ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа № 915/1087/14

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

з участю представників сторін:

від позивача: Іванченко В.А.,
довіреність № 17/22 від 17.02.2014р.,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 915/1087/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніко" , вул.Тайожна,1-1,
м.Макіївка, Донецька обл., 86123,

до відповідача: Споживчого товариства
"Діамед", бульвар Бузький, буд.18, офіс 203,
м.Миколаїв,54015,

про: стягнення заборгованості у
розмірі 52688,22, -

В С Т А Н
О В И В:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ніко" пред'явлено
позов до Споживчого товариства "Діамед"
про стягнення з останнього грошових
коштів у загальній сумі 52 688,22 грн., із
яких: 49200,00 грн. - основний борг, 2880,97 грн.
- пеня за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань, 607,25 грн. - 3 %
річних, посилаючись на неналежне
виконання відповідачем грошового
зобов'язання щодо оплати вартості
поставленого товару за укладеним між
ними договором поставки продукції № 29/2
від 13.05.2010 року.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке наявне в матеріалах
справи.

Судом здійснено усі заходи щодо
повідомлення належним чином
відповідача та позивача про дату, час
та місце судових засідань.

При цьому судом враховано, що
відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про вчинення усіх необхідних
дій щодо повідомлення відповідача про
розгляд справи та про достатність у
матеріалах справи документальних
доказів для вирішення спору по суті за
відсутності повноважного представника
відповідача.

Вислухавши представника
позивача, який позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, суд
приходить до такого.

13 травня 2010 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю "Ніко" та
Споживчим товариством "Діамед" було
укладено договір поставки № 29/2, у
відповідності до якого позивач
зобов'язався протягом строку дії
договору поставити лікарські
препарати, а відповідач зобов'язався
прийняти та оплатити вказану
продукцію.

Пунктом 8.1 договору сторони
обумовили, що строк дії договору до 31
грудня 2010 року. Також, пунктом 8.2.
договору передбачено, що договір
вважається автоматично пролонгованим
на той же строк та цих же умовах, якщо
жодна зі сторін листом не заявить про
свій намір його розірвати.

Згідно з п.2.6 договору, та з
урахуванням додаткової угоди №1 від
13.05.2010, право власності на партію товару
переходить до відповідача з моменту
його передачі, шляхом підписання
відповідної накладної представниками
сторін.

Відповідно до умов п.4.1 договору,
та з урахуванням додаткової угоди №1
від 13.05.2010, відповідач повинен здійсни
оплату за поставлений товар протягом 45
календарних днів від дати поставки
продукції. Дата поставки товару
вважається дата прийому товару на
складі відповідача.

На виконання умов договору та
відповідно до видаткових накладних
№Н від 11.11.13 року, №Н від
22.11.13 року, №Н від 25.11.13 року,
№Н від 11.11.13 року, №Н від
25.12.13 року, №Н від 30.12.13 року,
позивачем було поставлено відповідачу
товару на загальну суму 49200,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав,
отримавши вищевказаний товар, про що
свідчать печатки на видаткових
накладних та підписи Дворецької
Катерини Володимирівни та Коняєвої
Наталі Семенівни, що діяли на підставі
довіреностей № 2960 від 11.11.2013р, №3722 від
25.11.2013р., № 3866 від 11.11.2013р., № 4005 від
25.12.2013р., оплату за поставлений товар не
здійснив.

Таким чином, розмір
заборгованості відповідача станом на
момент розгляду справи складає 49200,00
грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 762 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Оскільки Споживчим товариством
"Діамед" не виконані зобов'язання за
укладеним сторонами договором, то
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі
49200,00 грн. підлягають задоволенню
повністю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3 % річних за просрочку
виконання грошового зобов'язання з
оплати поставленого товару за період з
27.12.2013р. по 20.06.2014р. у сумі 607,25 грн., пені,
нарахованої за період з 27.12.2013р. по
20.06.2014р. у сумі 2880,97 грн., то слід
зазначити наступне.

Дана вимога основана на умовах
укладеного сторонами договору (п.5.4), у
відповідності до якого, за невчасну,
або неповну оплату отриманого товару,
відповідач повинен сплатити позивачу
штрафні санкції у вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла період за який стягується
пеня, від несплаченої суми за кожен
день затримки платежу. Позовна
давність про стягнення штрафних
санкцій (неустойки, штрафу, пені)
встановлюється в три роки.

Чинним законодавством України
передбачено, що у разі порушення
стороною зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки (ст.
611 ЦК України).

Господарським законодавством
визначено, що порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором (ст.193 ГК України). Штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (ч. 6. ст. 231 ГК України).

У відповідності до ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Таким чином, підлягають задоволенню
повністю й вимоги в частині стягнення з
Споживчого товариства "Діамед"
грошових коштів у сумі 607,25 грн. 3 %
річних за просрочку виконання
грошового зобов'язання з оплати
поставленого товару та пені у розмірі
2880,97 грн.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Будь - яких доказів того, що
відповідач належним чином і в повному
обсязі виконав свої зобов'язання за
договором, відповідач, у порушення
приписів ст. 33 ГПК України, суду не
надав, тобто не довів безпідставність
позовних вимог, тоді як надані
позивачем докази, як зазначалось вище,
навпаки, підтверджують неналежне
виконання відповідачем вимог договору,
а відтак і обґрунтованість позовних
вимог.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані чинним законодавством,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 821, 83, 84, 85
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі .

2. Стягнути з Споживчого
товариства "Діамед", бульвар Бузький,
буд.18, офіс 203,м.Миколаїв,54015,
ідентифікаційний код 30176704, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніко", вул. Тайожна,
1-1, м.Макіївка, Донецька обл., 86123,
ідентифікаційний код 20390397, основного
боргу у розмірі 49200 (сорок дев'ять тисяч
двісті) грн. 00 коп., 2880 (дві тисячі
вісімсот вісімдесят) грн. 97 коп. пені, 607
(шістсот сім) грн. 25 коп. трьох процентів
річних, та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1 827(одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М.Коваль

Рішення підписано 11.09.2014р.