ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.Справа № 916/1902/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно з
розпорядженням в.о. голови суду № 1888
від 11.08.2014р.)

При секретарі судового засідання:
Стеблиненко В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Удовиченко В.С., за
довіреністю № 14/08 від 13.01.2014р.;

від відповідача - Гроза І.В., за
довіреністю № 01-08/24 від 22.07.2014р.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились. Про час, дату та
місце його проведення повідомлені
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства
"Спеціалізований
монтажно-експлуатаційний підрозділ"

на рішення господарського суду
Одеської області від 16.07.2014р.

по справі № 916/1902/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
Радіотелекомунікації"

до Комунального підприємства
"Спеціалізований
монтажно-експлуатаційний підрозділ"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1) Головне управління державної
казначейської служби України в
Одеській області;

2) Управління Державної
казначейської служби України у м. Одесі
Одеської області

про стягнення заборгованості у розмірі
421 398,00 грн.

Встановила:

У травні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Українські Радіотелекомунікації"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом, в якому
просило стягнути з Комунального
підприємства "Спеціалізований
монтажно-експлуатаційний підрозділ"
заборгованість за договором № 35/13/Б від
29.11.2013р. у розмірі 421 398,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням з боку
відповідача умов договору поставки
укладеного між сторонами.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 16.07.2014р. (суддя
Шаратов Ю.А.) позов задоволено у повному
обсязі; стягнуто з Комунального
підприємства „Спеціалізований
монтажно-експлутаційний підрозділ" на
користь ТОВ „Українські
Радіотелекомунікації" основну
заборгованість у розмірі 421 398,00грн. та
витрати на сплату судового збору у
розмірі 8 427,96 грн.

Мотивуючи рішення місцевий
господарський суд послався на норми
статей 525, 526, 530, 692, 712 Цивільного Кодексу
України та статей 193 Господарського
Кодексу України і дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням суду, Комунальне підприємство
"Спеціалізований
монтажно-експлуатаційний підрозділ"
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення господарського
суду Одеської області скасувати та
прийняти нове, яким відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

Апелянт у скарзі стверджує, що
строк виконання його обов'язку по
повній оплаті ще не настав, оскільки
Державна фінансова інспекція ще не
здійснила контрольні заходи з
перевірки обсягів кредиторської
заборгованості відповідача.

Більш детальніше доводи
викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач просить залишити рішення без
змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились. Про час, дату та
місце його проведення були повідомлені
належним чином. Причини неявки
повноважних представників суду не
відомі.

Апеляційною інстанцією також
враховано, що явка представників
сторін не визнавалась судом
обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140
„Про деякі питання запобігання
зловживанню процесуальними правами у
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали та обставини
справи на предмет надання їм
попередньою судовою інстанцією
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст. 101 ГПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 29.11.2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українські Радіотелекомунікації" та
Комунальним підприємством
"Спеціалізований
монтажно-експлуатаційний підрозділ
укладено Договір № 35/13/Б.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 4.1, 5.2
Договору постачальник (Позивач)
зобов'язався поставити замовнику
(Відповідачу) товар, зазначений у
специфікації - електричну апаратуру, а
Відповідач - прийняти і оплатити товар.
Ціна, кількість та асортимент товару
визначаються в специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору. Оплата
здійснюється замовником за фактично
поставлений товар згідно видаткової
накладної, та не пізніше 10 календарних
днів з моменту отримання коштів
замовником з бюджету. Сума договору,
відповідно до затвердженого
фінансування за кодом економічної
класифікації 3210 складає 421 398,00 грн. в
т.ч. ПДВ.

У пункті 1 Додаткової угоди № 2 про
внесення змін та доповнень до Договору
№ 35/13/Б від 29.11.2013, укладеної у 2014
році, сторони дійшли згоди, що у зв'язку
з затвердженням плану використання
бюджетних коштів на 2014 рік, та
виділення коштів по рахунку 1693
ГУДКС України в Одеській області, КТКВ
150101, КЕКВ 3210 на здійснення оплати що до
даного договору, оплата Договору №
35/13/Б від 29.11.2013 на суму 421 398,00 грн. буде
проводитись за рахунок місцевого
бюджету 1693 ГУДКС України в
Одеській області.

Статтею 509 Цивільного кодексу
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії. а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України - цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

В силу ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За вимогами ст. 712 ЦК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На виконання умов договору, позивач
здійснив поставку товару відповідачу
на загальну суму 421 398,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ РН-0000038 від 10.10.2013р., яка наявна в
матеріалах справи. (а.с. 14)

Проте, оплату за поставлений товар
відповідач не здійснив.

Видатки на сплату вказаної
заборгованості було включено до Плану
використання бюджетних коштів на 2014
рік (а.с. 70-71).

Видаткову накладну від 10.10.2013 № РН-0000038
і Договір від 29.11.2013р. внесено до
Реєстру бюджетних зобов'язань
розпорядників (одержувачів) бюджетних
коштів 17.04.2014 за № 165 та № 90 (а.с. 72-73).

Як пояснює відповідач, кошти для
погашення зазначеної заборгованості
наявні на його казначейському рахунку
1693, що підтверджується випискою
по рахунку від 15.04.2014р. (а.с. 74), однак
вони не були перераховані позивачу
Державною казначейською службою через
не закінчення перевірки Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області (а.с. 88).

Статтею 692 ЦК України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Доказів оплати за отриманий товар
відповідач до суду не надав, таким
чином, судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
існування заборгованості відповідача
перед позивачем у розмірі 421 398,00 грн., що
підлягає стягненню.

Відтак, з урахуванням наведених
правових положень та встановлених
обставин даної справи колегія суддів
приходить до висновку, що позивач
обґрунтовано звернувся до суду з даним
позовом і місцевий суд, відповідно,
правомірно задовольнив позовні вимоги.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги
відносно ненастання строку платежу не
приймаються до уваги, оскільки як
правильно зазначено судом першої
інстанції, положення постанови
Кабінету Міністрів України «Про
економію державних коштів та
недопущення втрат бюджету» від 01.03.2014р.
№ 65 на які посилається скаржник, не
розповсюджуються на правовідносини
які виникли у сторін та не є актом
цивільного законодавства.

Аналізуючи матеріали справи,
судова колегія доходить до висновку
про те, оскаржуване судове рішення
прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що після прийнятого судом першої
інстанції рішення, платіжним
дорученням № 12 від 28.09.2014р. на користь
позивача відповідачем перераховано
суму боргу у розмірі 421 398, 00 грн. Дані
обставини не впливають на правильність
прийнятого рішення, але на підставі ст.
117 ГПК України у майбутньому слугують
підставою для визнання наказу в
частині стягнення 421 398,00 грн. таким, що
не підлягає виконанню.

За таких обставин, оскаржуване рішення
місцевого господарського суду судова
колегія залишає без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105
господарського процесуального кодексу
України, судова колегія -

П О С Т А Н О
В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Спеціалізований
монтажно-експлуатаційний підрозділ" -
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської
області від 16.07.2014р. по справі № 916/1902/14-
залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
03.09.2014р.

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
П.Ф. Мацюра

Суддя
Н.В. Ліпчанська