ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 р.
Справа № 923/1169/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Клепай З.В. при секретарі
Кудак М.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Херсонавтотранс", м.
Херсон

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

про стягнення 23 780 грн. 19 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Вальтер О.М.,
представник, дов. №10/223 від 07.03.2014року;

від відповідача - не прибув.

Позивач звернувся з позовом, в
якому просить стягнути з приватного
підприємця - фізичної особи ОСОБА_1 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Херсонавтотранс"
заборгованість за договором № 175 від
26.05.2009р. у розмірі 23 780,19 грн., що
складається з компенсаційного платежу
з урахуванням 15% за розстрочення
платежу у сумі 16 707,87грн., інфляційного
збільшення боргу у сумі 1 124,66 грн., 3%
річних у сумі 1 286,01 грн., пені у сумі 4 661,65
грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Ухвала господарського суду,
направлена на адресу відповідача,
повернулась до господарського суду з
позначкою пошти "у зв'язку з відмовою
від отримання".

Відповідно до ст.64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам у справі
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

За таких умов справа відповідно
до ст.75 ГПК України розглядається за
відсутності представника відповідача
за наявними в матеріалах справи
доказами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши представника позивача,
господарський суд -

в с т а н о в и в:

26.05.2009 між ТОВ "Херсонавтотранс"
та ПП ОСОБА_1 був укладений договір
компенсації № 175 відповідно до умов п.
п. 1.1., 1.2. якого визначено, що відповідач
взяв на себе зобов'язання по
відшкодуванню понесених позивачем
витрат на благоустрій території бази
відпочинку "Дружба", на якій
знаходиться майно відповідача в
кількості трьох курортних будиночків.

Відповідно до п.п. 1.4., 1.5., 2.1.
договору загальна сума компенсації
становить 14 963,11 гривні з розстроченням
платежу на 5 років (60 місяців) та
обов'язковим щомісячним платежем до 25
числа в розмірі 249,39 гривень, а також з
нарахуванням індексу інфляції та 15% від
загальної суми компенсації (за
розстроченням платежу).

Відповідно до ст.173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідачем частково була
сплачена сума за спірним договором у
розмірі 500 грн.

Таким чином, розмір щомісячних
платежів враховуючи 15% за розстрочення
складає 249,39 грн. х 15% = 286,80 грн.

Всього розмір платежів за спірним
договором складає - 17208,00 грн.

Враховуючи часткову оплату
відповідача за договором,
заборгованість останнього за період
липень 2009р. по травень 2014р. складає: 17208
грн. - 500 грн. = 16707,87 грн. та в цій частині
позов підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено до
стягнення втрати від інфляції у сумі

1124 грн. 66 коп. за період з 26.07.09р. по
26.03.2014р. та 3% річних у сумі 1286 грн. 01 коп.

Відповідно до ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача
втрати від інфляції складають 1124,66 грн.,
а 3% річних - 1286,01 гривні та підлягають
стягненню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача пеню у сумі 4661,65 грн.

Як вбачається із розрахунку
позивача пеня ним нарахована за період
з 26.10.04.2013р. по 26.03.2014р.

Відповідно до п. 2.4 договору
розрахунковим періодом є час дії
договору, а саме з 01.06.09р. по 31.05.2014р.
Щомісячний платіж відповідно п.1.5
договору 249 грн. 39 коп., а з нарахуванням
15% за розстрочення платежу - 286,80 грн.

Відповідно до ст.546, 547 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання,
вчинений із недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

П. 4.1 договору № 175 від 26.05.14р. за
порушення строків внесення
компенсаційних платежів компенсант
сплачує виконавцю за вимогою
останнього пеню у розмірі 1% за кожний
день прострочення від розміру
компенсаційних витрат. Таким чином
сторони фактично передбачили пеню за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, що підтверджується і
розрахунком позивача, який здійснив
розрахунок у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що відповідає
умовам п. 2.8 Постанови Пленуму від 17.12.2013
№ 14 " Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" відповідно до
якого пеня за порушення грошового
зобов'язання обчислюється лише у
відсотках до суми простроченого
платежу. Установлення розміру пені у
твердій грошовій сумі законом не
передбачено і суперечить змістові
цього поняття; відтак позовні вимоги,
пов'язані із стягненням пені,
обчисленої виходячи з такого розміру,
не можуть бути задоволені.

За приписом статті 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та частини другої статті 343
ГК України розмір пені за прострочку
платежу не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі згаданої подвійної облікової
ставки.

У той же час при нарахуванні пені
позивачем не враховані положення п.2.1,
2.3,2.5 вказаної постанови, відповідно до
яких передбачений частиною шостою
статті 231 ГК України розмір
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань застосовується,
якщо інше не узгоджено сторонами в
договорі або не передбачено законом.
Сторони можуть домовитися про
збільшення або зменшення
встановленого законом розміру пені,
зазначивши про це в договорі, за
винятком випадків, коли згідно із
законом зміна розміру штрафних санкцій
за погодженням сторін не допускається
(абзац третій частини другої статті 551
ЦК України, частина перша статті 231 ГК
України).

Щодо пені за порушення грошових
зобов'язань застосовується припис
частини шостої статті 232 ГК України.
Даним приписом передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Оскільки п.4.1 договору не
передбачена умова щодо нарахування
пені за межами шестимісячного строку з
дня, коли відповідач повинен був
перераховувати кожний платіж, то
позивачем пеня повинна була бути
нарахована по кожному платежу окремо з
урахуванням строку сплати кожного
платежу та закінчення перебігу по
кожному платежу окремо.

У той же час із розрахунку пені
вбачається, що позивачем перша сума, на
яку він просить стягнути пеню
нарахована на платежі за 51 місяць, що
більше 4-х років, всі інші суми
нараховані з наростаючим підсумком, а
у всі інші періоди також включені суми
попередніх періодів, по відношенню до
яких скінчився шестимісячний строк
нарахування пені.

На вимогу ухвали господарського
суду по справі від 21.08.14р. позивачем
наданий розрахунок пені з урахуванням
вказаних норм та складає 144 грн. 37 коп.
та відповідно позов в цій частині
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з приватного
підприємця - фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, код ЄДР-210669919 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Херсонавтотранс",
, м.Херсон, вул.
Радянська, буд. 39, р/рахунок № 3253 у
ХОУАТ "Ощадбанк", МФО 352457, 16707 грн. 87 коп. -
боргу, 144 грн. 37 коп. - пені, втрати від
інфляції у сумі 1124 грн. 66 коп., 3% річних -
1286 грн. 01 коп. та 1479 грн. 87 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3.У задоволенні суми 4517 грн. 28 коп.
відмовити.

4.Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.09.2014 року

Суддя
З.В. Клепай