ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.Справа № 916/1298/13
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Журавльова О.О.

суддів: Ярош А.І., Мирошниченко М.А.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 18.08.2014р. розгляд апеляційної
скарги здійснюється даною судовою
колегією)

при секретарі судового засідання
Оксенюк О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Макаренко Н.А., за
довіреністю №24/05-17 від 21.05.2014р.

від відповідача: Мельниченко Н.А., за
довіреністю №01/11-703 від 09.12.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси"

на рішення господарського суду
Одеської області від 24 квітня 2014 року

у справі №916/1298/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Одеська ТЕЦ"

до Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси"

про стягнення 4928653,15 грн.

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Одеська ТЕЦ" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до КП "Теплопостачання міста
Одеси" про стягнення, з урахуванням
остаточних уточнених позовних вимог,
3168237,65 грн., з яких: 2263278,22 грн. основного
боргу, 98357,67 грн. 3 % річних , 523903,50 грн. 7%
штрафу , 280098,26 грн. пені, 2600 грн.
інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24 квітня 2014 року у справі
№916/1298/13 (суддя Гуляк Г.І.) позовні
вимоги ПАТ "Одеська ТЕЦ" задоволено у
повному обсязі: з відповідача на
користь позивача стягнуто 2263278,22 грн.
основного боргу, 98357,67 грн. 3 % річних ,
523903,50 грн. 7% штрафу , 280098,26 грн. пені, 2600
грн. інфляційних нарахувань та 68820 грн.
судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку, що своїх
зобов'язань по повній оплаті наданих за
спірним договором послуг відповідачем
не виконано, у зв'язку з чим позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ" про стягнення
заборгованості за надані послуги за
умовами договору №05-11-09/158/ТГО-577/09 від 05
листопада 2009 року за жовтень, листопада
та грудень 2012 року та квітень 2013 року у
сумі 2263278,22 гривень, та нарахованих на
них штрафних санкцій, 3% річних та втрат
від інфляції, підтверджуються наявними
в матеріалах справи доказами, не
спростовані у встановленому порядку
відповідачем, є обґрунтованими та
правомірними.

Не погодившись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, відповідач (КП
"Теплопостачання міста Одеси")
звернувся до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
в частині стягнення 16304,16 грн. основного
боргу, штрафних санкцій, 3% річних та
втрат від інфляції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні
вищезазначених позовних вимог ПАТ
"Одеська ТЕЦ" відмовити. При цьому
відповідач посилається на те, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального права
і не повним з'ясуванням обставин
справи, з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судових
засіданнях підтримав апеляційну
скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача (ПАТ "Одеська ТЕЦ")
у судових засіданнях надав пояснення,
згідно з якими позивач не погоджується
з апеляційною скаргою КП
"Теплопостачання міста Одеси", просить
залишити її без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.11.2009р. між ВАТ "Одеська ТЕЦ"
(Правонаступником якого є ПАТ "Одеська
ТЕЦ" ) (ТЕЦ, позивач) та КП
"Теплопостачання міста Одеси" (ТМО,
відповідач) було укладено договір
поставки теплової енергії у вигляді
гарячої води на потреби опалювання та
гарячого водопостачання надання
послуг на підживлення їх ХВО
№05-11-09/158/ТГО-577/09 (надалі - договір), за
умовами якого ТЕЦ прийняла на себе
зобов'язання виробляти та постачати у
теплові мережі ТМО теплову енергію у
вигляді гарячої води для потреб
опалення та гарячого водопостачання
населення, бюджетних установ, інших
організацій, а ТМО прийняло на себе
зобов'язання приймати теплову енергію
та оплачувати її.

За умовами п. 2.1 договору тарифи ТЕЦ на
теплову енергію у вигляді гарячої води
для потреб опалення та гарячого
водопостачання населення, бюджетних
установ, інших організацій,
затверджуються Національною комісією
регулювання електроенергетики. Тарифи
розрахунку з ТЕЦ вступають в силу з 1-го
числа місяця, слідую чого за місяцем, в
якому виникла зміна тарифі ТЕЦ.

За п. 2.3 договору вартість поставки
визначається на підставі узгодженого
сторонами акту про відпуск теплової
енергії і кількості підживлювальної
води. 5-го числа місяця, наступного за
розрахунковим, ТЕЦ направляє ТМО
калькуляцію вартості послуг по
постачанню теплової енергії з актом
виконаних робіт по наданню послуг по
виробництву та постачанню теплової
енергії. На протязі п'яти робочих днів
ТМО підписує акт виконаних робіт та
повертає його ТЕЦ.

Відповідно до п.2.5.2 договору підставою
для кінцевого розрахунку є акт
приймання-передачі послуг з
виробництва та поставки теплової
енергії, підписаний сторонами.

Згідно з п.10.1 договору даний договір
вступає в силу з дати його підписання
та діє до 31.12.2010р. в частині вироблення
та поставки теплової енергії, а в
частині розрахунків - до повного
виконання зобов'язань. Також п.10.2
договору передбачено можливість його
пролонгації.

ПАТ „Одеська ТЕЦ" у період з жовтня 2012
року по січень 2013 року включно надало
КП „Теплопостачання міста Одеси"
послуги з постачання теплової енергії
на загальну суму 4557345,94 гривень, що
підтверджується актами
приймання-передачі послуг з постачання
теплової енергії: за жовтень 2012 року -
на суму 345041,60 гривень; за листопад 2012
року - на суму 1568014,62 гривень, за грудень
2012 року - на суму 1347719,38 гривень; за
січень 2013 року - на суму 1267570,34 гривень.

Також, ПАТ „Одеська ТЕЦ" у період з
лютого 2013 року по квітень 2013 року
включно надало КП „Теплопостачання
міста Одеси" послуги з постачання
теплової енергії на загальну суму 2926989,
85 грн., що підтверджується актами
приймання-передачі послуг з постачання
теплової енергії за вказаний період
(т.1, а.с. 127-132)

КП „Теплопостачання міста Одеси" було
частково сплачено заборгованість, що в
свою чергу не спростовується
сторонами.

23 квітня 2014 року сторонами по справі
було складено акт звірки
взаєморозрахунків за період жовтень
2012р. - квітень 2013р., відповідно до якого
заборгованість за відповідачем на
користь позивача складає 2263278,22 грн.,
водночас відповідач в даному акті
визнав заборгованість лише у розмірі
2246976,43 грн.

Своїх зобов'язань по повній оплаті
наданих за договором послуг
відповідачем в повному обсязі не
виконано.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ПАТ „Одеська ТЕЦ" до
господарського суду Одеської області з
відповідною позовною заявою.

Під час розгляду справи місцевим
господарським судом було проведено
судову економічну експертизу, за
результатом якої експертною установою
було складено висновок №4749/4750 від
30.01.2014р. На вирішення експертизи було
поставлено питання: на яку суму
оплачено послуги з ХВО з жовтня 2012 року
по квітень 2013р., з у рахуванням п.2.6
договору.

Відповідно до вказаного експертного
висновку відповідачем з жовтня 2012р. по
квітень 2013р. за період з 01.102.012р. по
30.04.2013р. оплата послуг не проводилась.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд прийшов
до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України не
допускається одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконання у цей строк (термін).

Згідно положень ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач визнає основну
заборгованість у розмірі 2246976,43 грн.

Водночас, відповідач вважає
необґрунтованими заявленими до
стягнення позивачем 16304,16 грн.
основного боргу, які виникли у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за спірним договором у
вересні 2010 року.

Те, що вказана заборгованість
стягується за несплачені відповідачем
отримані від позивача послуги за
вересень 2010 року сторонами не
спростовується та напроти,
підтверджується як в апеляційній
скарзі відповідача так і в додаткових
поясненнях позивача на апеляційну
скаргу від 30.07.2014р. вх..№1975/14/Д1.

Однак, апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідно до остаточних
позовних вимог ПАТ "Одеська ТЕЦ",
останнім заявлено до стягнення суму
боргу за період з жовтня 2012 року по
квітень 2013 року.

У зв'язку з вищенаведеним, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ПАТ
"Одеська ТЕЦ" щодо стягнення 16304,16 грн.
основного боргу, оскільки надані
послуги на вказану суму не входять у
період жовтень 2012 року - квітень 2013
року, стягнення за надані послуги за
яким здійснюється по даній справі.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідачем не надано
жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34
ГПК України, на підтвердження
відсутності або на підтвердження
погашення заборгованості за спірним
договором у розмірі 2246976,43 грн.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги матеріали та обставини справи,
зокрема, акти приймання-передачі
послуг з постачання теплової енергії
за спірним договором за спірний період,
калькуляції фактичних затрат за
поставками теплової енергії в
тепломережі відповідача за спірний
період, апеляційний господарський суд
приходить до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог ПАТ „Одеська ТЕЦ" в
частині стягнення з відповідача
основної заборгованості у розмірі
2246976,43 грн., з огляду на обґрунтованість,
доведеність та правомірність таких
вимог.

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний,
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки суми інфляційних та річних,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що вказані
розрахунки складені відповідно до
вимог чинного законодавства та вважає
їх вірними.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача 2600 грн. втрат
від інфляції та 3% річних в сумі 98357,67
грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення
пені та штрафу, нарахованих на підставі
абз. 3 ч.2 ст. 231 ГК України, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 231 ГК України законом
щодо окремих видів зобов'язань може
бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо
якості (комплектності) товарів (робіт,
послуг) стягується штраф у розмірі
двадцяти відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом позивач є
суб'єктом господарювання, що належить
до державного сектора економіки.

Застосування до боржника, який порушив
господарське зобов'язання, штрафної
санкції, передбаченої абзацом третім
частини другої статті 231 ГК України,
допускається за сукупності таких умов:
якщо інший розмір певного виду
штрафних санкцій не передбачений
договором або законом; якщо, між іншим,
порушено господарське зобов'язання, в
якому хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки; якщо
допущено прострочення виконання
негрошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товарів, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
і вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафу (постанови
від 06.12.2010 N 42/563; від 20.12.2010 N 06/113-38).

Аналогічна правова позиція викладена в
Інформаційному листі Вищого
господарського суду від 15.03.2011 р. №01-06/249
«Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів».

Враховуючи матеріали, обставини справи
та наведене, апеляційний господарський
суд приходить до висновку що
відповідачем по даній справі порушено
грошові зобов'язання, при цьому,
апеляційний господарський суд
зауважує, що за абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГПК
України передбачено нарахування
штрафних санкцій за невиконання
виключно негрошових зобов'язань, а отже
відсутні підстави для стягнення з
відповідача штрафних санкцій
передбачених абз. 3 ч.2 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 523903,50 грн. 7%
штрафу та 280098,26 грн. пені.

Решта доказів, наданих сторонами, не
стосуються предмету спору і не
спростовують вищенаведених висновків
апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
"Одеська ТЕЦ" щодо стягнення з
відповідача 2246976,43 грн. основного боргу,
2600 грн. втрат від інфляції та 3% річних в
сумі 98357,67 грн.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
частково скасувати, а апеляційну
скаргу Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" -
частково задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси" задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Одеської
області від 24 квітня 2014 року у справі
№916/1298/13 скасувати частково, виклавши
резолютивну частину цього рішення в
наступній редакції:

„Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
задовольнити частково:

Стягнути з Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" (65110, м.
Одеса, вул. Балківська, 1Б, код 34674102) на
користь Публічного акціонерного
товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ" (65003, м. Одеса,
вул. Церковна, 29, код 05471158) основний
борг в сумі 2246976 (два мільйони двісті
сорок шість тисяч дев'ятсот сімдесят
шість) грн. 43 коп., три відсотки річних в
сумі 98357 (дев'яносто вісім тисяч триста
п'ятдесят сім) грн. 67 коп., втрати від
інфляції в сумі 2600 (дві тисячі шістсот)
грн. та витрати по сплаті судового
збору в сумі 46959 (сорок шість тисяч
дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 62 коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити."

3.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ" (65003, м. Одеса,
вул. Церковна, 29, код 05471158) на користь
Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" (65110, м.
Одеса, вул. Балківська, 1Б, код 34674102) 8202
(шістсот дев'яносто шість) грн. 57 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

4.Доручити господарському суду
Одеської області видати відповідні
накази із зазначенням реквізитів
сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 04
вересня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
М.А. Мирошниченко А.І. Ярош