н.А.
звернулася до господарського суду зі
заявою про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
1-го поверху №13-1-:-13-3, загальною площею
55,3 кв.м. в літ "А-4", розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, укладеного 13.12.2011 року
між арбітражним керуючим Бережним О.І.,
який на дату вчинення спірного
правочину виконував обов'язки
ліквідатора банкрута, та громадянкою
ОСОБА_4, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, з підстав
незаконної реалізації ліквідатором
ОСОБА_12 спірного нерухомого майна
банкрута на аукціоні за ціною, що є
значно нижчою від його реальної
ринкової вартості, у зв'язку з чим
боржнику завдано збитків та порушено
права кредитора, як іпотекодержателя
спірних нежитлових приміщень. Також
ліквідатор Івлєва Н.А. клопотала про
встановлення судом до розгляду справи
по суті заборони громадянці ОСОБА_4 та
іншим особам відчужувати у будь-який
спосіб спірні нежитлові приміщення
(том 6, а.с. 48 - 87).

Судами встановлено, що 08.07.2009 року, до
моменту порушення провадження у справі
про банкрутство 28.07.2009 року, проведено
незалежну оцінку спірного нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, за результатами якої вартість
спірного приміщення становить 168 800 грн.
(том 1, а.с. 44); відповідно до звіту про
оцінку об'єкта у матеріальній формі
№18.07.13/2 від 18.07.2013 року, складеного ТОВ
"Юридична компанія "Юстпрайм", ринкова
вартість спірного нерухомого майна
становить 244 500 грн. без урахування ПДВ,
а його ліквідаційна вартість складає 161
060 грн. без урахування ПДВ (том 6, а.с. 62 -
84).

Судами встановлено, що арбітражним
керуючим Онищенком К.С., призначеним
ліквідатором банкрута у даній справі
ухвалою суду від 22.04.2014 року, замовлено
в суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_13
незалежну оцінку спірних нежитлових
приміщень, за результатами проведення
якої складено звіт про незалежну
оцінку майна, згідно якого ринкова
вартість спірного майна станом на
01.11.2011 року становила 346 00 грн. (том 7-а,
а.с. 11 - 39).

Суди встановили, що за результатами
оцінки спірного нерухомого майна,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності ПП "АСС-А", складено звіт,
згідно якого ліквідаційна вартість
нежитлових приміщень 1-го поверху
№13-1-:-13-3, загальною площею 55,3 кв.м. в літ
"А-4", розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
станом на 01.04.2011 року становить 27 900 грн.
При цьому, саме дані про ліквідаційну
вартість спірного майна згідно
зазначеного звіту були взяті до уваги
ліквідатором Бережним О.І. при
визначенні його початкової ціни
продажу на аукціоні від 09.11.2011 року.

Приймаючи рішення про визнання
недійсним спірного договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 13.12.2011 року, суд першої інстанції
виходив з того, що арбітражний керуючий
Бережний О.І., який на момент вчинення
спірного правочину виконував
повноваження ліквідатора банкрута, не
замовив проведення рецензування звіту
про оцінку спірного майна, складеного
суб'єктом оціночної діяльності ПП
"АСС-А", у зв'язку з чим спірні нежитлові
приміщення банкрута продано на
аукціоні за ціною, що не відповідала їх
реальній ринковій вартості на момент
продажу. Відтак, суд першої інстанції
дійшов висновку, що вчинення
арбітражним керуючим Бережним О.І., як
ліквідатором банкрута, спірного
правочину завдало значних збитків
боржнику та заставному кредитору,
грошові вимоги якого на суму 701 350, 01 грн.
забезпечені іпотекою спірних
нежитлових приміщень залишились без
задоволення в значній сумі.

При цьому, місцевий господарський суд
відмовив у задоволенні клопотання
ліквідатора Івлєвої Н.А. про
встановлення судом до розгляду справи
по суті заборони громадянці ОСОБА_4 та
іншим особам відчужувати у будь-який
спосіб спірні нежитлові приміщення, з
огляду на їх обтяження арештом,
накладеним згідно ухвали
господарського суду Харківської
області від 13.08.2012 року, яка не
скасована судами апеляційної та
касаційної інстанцій, та набрала
законної сили (том 4, а.с. 80-81).

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи справу в повному обсязі,
погодився з висновками суду першої
інстанції про визнання недійсним
оскаржуваного договору
купівлі-продажу з підстав відчуження
ліквідатором Бережним О.І. спірного
майна банкрута на користь громадянки
ОСОБА_4 за заниженою ціною, що завдало
значних збитків боржнику та заставному
кредитору. Також апеляційний суд
зазначив про незаконність дій
ліквідатора Бережного О.І. щодо
неповідомлення ПАТ "Укрсоцбанк", як
заставного кредитора, про проведення
аукціону з продажу майна банкрута, що
було обтяжено іпотекою банку.

Колегія суддів касаційного суду
погоджується в цілому з висновками
судів попередніх інстанцій за
результатами розгляду заяви
ліквідатора банкрута Івлєвої Н.А. про
визнання недійсним оскаржуваного
договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень від 13.12.2011 року.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає
про помилковість висновків судів
першої та апеляційної інстанцій про
можливість застосування до спірних
правовідносин положень частини 11
статті 17 Закону про банкрутство (в
редакції, чинній до 19.01.2013 року) та
зазначає, що частиною 11 статті 17 Закону
про банкрутство визначено підстави, з
яких може визнаватися недійсною угода
боржника за заявою керуючого санацією.
Відтак, ліквідатор боржника вправі
звертатися до суду у справі про
банкрутство зі заявою про визнання
недійсними угод боржника, з підстав
передбачених виключно частиною 10
статті 17 цього Закону.

З такою правовою позицією погоджується
Верховний Суд України у Постанові №06/310
від 26.09.2006 року у справі №Б40/29/26/2/62-00.

Доводи скаржника про помилковість
висновків судів про можливість
визнання недійсним оспорюваного
договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень з підстав, визначених у
частині 10 статті 17 Закону про
банкрутство, з посиланням на обставини
його укладення ліквідатором, а не
безпосередньо боржником, колегія
суддів касаційного суду вважає
необґрунтованими та такими, що
спростовуються за змістом частини 1
статті 25 Закону про банкрутство, якою
передбачено, що з моменту введення
ліквідаційної процедури у справі
ліквідатор банкрута виконує
повноваження керівника банкрута, що
надає йому право на укладення від імені
банкрута договорів (угод) з третіми
особами.

Доводи скаржника за змістом касаційної
скарги про неналежну оцінку судами
обставин справи з посиланням на докази,
прийняті до уваги судами першої та
апеляційної інстанцій та докази
спростовані судами, зводяться до
намагання переконати касаційний суд
здійснити переоцінку доказів, що
виходить за межі повноважень суду
касаційної інстанції відповідно до
статті 1117 ГПК України, а отже, такі
доводи є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку про прийняття
постанови Харківського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 року та
ухвали господарського суду
Харківської області від 21.05.2014 року у
справі №Б-50/112-09 з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
та відмову в задоволенні касаційної
скарги ОСОБА_4.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И
В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити
без задоволення.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
08.07.2014 року та ухвалу господарського
суду Харківської області від 21.05.2014
року у справі №Б-50/112-09 залишити без
змін.

Головуючий
Л.Й. Катеринчук

Судді
С.В. Куровський

В.Ю. Поліщук