ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2014 року
Справа № 904/1955/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Коваль Л.А.
(доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання:
Погорєловій Ю.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: представник Скачкова
В.Г., довіреність № 3 від 11.08.2014 року,

від третьої особи: не з'явився,

за участю прокурора: прокурор відділу
забезпечення участі в судах
прокуратури Дніпропетровської області
Міщук Н.П., довіреність № 05/1-1812 вих-14 від
05.09.2014 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку" на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
20.05.2014 року у справі № 904/1955/14

за позовом прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Дніпропетровської міської ради,
м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку", м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Державна податкова інспекція
у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, м. Дніпропетровськ

про внесення змін до договору оренди
землі

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Дніпропетровська звернувся
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом в
інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку" про внесення змін до п.п. 1.3, 3.1,
3.2 договору оренди земельної ділянки
від 01.11.2002 року, зареєстрованого в книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 2469 від
14.11.2002 року, укладеного між
Дніпропетровською міською радою та
Закритим акціонерним товариством
"Трест реконструкції та розвитку",
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за № 7137,
виклавши їх в такій редакції:

"1.3. Нормативна грошова оцінка
земельних ділянок станом на 17.03.2014 року
становить: для земельної ділянки
площею 2,1009 га, зареєстрована в
Державному земельному кадастрі м.
Дніпропетровська за кодом 6617014
(кадастровий номер :02:242:0006) - 14 517 190
грн. 23 коп.; для земельної ділянки
площею 1,7900 га, зареєстрована в
Державному земельному кадастрі м.
Дніпропетровська за кодом 6617018
(кадастровий номер :02:242:0024) - 12 686 026
грн. 14 коп.".

"3.1. Річна орендна плата за земельні
ділянки встановлюється у грошовій
формі (у гривнях) у розмірі 816 096 грн. 48
коп. (за земельну ділянку площею 2,1009 га,
зареєстровану в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за кодом
6617014 (кадастровий номер :02:242:0006) - 435
515 грн. 70 коп., за земельну ділянку
площею 1,7900 га, зареєстровану в
Державному земельному кадастрі м.
Дніпропетровська за кодом 6617018
(кадастровий номер :02:242:0024) - 380 580
грн. 78 коп.), не є сталою та може
змінюватись у разі зміни нормативної
грошової оцінки земельних ділянок та
обчислюється відповідно до
Податкового кодексу України у
мінімальному розмірі, що
встановлюється цим кодексом".

"3.2. Орендна плата за користування
земельними ділянками сплачується
рівними частками за місцезнаходженням
земельних ділянок за податковий
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісяця протягом 30
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.".

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 20.05.2014
року у справі № 904/1955/14 (суддя
Ліпинський О.В.) позов задоволено,
внесено відповідні зміни до пунктів 1.3.,
3.1. та 3.2. договору оренди земельної
ділянки від 01.11.2002 року (з урахуванням
ухвали суду від 11.09.2014 року про
виправлення допущених описок щодо коду
земельних ділянок) та стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку" на користь Державного
бюджету України в особі управління
Державного казначейства у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська 1 218, 00 грн.
судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги,
місцевий господарський суд виходив з
обставин зміни мінімального розміру
орендної плати за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, на
законодавчому рівні, зміни розміру
нормативної грошової оцінки спірних
земельних ділянок, прийняття органом
місцевого самоврядування рішення про
встановлення розміру річної орендної
плати за користування земельними
ділянками незалежно від їх
функціонального використання у
мінімальному розмірі орендної плати,
визначеному Податковим кодексом
України, яке є обов'язковим до
виконання на відповідній території,
тих обставин, що орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, а тому законодавча зміна
граничного розміру цієї плати є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленого умовами
договору, та з обставин недосягнення
сторонами договору оренди землі згоди
з питання внесення змін до договору
щодо його істотної умови, а саме умови
про розмір річної орендної плати за
землю, у позасудовому порядку.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку" подало апеляційну скаргу.
Посилаючись на порушення місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення у справі норм матеріального та
процесуального права, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-проектна компанія "Трест
реконструкції та розвитку" просить це
рішення скасувати та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначає, що місцевий
господарський суд розглянув справу за
наявними в ній матеріалами, за
відсутності представника відповідача
у судових засіданнях з причини не
отримання відповідачем ні матеріалів
позовної заяви, ні ухвал суду, оскільки
поштова кореспонденція, направлена на
адресу відповідача, повернута
підприємством поштового зв'язку з
відміткою про відсутність будинку,
вказаного в адресі місцезнаходження
відповідача, за якою відповідач
зареєстрований та веде свою
діяльність, тоді як оскаржуване
рішення суду порушує права
відповідача. Порушення місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення у справі норм
матеріального права відповідач вбачає
в неправильному застосуванні судом
положень ст.ст. 651, 652 ЦК України, ст. 188 ГК
України в поєднанні з умовами договору
оренди земельної ділянки. Так,
відповідач посилається на ті
обставини, що умовами спірного
договору передбачена можливість зміни
умов договору за взаємною згодою
сторін, і лише у разі недосягнення
згоди сторін щодо умов договору спір
вирішується у судовому порядку. Разом з
тим, за доводами відповідача, позивач
не дотримався вимог ст. 188 ГК України
щодо направлення відповідачу
пропозиції про внесення відповідних
змін до договору оренди земельної
ділянки. Відповідач не погоджується з
тим, що пропозиція про приведення
договорів оренди землі у відповідність
до вимог Податкового кодексу України
та рішення Дніпропетровської міської
ради від 02.02.2011 року № 216/8, опублікована
в газеті "Наше місто", є пропозицією
позивача про зміну умов спірного
договору в розумінні ст. 188 ГК України,
оскільки не узгоджується з визначенням
поняття "пропозиції", наведеним у ст.ст.
641 та 642 ЦК України, звернена не виключно
до відповідача, як сторони договору, а
до усіх орендарів. Відтак, відповідач
розцінює дії позивача по розміщенню
оголошення у газеті "Наше місто" та
звернення до орендарів нічим іншим як
запрошенням для вчинення пропозиції, а
не пропозицією безпосередньо до
відповідача щодо укладення додаткової
угоди до договору. За таких обставин, за
доводами відповідача, права
орендодавця у спірних відносинах не є
порушеними, а звернення до суду з
позовом про внесення змін до договору є
передчасним.

Позивач та третя особа відзив на
апеляційну скаргу не надали, явку
повноважних представників у судове
засідання, призначене для розгляду
апеляційної скарги, не забезпечили, про
поважність причин неявки своїх
представників у судове засідання суд
не повідомили. Про дату, час та місце
проведення судового засідання позивач
та третя особа повідомлені належним
чином за їх місцезнаходженням згідно
матеріалів справи, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
рекомендованими повідомленнями про
вручення позивачу та третій особі
поштових відправлень, якими останнім
направлені копії ухвали апеляційного
господарського суду про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Прокурор відзив на апеляційну скаргу
не надав, у судовому засіданні пояснив,
що оскаржуване рішення місцевого
господарського суду у даній справі є
законним, обґрунтованим, таким, що
прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
просив зазначене рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Щодо доводів відповідача
про недотримання позивачем вимог ст. 188
ГК України прокурор послався на
рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2002 року у справі щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 124 Конституції України (справа
про досудове врегулювання спорів),
відповідно до якого право особи на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.08.2014 року апеляційну скаргу у даній
справі прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуючого
судді Коваль Л.А., суддів - Пархоменко
Н.В., Чередка А.Є., розгляд справи
призначено на 11.09.2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.09.2014 року апеляційну скаргу у справі
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючого судді
Коваль Л.А., суддів - Кузнецова В.О.,
Чередка А.Є.

У судовому засіданні 11.09.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
представника відповідача, апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.11.2002 року на підставі рішення
Дніпропетровської міської ради від
19.06.2002 року № 206/2 Дніпропетровська
міська рада (орендодавець) та Закрите
акціонерне товариство "Трест
реконструкції та розвитку" (орендар)
уклали договір оренди земельної
ділянки (далі - Договір).

Договір в дату його укладення, тобто
01.11.2002 року, посвідчено приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за № 7137. 14.11.2002
року Договір зареєстровано в книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 2469.

18.05.2005 року орендодавець та орендар на
підставі рішення Дніпропетровської
міської ради від 20.04.2005 року № 504/26
уклали додаткову угоду, якою до
Договору внесли зміни щодо назви
землекористувача з Закритого
акціонерного товариства "Трест
реконструкції та розвитку" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку".

Додаткова угода до Договору в дату її
укладення посвідчена приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за № 2304, та
зареєстрована у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі, про що вчинено відповідний запис
від 22.06.2005 року за № 05.

За умовами Договору (п. 1.1.) орендодавець
передає, а орендар приймає в оренду на
умовах цього Договору земельні ділянки
площами 2, 1009 га та 1, 7900 га, що
знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, Бабушкінський район,
вул. Шинна, 22б, для фактичного
розміщення виробничої бази, які
зареєстровані в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за кодами
66017014 та 66017018.

Відповідно до пункту 4.1. Договору
цільове призначення земельних ділянок:
фактичне розміщення виробничої бази.

Земельні ділянки передаються до 19.06.2017
року (п. 2.1 Договору).

Згідно з пунктом 1.3. Договору грошова
оцінка земельних ділянок складає
згідно з довідками про грошову оцінку
земельної ділянки на момент укладання
Договору: 6 419 255, 78 грн. та 5 532 172, 97 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору сума
орендної плати за користування
земельними ділянками на термін дії
Договору складає 1 792 714, 32 грн.

Орендна плата за користування
земельними ділянками сплачується у
грошовій формі у розмірі земельного
податку, вноситься на розрахунковий
рахунок Держказначейства за місцем
податкового звіту щомісячно (до 15 числа
наступного місяця) і на майбутній
період вноситься на термін не більше
одного календарного року (п. 3.2.
Договору).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що
розмір земельного податку
переглядається у разі законодавчої
зміни ставок земельного податку.

Відповідно до пункту 8.1. Договору зміна
його умов можлива за взаємною згодою
сторін.

У разі недосягнення згоди щодо умов
Договору оренди та інші спори
вирішуються у судовому порядку (п. 8.2.
Договору).

Статтею 288 Податкового кодексу України,
який набрав чинності з 01.01.2011 року,
встановлено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Згідно з пунктом 288.4., підпунктами 288.5.1.,
288.5.2. пункту 288.5. статті 288 Податкового
кодексу України в редакції на дату
звернення прокурора з позовом до
місцевого господарського суду розмір
та умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом, для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом, та не може перевищувати:
а) для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; б) для земельних
ділянок, які перебувають у державній
або комунальній власності та надані
для будівництва та/або експлуатації
аеродромів - чотирикратний розмір
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; в) для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Згідно з підпунктами 288.5.1., 288.5.2. пункту
288.5. статті 288 Податкового кодексу
України в редакції на дату прийняття
місцевим господарським судом
оскаржуваного рішення розмір орендної
плати встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу: не може
бути меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки; не може перевищувати:
а) для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; б) для земельних
ділянок, які перебувають у державній
або комунальній власності та надані
для будівництва та/або експлуатації
аеродромів - чотирикратний розмір
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; в) для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Податкового
кодексу України" від 02.12.2010 року № 2756-VI,
який набрав чинності з дня набрання
чинності Податковим кодексом України,
до частини другої ст. 21 Закону України
"Про оренду землі" внесені зміни, в силу
яких розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Таким чином, з наведених вище положень
Податкового кодексу України, Закону
України "Про оренду землі" вбачається,
що зазначені законодавчі акти не
встановлюють конкретний розмір
орендної плати за земельну ділянку,
який має бути зазначений у договорі
оренди. Податковий кодекс України
передбачає лише порядок визначення
орендної плати за землю та граничні
розміри орендної плати. Також,
договором оренди землі мають
визначатись форма, умови внесення
орендної плати, при цьому строки
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності повинні встановлюватись
відповідно до Податкового кодексу
України.

02.02.2011 року Дніпропетровською міською
радою прийнято рішення № 216/8 "Про
приведення рішень міської ради та
деяких проектів рішень міської ради,
які погоджено виконавчим комітетом
міської ради, у галузі земельних
відносин у відповідність до вимог
чинного законодавства", згідно з яким
міська рада до моменту прийняття нею
рішення про визначення розміру річної
орендної плати за земельні ділянки
залежно від їх функціонального
використання вирішила встановити
розмір річної орендної плати за
користування земельними ділянками у
мінімальному розмірі орендної плати,
визначеному Податковим кодексом
України, незалежно від мети
використання.

Відповідно до статті 144 Конституції
України рішення органів місцевого
самоврядування, прийняті в межах їх
повноважень, визначених законом, є
обов'язковими до виконання на
відповідній території.

У разі прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування у встановленому
законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, наведеною у пункті 2.19.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
року № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" з подальшими
змінами та доповненнями.

Вказане вище рішення
Дніпропетровської міської ради у
встановленому законом порядку не
скасоване (протилежне відповідачем не
доведено).

Відповідно до витягів з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, складених
Управлінням Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області на вимогу прокуратури м.
Дніпропетровська, нормативна грошова
оцінка земельних ділянок, користувачем
яких є Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку", розташованих за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Шинна, буд. 22-б,
кадастрові номери: :02:242:0006, площа:
2, 1009 га, та :02:242:0024, площа: 1, 7900 га,
станом на 17.03.2014 року становить
відповідно 14 517 190, 23 грн. та 12 686 026, 14 грн.

Відповідно до частини першої статті 651
Цивільного кодексу України зміна
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір може бути змінено за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом (ч. 2
ст. 651 ЦК України).

Як зазначалося вище, на законодавчому
рівні змінено розмір мінімальної
річної орендної плати, річна сума
платежу не може бути меншою для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
Податковим кодексом України (редакція
Податкового кодексу України до 01.04.2014
року); річна сума платежу не може бути
меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки (редакція Податкового
кодексу України з 01.04.2014 року).

Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Такі ж положення щодо зміни умов
Договору сторонами включені до пунктів
8.1, 8.2. Договору.

Отже, нормами чинного законодавства
передбачена можливість зміни умов
договору за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом.

Оскільки умовами спірного Договору (п.
3.3.) передбачено перегляд розміру
земельного податку у випадку зміни
розмірів земельного податку, а орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленого умовами Договору.

Позивач в порядку, встановленому
статтею 188 Господарського кодексу
України, не звертався до відповідача з
пропозицією про внесення змін до
Договору в частині визначення
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, розміру річної орендної плати,
умов внесення орендної плати, не
направляв відповідачу проект змін до
Договору.

Разом з тим, в офіційному друкованому
виданні Дніпропетровської міської
ради - газеті "Наше місто" від 22.02.2011 року
№ 26 (3306) опубліковане повідомлення за
підписом міського голови про
необхідність приведення договорів
оренди землі у відповідність до вимог
чинного законодавства шляхом
укладення додаткових договорів.

Щодо наведеного колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне зазначити, що
надсилання відповідачу пропозицій
щодо внесення змін до спірного
Договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
позивачем вимог частини другої статті
188 Господарського кодексу України щодо
надсилання іншій стороні пропозиції
про зміну умов Договору не позбавляє
його права звернутися до
господарського суду з позовом до
відповідача про зміну умов Договору.

Згоди про внесення змін до Договору
щодо розміру річної орендної плати,
який би відповідав вимогам
законодавства та рішенню міської ради
від 02.02.2011 року № 216/8, на дату прийняття
рішення у даній справі судом першої
інстанції та на час перегляду в
апеляційному порядку цього рішення
судом апеляційної інстанції позивач з
відповідачем у позасудовому порядку не
досягли, оскільки відповідні зміни до
Договору в позасудовому порядку не
внесені (відповідні докази в
матеріалах справи відсутні).

Згідно з підпунктом 271.1.1. пункту 271.1.
статті 271 Податкового кодексу України
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом, є
базою оподаткування податком за землю.

Відповідно до положень Податкового
кодексу України в редакції, що діяв до
01.04.2014 року, у відсотках від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
встановлюється ставка податку за
земельну ділянку, з урахуванням
кратності якого визначається
мінімальний та максимальний розмір
річної орендної плати. Відповідно до
Податкового кодексу України в
редакції, що діє з 01.04.2014 року, граничний
(мінімальний) розмір річної орендної
плати за землю визначається у
відсотках від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки.

Оскільки розмір орендної плати за
землю визначається з урахуванням
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, нормативна грошова оцінка
переданих в оренду спірних земельних
ділянок змінилась, підлягають
перегляду і відповідні умови Договору.

Розмір річної орендної плати, який
прокурор просить встановити шляхом
внесення змін до пункту 3.1. Договору,
визначений з урахуванням чинного
законодавства, рішення
Дніпропетровської міської ради від
02.02.2011 року № 216/8 та розрахований
виходячи з нормативної грошової оцінки
спірних земельних ділянок - 14 517 190, 23
грн. та 12 686 026, 14 грн., підтвердженої
виданими Управлінням Держземагентства
у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської
області витягами з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку цих земельних ділянок від 17.03.2014
року (правильність розрахунку орендної
плати апеляційним господарським судом
перевірена).

За приписами статті 15 Закону України
"Про оренду землі" істотною умовою
договору оренди землі є орендна плата
із зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.

Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України) (ч. 2 ст. 21
Закону України "Про оренду землі").

Згідно з пунктом 288.7. статті 288
Податкового кодексу України
податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285 - 287 цього розділу.

Податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця (пункт 287.3. статті 287
Податкового кодексу України).

Оскільки встановлений пунктом 3.2.
Договору строк сплати орендної плати
не відповідає зазначеним вище вимогам
Податкового кодексу України,
підлягають перегляду також відповідні
умови Договору.

З огляду на наведене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо наявності підстав для
внесення заявлених прокурором м.
Дніпропетровська змін до Договору щодо
розміру нормативної грошової оцінки
земельних ділянок, розміру річної
орендної плати, яка визначена з
урахуванням чинного законодавства та
рішення органу місцевого
самоврядування, та строків внесення
орендної плати, не вбачає підстав для
зміни або скасування рішення суду
першої інстанції, передбачених статтею
104 ГПК України.

Відповідно, апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-проектна
компанія "Трест реконструкції та
розвитку" задоволенню не підлягає, а
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду підлягає
залишенню без змін.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду відхиляє доводи
відповідача про недотримання
позивачем вимог статті 188
Господарського кодексу України щодо
порядку внесення змін до господарських
договорів, оскільки недотримання
вказаного порядку позивачем не є
підставою для відмови у позові щодо
внесення змін до Договору у судовому
порядку.

Зазначене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, наведеною у абзаці четвертому
пункту 2.19. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" з подальшими
змінами та доповненнями, а також
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові
Верховного Суду України від 20.11.2012 року,
прийнятій за наслідками перегляду
постанови Вищого господарського суду
України від 26.06.2012р. у справі №
28/5005/640/2012.

Не вбачає колегія суддів апеляційного
господарського суду і порушень судом
першої інстанції норм процесуального
права щодо належного повідомлення
відповідача про дату, час та місце
проведення місцевим господарським
судом судових засідань з розгляду
справи.

Особа вважається повідомленою
належним чином про час і місце судового
розгляду справи, якщо відповідну
ухвалу у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В матеріалах справи наявні конверти,
відповідно до яких копії ухвал суду
направлені на належну адресу
відповідача, однак повернуті
відділенням поштового зв'язку з
посиланням на відсутність будинку з
відповідним номером за вказаною
адресою.

Також, з огляду на зазначене вище,
апеляційний господарський суд
відхиляє решту доводів, наведених
відповідачем в апеляційній скарзі в
обґрунтування підстав для скасування
оскаржуваного рішення, як таких, що не
спростовують відповідність прийнятого
рішення нормам як матеріального, так і
процесуального права.

Судові витрати, понесені відповідачем
за подання апеляційної скарги,
відповідно до ст. 49 ГПК України
відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-проектна компанія "Трест
реконструкції та розвитку" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.05.2014 року у справі №
904/1955/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.05.2014
року у справі № 904/1955/14 залишити без
змін.

Повна постанова складена 15.09.2014 року.

Головуючий суддя
Л.А. Коваль

Суддя
В.О. Кузнецов

Суддя
А.Є. Чередко