ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 904/5777/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В.
(доповідач),суддів :Глос О.І., Коробенка
Г.П.розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали касаційної
скаргиПублічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"на
постановувід 02.07.2014 Дніпропетровського
апеляційного господарського судуу
справі№ 904/5777/13господарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомВідкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний
комбінат"доДержавного підприємства
"Придніпровська
залізниця"простягнення 72 463,92 грнв
судовому засіданні взяли участь
представники :від позивача: Овчинніков
Б.С. (довіреність № 29 від 01.01.2014)від
відповідача:Невмержицька О.М.
(довіреність № 52-16/107 від 30.01.2014)В С Т А Н
О В И В :

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області (суддя
Загинайко Т.В.) від 09.10.2013 року,
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду (головуючий суддя -
Орєшкіна Е.В., судді - Широбокова Л.П.,
Чус О.В.) від 22.01.2014 року, у справі №
904/5777/13 позов задоволено; стягнуто з
відповідача на користь позивача 72 463,92
грн збитків та 1 720,50 грн витрат по
сплаті судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.03.2014 касаційну скаргу
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" задоволено
частково; постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 та
рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 09.10.2013 у
справі № 904/5777/13 скасовано; справу №
904/5777/13 направлено на новий розгляд до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
(головуючий суддя Прудніков В.В., судді -
Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є.) від
02.07.2014 задоволено апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 09.10.2013 у справі № 904/5777/13;
відмовлено в задоволенні позову про
стягнення з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" 72 463,92 грн збитків; стягнуто з
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на користь Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" судовий збір у розмірі 860,25
грн за розгляд апеляційної скарги.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити повністю, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст.119, 121
Статуту залізниць України, п.п.8, 9, 10, 12
Розділу ІІІ Правил користування
вагонами і контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 25.02.1999 №113 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 15.03.1999 за №165/3458, ст.ст.42, 32, 43 ГПК
України .

Відзиву на касаційну скаргу відповідач
не надіслав.

Заслухавши пояснення по касаційній
скарзі представника позивача, який
підтримав викладені в ній доводи,
заперечення на касаційну скаргу
представника відповідача, перевіривши
повноту встановлення обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки в
постанові апеляційного господарського
суду, колегія суддів Вищого
господарського суду України приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Взаємовідносини залізниці з
контрагентами визначаються Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів та відповідними
договорами. Порядок та умови
експлуатації залізничних під'їзних
колій, подачі та збирання вагонів,
згідно зі ст.21 Закону України "Про
залізничний транспорт" та ст.71 Статуту
залізниць України, визначаються
договором.

Взаємовідносини залізниці щодо подачі
та забирання вагонів між ДП
"Придніпровська залізниця" та ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (надалі ВАТ "Південний ГЗК")
регулюються договором
№ПР/М-08-2/11-2476аНЮдч "Про експлуатацію
залізничної під'їзної колії ВАТ
"Південний ГЗК", яка примикає до станцій
Кривий Ріг Придніпровської залізниці"
від 06.11.2008.

Пунктом 16 Договору передбачено, що
збори і плати вносяться на підставі
ст.62 Статуту залізниць України (далі -
Статут) по передоплаті через
розрахунковий підрозділ залізниці з
відповідними оголошеними
Укрзалізницею коефіцієнтами
підвищення.

Відповідно до ст.62 Статуту порядок
розрахунків за перевезення і послуги
встановлюється Укрзалізницею згідно з
чинним законодавством. Належні за
перевезення вантажів і надання
додаткових послуг платежі можуть
вноситися готівкою, чеками,
безготівково, якщо інше не передбачено
законодавством, на станціях
відправлення або передоплатою через
розрахункові підрозділи залізниць.
Остаточні розрахунки між залізницями і
одержувачами за перевезення вантажів і
надання додаткових послуг
здійснюються на станціях призначення.

Відповідно до п.2.3. Правил розрахунків
за перевезення вантажів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 №644, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за
№864/5085, розрахунки за перевезення
вантажу та вантажобагажу між
залізницею і відправником
(одержувачем, експедитором)
здійснюються на підставі договору.

Між ВАТ "Південний ГЗК" та ДП
"Придніпровська залізниця" розрахунки
здійснюються на підставі договору про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги
№ПР/ДН-2-074/НЮп/672а від 28.12.2006.

Пунктом 3.2. зазначеного договору
передбачено, що у міру виконання
перевезень та надання послуг Залізниця
відображає в особовому рахунку
використання Вантажовласником коштів
для оплати перевезень вантажів, інших
додаткових послуг, а також штрафів на
підставі відповідних первинних
документів, які можуть бути оформлені в
електронному вигляді (з застосуванням
електронного цифрового підпису).

У вересні-жовтні 2012 на під'їзну колію
ВАТ "Південний ГЗК" при ст. Кривий Ріг
Придніпровської залізниці на адресу
ВАТ "Південний ГЗК" подавалися вагони
під вивантаження та навантаження.

Пунктом 4 Правил користування вагонами
та контейнерами (далі Правила
користування вагонами), затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 25.02.1999 №113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за
№165/3458, встановлено, що відомості плати
за користування вагонами, контейнерами
складаються на вагони, контейнери, що
подаються під навантаження та
вивантаження, є документами обліку
часу перебування вагонів, контейнерів
у пунктах навантаження та вивантаження
та на під'їзних коліях і містять
розрахунки платежів за користування
вагонами, контейнерами. Облік часу
перебування вагонів на під'їзній колії
ВАТ "Південний ГЗК" проводився ст.
Кривий Ріг Придніпровської залізниці
за відомостями плати за користування
вагонами форми ГУ-46: №15103229, №16103240,
№16103237, №18103262, №20103278, №24103320, №25103325,
№25103328, №25103329, №25103330, №26103345, №27103348,
№13103203, №13103209, №12103201, №14103212, №12103194,
№12103195, №12103197, №13103204, №14103213, №14103214.

Відповідно до вищезазначених
відомостей плати за користування
вагонами, ДП "Придніпровська залізниця"
за користування вагонами нарахована
плата у розмірі 72 463,92 грн (з ПДВ).
Вказана плата списана з особового
рахунку ВАТ "ПівдГЗК", що
підтверджується переліками, які
включено до розрахунку за звітну добу
щодо відправлення, видачі вантажів і
додаткових зборів, від 13.10.2012 №20121013, від
14.10.2012 №20121014, від 15.10.2012 №20121015, від 16.10.2012
№20121016, від 17.10.2012 №20121017, від 20.10.2012
№20121020, від 21.10.2012 №20121021, від 25.10.2012
№20121025, від 26.10.2012 №20121026, від 28.10.2012
№20121028.

ВАТ "ПівдГЗК" вважає, що плата за
користування вагонами нарахована
відповідачем та списана з його
особового рахунку неправомірно, чим
позивачу завдано збитків.

Частиною 1 статті 225 Глави 25
Господарського кодексу України
передбачено, що до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила Господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.226 Глави 25
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин, який
вчинив господарське правопорушення,
зобов'язаний вжити необхідних заходів
щодо запобігання збиткам у
господарській сфері інших учасників
господарських відносин або щодо
зменшення їх розміру, а у разі якщо
збитків завдано іншим суб'єктам, -
зобов'язаний відшкодувати на вимогу
цих суб'єктів збитки у добровільному
порядку в повному обсязі, якщо законом
або договором сторін не передбачено
відшкодування збитків в іншому обсязі.

Стаття 908 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується із ст.307
Господарського кодексу України,
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та увільнення
від зазначеної плати у разі затримки
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами
користування вагонами і контейнерами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів, затверджених наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 28.09.2004 №856, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 15.10.2004 за
№1316/9915, встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 Тарифного керівництва №1. Отже,
порожні приватні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом №1,
а також інші права та обов'язки, які має
одержувач відносно вантажу, що прибув
на його адресу.

Відповідно до ст.129 Статуту обставини,
що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Із матеріалів справи вбачається, що
сума збитків складається із стягненої
залізницею плати за користування
вагонами по відомостях плати за
користування вагонами форми ГУ-46
№№15103229, 16103240, 16103237, 18103262, 20103278, 24103320,
25103325, 25103328, 25103329, 25103330, 26103345, 27103348, 13103203,
13103209, 12103201, №14103212, 12103194, 12103195, 12103197, 13103204,
14103213, 14103214 у сумі 72 463,92 грн (з ПДВ), яка
була нарахована на підставі актів про
затримку вагонів форми ГУ-23а №41 від
04.10.2012, №16 від 09.10.2012, №85 від 10.10.2012, №27
від 10.10.2012, №17 від 10.10.2012, №48 від 21.10.2012 та
актів загальної форми №104 від 21.10.2012,
від 09.10.2012, №812 від 10.10.2012, №2433 від 10.10.2012,
№85 від 10.10.2012, №92 від 04.10.2012.

Позивачем додано до позову зазначені
вище акти форми ГУ-23а, ГУ-23.

Затримка залізницею спірних вагонів на
підходах до станції призначення по
наказах №№442, 472, 477, 479, 480, 500 відбулась
через неможливість приймання їх
станцією призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці з причини
скупчення попередніх вагонів на
станції призначення Кривий Ріг, що
прибули на адресу ВАТ "Південний ГЗК", у
зв'язку з неприйняттям вагонів
вантажоодержувачем - ВАТ "Південний
ГЗК" і несвоєчасним вивільненням колій
від вагонів, що прибули раніше на його
адресу.

Повідомлення про затримку вагонів
станцією призначення Кривий Ріг
представникам комбінату вручено в
порядку і строки, передбачені абзацом 4
п.10 розділу Ш Правил користування
вагонами.

В обґрунтування заперечень на позовні
вимоги відповідач зазначає, що
скупчення вагонів на станції
призначення відбулось з вини позивача.
Після отримання позивачем від станції
Кривий Ріг повідомлення про прибуття
на його адресу порожніх власних
вагонів під навантаження або
навантажених вагонів під вивантаження,
черговий УЖДТ ВАТ "Південний ГЗК"
повинен надати інформацію старшому
прийомоздавальнику або маневровому
диспетчеру станції Кривий Ріг про
готовність забрати на під'їзну колію
конкретні вагони. Після узгодження
черговий цеху УЖДТ комбінату відкриває
"зелений" вхідний сигнал світлофору,
який дозволяє залізниці своїм
локомотивом доставити запитувані
комбінатом вагони на
приймальноздавальні колії власника
під'їзної колії Допоміжна. Подальший
рух вагонів виконується локомотивом
власника колії. Залізниця самостійно
не приймає рішення про пріоритетність
подавання вагонів на під'їзну колію ВАТ
"Південний ГЗК". Вказує, що позивачем
порушено положення п.8 договору "Про
експлуатацію під'їзної колії ВАТ
Південний ГЗК", а також не дотримано
вимог Інструкції "Про порядок
користування пристроями
маршрутно-релейної централізації
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці", що унеможливило здійснити
подачу вагонів зі станції Кривий Ріг на
станцію Допоміжна, та визвало
скупчення вагонів на станції
призначення Кривий Ріг. Факт скупчення
вагонів, що надійшли на адресу ВАТ
"Південний ГЗК", підтверджується,
зокрема, наданим Положенням про
зайнятість колій на станції Кривий Ріг
за весь час затримки вагонів.

Відповідно до п.п.3, 5 Інструкції "Про
порядок обслуговування і організації
руху на під'їзному шляху ПАТ "Південний
ГЗК", узгодженої сторонами по справі (т.6
а.с.122 ), перегін Кривий Ріг - Допоміжна -
є одноколійний, обладнаний релейним
напівавтоматичним блокуванням.
Планування та організація роботи по
обміну вагонопотоками між станціями
Кривий Ріг та Допоміжна здійснюється
маневровими диспетчерами станції
Кривий Ріг та диспетчером зовнішнього
транспорту УЖДТ "Південного ГЗК" по
прямому міжстанційному зв'язку, або
телефонному зв'язку.

Основні положення та порядок роботи
залізниць України встановлені
Правилами технічної експлуатації
залізниць України (надалі ПТЕ),
затвердженими наказом Міністерства
транспорту України від 20.12.1996 №411 та
зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України 25.02.1997 за №50/1854. В
пункті 16.3 ПТЕ зазначено, що порядок
використання колій для приймання та
відправлення поїздів має бути вказаний
в технічно-розпорядчому акті станції.
Технічно розпорядчий акт (ТРА) -
нормативний документ, що регламентує
безпечне і безперешкодне приймання,
відправлення та проходження поїздів
через станцію, безпеку
внутрішньостанційної маневрової
роботи й дотримання техніки безпеки.
Додатком №3 до ТРА є Інструкція про
порядок користування пристроями
маршрутно-релейної централізації
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці.

Інструкцією "Про порядок користування
пристроями маршрутно-релейної
централізації станції Кривий Ріг" (т.6
а.с.116-120) визначено порядок
відправлення поїздів на ст. Допоміжна.
Згідно з п.п.1- 4 зазначеної Інструкції
ДСП ст. Кривий Ріг запитує сусідню
станцію про відправлення поїзда по
телефону, ДСП станції Допоміжна
натискає кнопку "дача згоди",
загорається зелена лампочка "отримання
згоди". Після чого, ДСП станції Кривий
Ріг натискає поїзну кнопку початку
маршруту і здійснюється рух поїзда на
ст. Допоміжна. Пунктом 8 договору "Про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії ВАТ Південний ГЗК" передбачено
обов'язок диспетчера цеху зовнішнього
транспорту УЗТ по прямому телефонному
зв'язку повідомити старшого
прийомоздавальника або маневрового
диспетчера станції Кривий Ріг про
готовність вагонів до забирання.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст.42 Статуту залізниць України
залізниця зобов'язана повідомити
одержувача в день прибуття вантажу або
до 12 години наступного дня.

Відповідачем надано докази
повідомлення про прибуття власних
вагонів на адресу ВАТ "Південний ГЗК",
які зареєстровані у книзі повідомлень
форми ГУ-2, ксерокопії витягів з яких
додані до матеріалів справи.

ПАТ "Південний ГЗК" надано суду довідку
про наявність вільних колій на станції
Допоміжна на підтвердження можливості
прийняти спірні вагони зі станції
Кривий Ріг. Але позивачем не
представлено суду доказів в
підтвердження факту прийняття ним
заходів по реагуванню на повідомлення
відповідача про подавання вагонів, у
тому числі доказів повідомлення
відповідача про готовність вагонів до
забирання, виконання ним вимог
Інструкції "Про порядок користування
пристроями маршрутно-релейної
централізації станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці". Факт
здійснення позивачем зазначених дій
відповідач заперечує.

За оцінкою суду за відсутності згоди
позивача на прийняття вагонів на свою
під'їзну колію, невключення "зеленого"
вхідного сигналу світлофора, який
дозволяє залізниці своїм локомотивом
доставити запитувані вагони на
приймальноздавальні колії станції
Допоміжна, залізниця була позбавлена
можливості виконати покладені на неї
зобов'язання за договором; відповідно,
посилання позивача на те, що відповідно
до Положень про зайнятість колій була
можливість у залізниці подати спірні
вагони на колії станції Кривий Ріг до
уваги обґрунтовано не прийняті.

Апеляційний суд вірно виходив із того,
що визначення можливості або
неможливості доставити на станцію
призначення затримані вагони у певний
інтервал часу відноситься до
технологічної роботи залізниці, для
чого необхідні спеціальні знання
диспетчера з руху поїздів.

Зайнятість прийомовідправочних колій
по ст. Кривий Ріг, згідно з
технологічним процесом роботи станції,
планує поїзний диспетчер дирекції з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку Укрзалізниці і
власних вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів і ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції.
Згідно п.14.2.1 п.14.2 Інструкції з руху
поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.2005 №507,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього
технічно-розпорядчим актом станції.

Колегія суддів погоджується з тим, що
посилання позивача на наявність на
станції призначення вільних колій, як
на доказ відсутності своєї вини у
затримці вагонів, є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України
відсутність своєї вини у порушенні
зобов'язання доводить особа, яка
порушила зобов'язання. Належних
доказів на підтвердження відсутності
своєї вини у затримці спірних вагонів
відповідачем не надано.

За оцінкою апеляційного суду
встановлені ним обставини свідчать, що
затримка вагонів на станції Новоблочна
мала місце з вини вантажоодержувача,
яким не своєчасно вивозилися вагони на
свою під'їзну колію, що призвело до
скупчення вагонів на станції
призначення Кривий Ріг.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, а також вина; за
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Можливість використовувати
відшкодування збитків як способу
захисту порушених прав виникає із
факту невиконання обов'язку.

Позивачем не доведено факт невиконання
залізницею зобов'язань по договору "Про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", а
також вини відповідача у понесених
збитках.

Беручи до уваги все наведене та вимоги
чинного законодавства в їх сукупності,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119,
ст.11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
02.07.2014 у справі № 904/5777/13 залишити без
змін.

Головуючий-суддя С.Бакуліна

Судді
О.Глос

Г.Коробенко