ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" серпня 2014 р.
Справа № 918/1113/14

Господарський суд Рівненської
області у складі судді Корсун В.Я.
розглянувши справу за позовом
Приватного підприємства
"Металург-Інвест"до відповідача
Приватного підприємства
Науково-впроваджувальної фірми
"Вестар" про стягнення заборгованості в
сумі 2941,5 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи : Приватне
підприємство "Металург-Інвест"
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовом до
Приватного підприємства
Науково-впроваджувальної фірми
"Вестар", в якому просить стягнути з
відповідача на свою користь 2941 гривень
50 копійок посилаючись на те, що
позивачем на виконання умов договору
поставки товару № 01/10-13 укладеного між
сторонами 01.10.2013 року, відповідачу
поставлено товар відповідно до
видаткових накладних, однак, обов'язок
щодо оплати поставленого товару
відповідачем виконано не належним
чином.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 28 липня 2014 року
порушено провадження у справі № 918/1113/14,
розгляд якої призначено на 11 серпня 2014
року.

Ухвалою від 11 серпня 2014 року
розгляд справи відкладено до 28.08.2014
року у зв'язку із неявкою позивача.

15.08.2014 року до суду надійшло
клопотання від позивача, в якому він
відмовляється від позову в частині
стягнення з відповідача суми основного
боргу з врахуванням індексу інфляції,
пені, 3% річних та просить суд
задоволити позов в частині стягнення з
відповідача суми судових витрат у
розмірі 1 827 гривень.

В судове засідання призначене на
28.08.2014 року представники сторін не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справу повідомлені належним
чином, про що свідчать поштові
повідомлення (арк. справи 43,44).

Суд, всебічно і повно дослідивши
подані сторонами докази, письмові
пояснення, оцінивши їх в сукупності,
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ

01.10.2013 року між Приватним підприємством
«Металург-Інвест» та Приватним
підприємством
Науково-впроваджувальною фірмою
«Вестар» укладено договір поставки
товару № 01/10-03, згідно якого Позивачем
поставлено Відповідачу товар на
загальну суму 16 281 грн. 84 коп.

В підтвердження оплати товару на
рахунок Позивача Відповідач
перерахував грошові кошти в сумі 14 000
гривень, однак, на дату подачі позову до
суду заборгованість останнього
становить 2 281 грн. 84 коп.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного
кодексу України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

На підставі ч. 1 ст. 181 Господарського
кодексу України господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Як зазначено у ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Договір поставки
укладається на розсуд сторін або
відповідно до державного замовлення.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів не господарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Згідно ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу
України господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 231 господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Відмова позивача не суперечить
чинному законодавству України та не
порушує прав інших осіб, відтак
прийнята судом.

Ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судовий збір
покладається: у спорах, що виникають
при укладанні, зміні та розірванні
договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи відмову від
позову в частині стягнення з
відповідача суми основного боргу з
врахуванням індексу інфляції, пені, 3%
річних суд дійшов висновку про
припинення провадження у справі в цій
частині та стягнення з відповідача
судових витрат на користь позивача.

Керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 80,
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення з Приватного
підприємтсва Науково-впроваджувальної
фірми "Вестар" (33003, м. Рівне, вул.
Гагаріна, буд. 39, ) на
користь Приватного підприємства
Метілург-Інвест" (49069, м.
Дніпропетровськ, а/с 2, )
заборгованості в сумі 2 281 (дві тисячі
двісті вісімдесят одна) гривні 84
копійки основного боргу, пені в сумі 323
(триста двадцять три) гривень 65 копійок,
3 % річних в сумі 66 (шістдесят шість)
гривень 76 копійок, суми індексації 269
(двісті шістдесят дев'ять) гривень 25
копійок.

Стягнути з Приватного підприємтсва
Науково-впроваджувальної фірми
"Вестар" (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, буд.
39, ) на користь
Приватного підприємства
Метілург-Інвест" ( 49069, м.
Дніпропетровськ, а/с 2, )
витрати по оплаті судового збору в сумі
1827 гривень 00 копійок.

Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Суддя
Корсун В.Я.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 02 вересня 2014 року