ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2014 р.
Справа № 911/3274/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мейл.ру Україна»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Таргет медіа груп
Україна»

про стягнення 24293,40 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Коновалова Г.В., довір. б/н
від 01.03.2014 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мейл.ру Україна»
(далі - позивач) звернулося до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Таргет медіа груп
Україна» (далі - відповідач) про
стягнення 24293,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на надання послуг ТОВ
«Таргет медіа груп Україна» на
загальну суму 24293,40 грн., які
відповідачем не були оплачені, у
зв'язку з чим позивач просить суд
стягнути з відповідача 24293,40 грн.
основного боргу, а також 1827,00 грн.
судового збору.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні 01.09.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судові засідання 18.08.2014 р.
та 01.09.2014 р. представника не направив,
хоча про дату та час розгляду справи
був повідомлений належно.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 01.09.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мейл.ру Україна»
(виконавець) було надано послуги
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Таргет медіа груп
Україна» (замовник) із розміщення
рекламних матеріалів замовника на
інформаційних ресурсах (сайтах) в
мережі Інтернет на загальну суму 24293,40
грн., що підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000990 від 17.07.2011 р. на суму 20520,00 грн.
та № ОУ-0001722 від 04.12.2011 р. на суму 3773,40
грн. (копії долучено до матеріалів
справи, оригінали оглянуто судом).

ТОВ «Мейл.ру Україна» було надіслано на
адресу ТОВ «Таргет медіа груп Україна»
вимогу № 190 від 09.06.2014 р. на загальну
суму 31020,91 грн., у тому числі - за актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000990 від 17.07.2011 р. та № ОУ-0001722 від
04.12.2011 р.

Відповіді на вимогу отримано не було,
заборгованості за вказаними вище
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) замовником не сплачено.

Оскільки заборгованість відповідача в
сумі 24293,40 грн. залишається неоплаченою,
позивач і звернувся з даним позовом до
суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Поряд з цим, відповідно до ст. 205
Цивільного кодексу України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору; договір може укладатися
у будь-якій формі, якщо вимоги щодо
форми договору не встановлені законом;
якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема, у частині 1 цієї статті
йдеться, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками;
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження до
виконання замовлення, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

З викладеного вище вбачається, що між
позивачем та відповідачем було
укладено договір у спрощений спосіб, що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
підписаними сторонами. Відповідно до
цього договору позивач зобов'язався
надати послуги відповідачу, а
відповідач, в свою чергу, їх оплатити.

За своєю правовою природою правочин,
який відбувся між позивачем та
відповідачем, є договором про надання
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 36 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, відзиву на позов,
контррозрахунку суми заборгованості
або доказів оплати наданих позивачем
послуг суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем
зобов'язань з оплати наданих позивачем
послуг судом встановлений та по суті
відповідачем не спростований.

З урахуванням викладеного та
встановлення судом факту наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем за надані послуги в сумі 24293,40
грн., позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мейл.ру
Україна» підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Таргет
медіа груп Україна» (07300, Київська обл.,
Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул.
Шолуденка, 13А, код 34301919) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мейл.ру Україна»
(01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 20,
код 36001370) - 24293 (двадцять чотири тисячі
двісті дев'яносто три) грн. 40 коп.
основного боргу, 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 08.09.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна