ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.09.14р. Справа № 904/4336/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СІНТЕЗ РЕСУРС", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "МК СТЕЙНЛЕС", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 4 735 488,88 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання
Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник не з'явився

Від Відповідача: директор
Андрієвський Р.В., паспорт НОМЕР_3 від
08.05.1996р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "СІНТЕЗ РЕСУРС"
(далі-Позивач) звернулось з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МК СТЕЙНЛЕС"
(далі-Відповідач), в якому просить
господарський суд стягнути з
Відповідача на свою користь основний
борг у розмірі 4586340,40 грн., штраф в сумі
149148, 48 грн. та судовий збір 73080,00 грн.

В обґрунтування позову Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
договором купівлі-продажу №СМ192 від
12.10.2012р.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

копію Договору купівлі-продажу №СМ192
від 12.10.2012р.;

розрахунок боргу станом на 12.06.14р.;

копії вимог від 16.10.13р. №460, від 07.05.14р.
№215, від 27.05.14р. №248, а також поштових
документів про отримання вимог;

копії правовстановлюючих документів.

Відповідач позов не визнав, у відзиві
на позов зазначив про те, що відповідно
до Специфікації №2 від 25.06.2013 року до
Договору купівлі-продажу № СМ 192 від
12.10.2012р., яка була підписана між
Позивачем та Відповідачем, ТОВ "МК
Стейнлес" мав поставити ТОВ "Сінтез
Ресурс" лист гарячекатаний,
характеристики якого визначені у
Специфікації, а хімічні якості мають
відповідати ГОСТ 5632-72 в межах
допустимих значень. При цьому, 24.07.13р.
Відповідач повідомив Позивача про те,
що партія товару, яка є предметом
договірних відносин, була виготовлена
з підвищеним вмістом фосфору, у зв'язку
з чим було запропоновано зробити на неї
знижку. Покупець на такі умови не
погодився, а тому ТОВ "МК Стейнлес"
здійснило ще декілька спроб залагодити
конфлікт і повідомило про можливу
затримку та порушення строків поставки
у випадку відмови. Адже такі обставини
були викликані незначною похибкою при
виготовленні продукції, що не є аж ніяк
умислом ТОВ "МК Стейнлес" не
дотримуватися умов Договору та не
виконувати свої зобов'язання, а є
наслідком виробничого процесу. До того
ж, ТОВ "СІНТЕЗ РЕСУРС" не порушувало
питання про розірвання договору, а лише
категорично відмовилось від отримання
товару з дещо іншими хімічними
показниками, відхиляючи будь-які
можливі варіанти досягнення
консенсусу. Крім того, Позивач у позові
не вказує на спричинення йому будь-яких
збитків, зумовлених простроченням
поставки товару, що ймовірно свідчить
про те, що він їх не зазнав. На
виготовлення продукції було затрачено
певний матеріальний ресурс, а у зв'язку
з відмовою ТОВ "СІНТЕЗ РЕСУРС" прийняти
її, ТОВ "МК Стейнлес" змушене нести
витрати за придбані матеріали, на
оплату праці робітникам, на зберігання
товару і т.п., що певним чином впливає на
майновий стан відповідача та
можливість сплати останнім штрафних
санкцій. Крім того, Відповідач оспорює
суму штрафних санкцій, які розраховані
з перевищенням періоду, визначеного ч. 6
ст. 232 ГК України.

23.07.14р. Відповідач надав до матеріалів
справи:

копію акту звіряння взаєморозрахунків
за період липень 2013р. - червень 2014р.;

копію оборотно-сальдової відомості за
липень 2014 року;

копії видаткової накладної №7 від
18.06.2014р., №8 від 18.06.2014р., №9 від 27.06.2014р.;

копії товарно-транспортної накладної
№Р7 від 18.06.2014р., №Р8 від 18.06.2014р., №Р9 від
27.06.2014р.

02.09.2014р. Позивачем надано до справи:

коносамент (Bill of Lading) №JSUKR1408003;

коносамент (Bill of Lading) №JSUKR1408002;

звіт відкладення контейнера №АРZU482781,
№АРZU344204, №328439;

платіжні доручення №42894 від 04.07.2014р.,
№42447 від 23.06.2014р., №38859 від 24.03.2014р.;

акти звірки за період з 01.03.2014р. по
20.08.2014р.;

оборотно-сальдова звітність за рахунок
6811 за 01.07.2013р. по 02.09.2014р.;

виписка по рахунку 1633 від 05.07.2013р.;

картка рахунку 6415 за червень 2013р.-
серпень 2014р.

Позивач в судове засідання не з'явився,
витребувані судом документи не надав.
Суд вважає за можливе розглянути
справу за його відсутністю, оскільки
останній був належним чином
повідомлений про слухання справи в
суді, про що свідчать поштові
повідомлення (а.с. 98, 103, 126). Клопотань
про відкладення розгляду справи
Позивач не подавав. Крім того,
матеріали справи містять достатньо
документів для його вирішення по суті.

Строк вирішення спору був продовжений
судом за клопотанням представника
Відповідача - до 02.09.14р. в порядку ст. 69
ГПК України.

В судовому засіданні 02.09.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
враховуючи пояснення представника
Відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "МК СТЕЙНЛЕС"
(далі-Продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "СІНТЕЗ
РЕСУРС" (далі-Покупець) 12.10.2012р. був
укладений договір купівлі-продажу
№СМ192 (далі-Договір), відповідно до умов
якого Продавець зобов'язався в строки,
в порядку та на умовах, визначених у
цьому Договорі та Додатках до нього,
передавати у власність Покупцю
продукцію виробничо-технічного
призначення, визначену в пункті 1.2
цього Договору (далі-Товар), а Покупець
зобов'язався в порядку, в строки та на
умовах, визначених у цьому Договорі та
Додатках до цього Договору, прийняти та
оплатити Товар (п. 1.1Договору).

Найменування, характеристика, одиниці
виміру та кількість Товару, що підлягає
передачі Покупцю за цим Договором, ціна
за одиницю та загальна вартість Товару,
визначаються сторонами у
специфікаціях, що оформляються у
вигляді Додатків до цього Договору, які
є його невід'ємною частиною (п. 1.2
Договору).

Умови цього Договору викладені
сторонами у відповідності до вимог
Міжнародних правил тлумачення
торговельних термінів "Інкотермс" (в
редакції 2000 року), які застосовуються
із урахуванням особливостей,
пов'язаних із внутрішньодержавним
характером цього Договору, а також тих
особливостей , що випливають із умов
цього Договору (п. 1.3 Договору).

Специфікацією №2 від 25.06.2013р. до
Договору купівлі-продажу №СМ192 від
12.10.13р. (а.с. 17) сторони також погодили
окремі умови поставки, зокрема:

строк (термін відвантаження) протягом 70
(30 виробництво та 40 транспортування)
календарних днів з моменту отримання 30%
передплати;

порядок та умови оплати: 30% попередня
оплата, 50% протягом 5-ти робочих днів з
моменту письмового повідомлення про
готовність Товару до відвантаження зі
складу заводу виробника/дати
коносаменту, 20% протягом 5-ти робочих
днів з моменту постачання Товару на
умовах СРТ м.Запоріжжя.

Цей договір набирає чинності з дати
його підписання та скріплення
печатками Сторін і діє до 31.12.2013 року,
але не раніше повного виконання
Сторонами своїх зобов'язань по цьому
договору (п. 8.1 Договору).

Строк дії договору був продовжений до
31.12.2014р. додатковою угодою №2 від
27.12.2013р.

Так, Позивач станом на 12.06.2014р. здійснив
попередню оплату Товару на загальну
суму 4586340,40 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями, копії яких
наявні в матеріалах справи (а.с.19-29).

З урахуванням погодженого сторонами
строку відвантаження товару (70
календарних днів) останнім днем
відвантаження товару було 13.09.2013 року.

Будь-яких погоджених Сторонами
документів які б свідчили про зміну
строку (терміну) поставки згідно умов
Специфікації №2 від 25.06.2013 року сторони
не підписували, своєї згоди на
подовження такого строку Позивач не
надавав.

На підставі п. 5.4.2 Договору Позивач
16.10.2013р. звернувся до Відповідача з
вимогою вих. №460 (а.с. 31-32), в якій заявив
про свою відмову від прийняття Товару
згідно Специфікації №2 від 25.06.2013р. в
зв'язку з втратою інтересу до цього
Товару, а також заявив вимоги до
Відповідача про повернення грошових
коштів від 07.05.14р. №215 та від 27.05.14р. №248.

Зокрема, пунктом. 5.4.2 Договору
встановлено те, що Покупець має право
відмовитись від приймання Товару у
разі прострочення його поставки понад
30 днів.

07.05.2014р. та 27.05.14р. Відповідачу повторно
було направлено вимоги вих. №215 та 248
(а.с. 34-39) про повернення грошових
коштів. Вимога від 27.05.14р. була останнім
отримана 02.06.14р.

Зазначені вимоги Позивача на момент
звернення до суд були залишені
Відповідачем без відповіді та без
задоволення.

За порушення строку передачі Товару,
встановленого відповідним Додатком
(Специфікацією) до цього Договору,
Продавець сплачує Покупцю штраф у
розмірі 0,01% від вартості непереданого
Товару, за кожний день затримання
передачі Товару (6.2 Договору).

Згідно з розрахунком Позивача сума
штрафу складає 149148,48 грн. за період з
13.09.2013р. по 13.03.2014р.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
задовольняє позов частково з таких
підстав.

Правовідносини з поставки регулюється
статтями 264-271 ГК України.

Так, відповідно до ст.265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 693 ЦК України
передбачено, якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору; а одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4
ст.231 ГК України).

В силу ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК
України держава забезпечує захист прав
і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі, стягнення збитків
та застосування штрафних санкцій.

Так, подані Відповідачем докази
свідчать про те, що після відмови від
договору Позивач отримав від
Відповідача за договором у червні та
липні 2014 року продукцію на загальну
суму 2928541,68 грн. Зокрема, про це свідчать
надані Відповідачем копії акту
звіряння взаєморозрахунків за період
липень 2013р. - червень 2014р.;
оборотно-сальдової відомості за липень
2014 року; видаткової накладної №7 від
18.06.2014р., №8 від 18.06.2014р., №9 від 27.06.2014р.;
товарно-транспортної накладної №Р7 від
18.06.2014р., №Р8 від 18.06.2014р., №Р9 від 27.06.2014р.
Решта товару за поясненнями
Відповідача знаходиться на шляху
прямування до Позивача, про що свідчать
надані Відповідачем копії
коносаментів, звіт відслідкування
контейнерів тощо.

Таким чином, за обставинами справи має
місце продовження між сторонами
договірних стосунків.

Після порушення справи в суді Позивач
отримував від Відповідача товар
частинами.

Строк дії договору спливає 31.12.2014р.

У зв'язку з викладеним суд не вбачає
підстав для повернення передоплати на
суму 4586340,40 грн., тому у цій частині
позову відмовляє в задоволенні.

Водночас, у справі не вбачаються
підстави для припинення провадження,
оскільки Позивач в позові просить
стягнути кошти, в той час як фактично,
після порушення справи в суді, на
спірну суму отримав від Відповідача
товар.

В частині стягнення суми штрафу у
розмірі 0,01% від вартості непереданого
Товару суд задовольняє позов частково
з огляду на наступне.

Позивач нарахував штрафні санкції за
період з 13.09.2013р. по 13.03.2014р., що складає
272 дні.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Отже, Позивачем перевищено граничний
період нарахування штрафних санкцій.
Сума перевищення складає 43350,60 грн.

Крім того, на підставі п. 3 ч. 1 статті 83
ГПК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України та
частини першої ст. 233 ГК України, суд
вважає за можливе зменшити суму
штрафних санкцій до 50000,00 грн., оскільки
Відповідач довів, що він вживає усі
заходи для виконання умов договору у
повному обсязі, він вже поніс втрати у
зв'язку з несвоєчасним виконанням
зовнішньоекономічного контракту. В той
же час Позивач жодного разу не направив
свого представника до суду.

Заперечення Відповідача про те, що
штрафні санкції за умовами договору
фактично є видозміненою пенею, суд
відхилює з огляду на положення ст. 627 ЦК
України щодо свободи договору.

Судові витрати у справі покладаються
на Відповідача на суму 72308,38 грн.,
оскільки спір виник з його вини,
часткова відмова в позові Позивача
пов'язана із обставинами, які виникли
під час розгляду справи в суді. Судові
витрати Позивача, які припадають на
суму необґрунтованого перевищення
періоду прострочки поставки, суд
покладає на Позивача (771,62 грн.).

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-28,
116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "МК СТЕЙНЛЕС" (49000,
м.Дніпропетровськ, пр.Калініна, буд. 62,
оф.308) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "СІНТЕЗ РЕСУРС" (01601,
м.Київ, вул.Мечникова, 2 А, п/р в АБ
"Кліринговий Дім", МФО 300647, ) штраф в сумі 50000,00 грн. та 72308,38
грн. судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення
основного боргу у розмірі 4586340,40 грн. та
штрафних санкцій на суму грн. 99148,48 грн.
- відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржено протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся

Повне рішення складено - 05.09.14р.