КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р. Справа№ 5011-9/17672-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атем»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 29 травня 2014 року

у справі №5011-9/17672-2012 (Суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кислотоупор ЛТД»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атем»

про стягнення заборгованості у розмірі
407 751,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кислотоупор ЛТД» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до ТОВ «Атем» про
стягнення заборгованості у розмірі 407
751,30 грн.(том І, а.с. 5-10).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19 лютого 2013 року по справі №
5011-9/17672-2012 позов задоволено повністю
(том І, а.с. 160-166).

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16 квітня 2013
року вищевказане рішення залишено без
змін (т. І, а.с. 210-218).

Постановою Вищого господарського суду
України від 31 липня 2013 року рішення
Господарського суду міста Києва від 19
лютого 2013 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 16
квітня 2013 року у справі № 5011-9/17672-2012
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до Господарського суду міста
Києва (т. ІІ, а.с. 27-36).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29 травня 2014 року по справі
№5011-9/17672-2012 позов задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача 400 832,50 грн. - основного боргу, 4
599,72 грн. - пені та 919,94 грн. - 3% річних (том
ІІ, а.с. 161-170).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою в якій просить,
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 29 травня 2014 року у
справі № 5011-9/17672-2012 та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в
оскаржуваному рішенні не повно
з'ясовано обставини справи, не
обґрунтовані висновки суду першої
інстанції та прийнято рішення з
порушеннями норм матеріального та
процесуального права, оскільки
місцевим господарським судом не взято
до уваги, що поставлений позивачем
товар був неякісним, а відхилення
товару наскільки технологічні
серйозні, що апелянт не міг його
використовувати.

Автоматизованою системою
документообігу Київського
апеляційного господарського суду,
апеляційну скаргу ТОВ «Атем» по справі
№ 5011-9/17672-2012 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя: Чорногуз М.Г., судді: Агрикова
О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03 липня 2014 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
справу до розгляду на 15 липня 2014 року.

В судовому засіданні 15 липня 2014 року
оголошено перерву до 02 вересня 2014 року.

В судове засідання 02 вересня 2014 року
представники сторін не з'явились, про
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлялись належним чином,
про причину неявки суд не повідомили.

З урахуванням відсутності можливості
відкладення розгляду апеляційної
скарги у межах строків визначених
законом, у зв'язку з належним
повідомленням учасників судового
процесу про час та місце судового
засідання, з урахуванням вимог статей
102 ГПК України і тієї обставини, що
неявка представників сторін не
перешкоджає повному, всебічному та
об'єктивному розгляду справи, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про можливість розгляду справи за
наявними матеріалами та за відсутності
представників сторін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

23 грудня 2010 року між ТОВ «Кислотоупор
ЛТД» (продавець) та ТОВ «Атем»
(покупець) було укладено договір
поставки № 12/10-1 (далі - договір), (т. І,
а.с. 12-14).

Згідно з п. 1.1 вказаного договору
продавець зобов'язується поставити та
передати у власність покупця глину
вогнетривку українського виробництва,
що іменується надалі «товар», а
покупець зобов'язується прийняти її та
оплатити відповідно до умов,
передбачених цим договором.

Відповідно до пунктів 2.1 та 3.1 договору,
продавець зобов'язується поставити
глину вогнетривку за погодженою
заявкою покупця відповідно до п. 4.3, за
реквізитами, у кількості, за марками та
цінами, визначеними специфікаціями до
цього договору, які є невід'ємною
частиною цього договору. Якість
поставленого товару повинна
відповідати якості, вказаній у
специфікаціях, і підтверджуватись
сертифікатам якості, виданим
виробником.

В пункті 5.1. договору сторони погодили,
що ціни на товар, який поставляється,
встановлюються в специфікаціях до
даного договору на умовах, вказаних п.
4.1. цього договору.

Згідно п. 5.2. договору, оплата товару за
ним здійснюється покупцем на умовах
передплати вартості залізничного
тарифу, шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
продавця протягом трьох банківських
днів від дати виставлення продавцем
рахунку-проформи. Остаточний
розрахунок здійснюється сторонами з
врахуванням дати фактичного
відвантаження кожної партії згідно з
рахунка-фактури протягом 14 календарних
днів від дати відвантаження.

Специфікацією № 1 до договору сторони
узгодили, що продавець зобов'язаний
поставити покупцю протягом 2010-2011 року
6000 тон глини вогнетривкої марки
«Курдюм-2», за ціною 280 грн., загальною
вартістю 1 680 000 грн. Якість товару:
Хімічний аналіз, на прожарену речовину
Al2 O3 - 23±1%, Fe2 O3 - Мах. 1,2, Ti O2 - Мах. 1,5,
Вологість - Мах. 20 (т. І, а.с. 16).

Специфікацією № 2 до договору сторони
узгодили, що продавець зобов'язаний
поставити покупцю в січні 2011 року 200 тон
глини вогнетривкої марки «Курдюм-3», за
ціною 266 грн., загальною вартістю 53 200
грн. Якість товару: Хімічний аналіз, на
прожарену речовину Al2 O3 - 21±1%, Fe2 O3 -
Мах. 1,2, Ti O2 - Мах. 1,5, Вологість - Мах. 20
(т. І, а.с. 17).

Специфікацією № 3 до договору сторони
узгодили, що продавець зобов'язаний
поставити покупцю в березні 2011 року 345
тон глини вогнетривкої та тугоплавкої
марки «К-2», за ціною 280 грн., загальною
вартістю 96 600 грн. Якість товару:
Хімічний аналіз, на прожарену речовину
Al2 O3 - 21±1%, Fe2 O3 - Мах. 1,3, Ti O2 - Мах. 1,6,
Вологість - Мах. 20 (т. І, а.с. 18).

Позивач зазначає, що на виконання умов
договору поставки № 12/10-1, здійснив
поставку товару відповідачу на
загальну суму 956 832, 50 грн., що
підтверджується квитанціями про
приймання вантажу (т. І, а.с. 19-36).

Також позивач зазначає, що направив на
адресу відповідача сертифікат якості
та податкову накладну на кожну партію
товару, що підтверджується
супровідними листами, квитанціями
УДППЗ «Укрпошта» та повідомленнями про
вручення поштових відправлень (т. І, а.с.
37-43).

Відповідач, в порушення умов договору,
оплату поставленого позивачем товару
здійснив частково в розмірі 556 000 грн., у
зв'язку з чим, у нього утворилась
заборгованість в розмірі 400 832,50 грн.,
яку просив стягнути з урахуванням пені
та 3% річних.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про правомірність
вимог позивача про стягнення
заборгованості за договором поставки
№ 12/10-1 в сумі 400 832,50 грн., а відтак про
необхідність їх задоволення.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача пені та 3% річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено,
що штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Сторони договору в пункті 6.1 погодили,
що у випадку невчасної оплати
отриманого товару, покупець виплачує
пеню в розмірі 5 % від несплаченої суми
за кожен день прострочення платежу.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність розрахунку суми пені в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, оскільки погоджений в п. 6.1
договору розмір пені 5% за кожен день
прострочення платежу перевищує
встановлену законом подвійну облікову
ставку НБУ.

Провівши повторний розрахунок суми
пені та 3% річних за допомогою
«калькулятора підрахунку ЛІГА:ЗАКОН»,
колегія суддів київського
апеляційного суду встановила, що
господарський суду міста Києва дійшов
вірного висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача 4 599,72
грн. - пені та 919,94 грн. - 3% річних.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що
поставлений позивачем товар не
відповідав технічним нормам, а
відхилення товару наскільки
технологічні серйозні, що апелянт не
міг його використовувати.

Постановою Державного арбітражу Союзу
РСР від 25 квітня 1966 року N П-7
затверджено Інструкцію про порядок
прийомки продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
якістю.

Згідно пункту 9 вказаної інструкції акт
про скриті недоліки продукції
складається протягом 5 днів з моменту
виявлення недоліків, але не пізніше 4
місяці з дня поставки продукції, якщо
інші строки не встановлені правилами.

В матеріалах справи відсутній акт
прийомки продукції по якості.

Для встановлення факту поставки глини,
яка не відповідала вимогам, які
передбачені сторонами у договорі,
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07 листопада 2011 року по справі
№ 5011-9/17672-2012 було призначено судову
експертизу глини Курдюм-2 та Курдюм-3 на
вирішення якої були поставлені
питання: Який хімічний склад має
поставлена позивачем глина Курдюм-2 та
Курдюм-3? Чи відповідає глина Курдюм-2
та Курдюм-3 технічним нормам,
стандартам, ГОСТам та ТУ?; Чи відповідає
глина Курдюм-2 та Курдюм-3 технологічним
зразкам, наданим позивачем
відповідачу? (т. ІІ, а.с. 88-90).

Науково-дослідний інститут судових
експертиз направив на адресу
Господарського суду міста Києва
повідомлення про неможливість надання
висновку судово-грунтознавчої
експертизи від 18 квітня 2014 року №
14704/13-34, з якого вбачається, що 09 квітня
2014 року, прибувши на промисловий
майданчик за адресою: м. Київ, вул.
Промислова, 4, для сумісного відбору
зразків із залишків глини Курдюм-2,
експерту та представнику позивача
Петровій Я.М. було повідомлено, що
відбір проб для дослідження не може
відбутись, оскільки глина ТОВ
«Кислотоупор ЛТД» марки Курдюм-2 була
використана і залишилась лише проба,
яка була відібрана самостійно ТОВ
«Атем» (акт відбору від 21.03.2011 р.), про що
було складено відповідний акт. Особи,
що повідомили вищезазначену
інформацію від складання та підпису
акту відмовились (т. ІІ, а.с. 144-145).

Отже, відповідач не надав суду жодних
доказів, які б підтверджували поставку
неякісного товару, натомість позивачем
надано докази поставки товару та
прийняття такого товару відповідачем.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, які б
могли стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 29 травня 2014 року по справі №
5011-9/17672-2012 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ТОВ «Атем» на
рішення господарського міста Києва від
29 травня 2014 року по справі № 5011-9/17672-2012
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Атем» на
рішення господарського суду міста
Києва від 29 травня 2014 року по справі №
5011-9/17672-2012 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 29 травня 2014 року по
справі № 5011-9/17672-2012 залишити без змін.

3. Справу № 5011-9/17672-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109 ГПК
України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко