ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" вересня 2014 р. Справа № 05/5004/265/11
Суддя господарського суду Волинської
області Дем'як Валентина Миколаївна,
розглянувши заяву Маневицької
виправної колонії управління ДПтС
України у Волинській області (№42)

про розстрочку виконання рішення суду
від 27.04.2011р.

у справі за позовом Державної
екологічної інспекції у Волинській
області

до Маневицької виправної колонії №42

про стягнення 295 920,00 грн.

Представники:

від позивача: Матвійчук Т.М. -
довіреність №26 від 04.08.2014р.

від заявника: Жердецька Л.В. -
довіреність №35 від 20.08.2014р.

Встановила: 19.08.2014р. Маневицька
виправна колонія управління ДПтС
України у Волинській області (№42)
звернулась із заявою до суду про
розстрочку виконання рішення суду від
27.04.2011р. відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК
України та ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження ".

Заявник обґрунтовує дану заяву, тим що
державна кримінально-виконавча служба
України займає особливе місце у житті
суспільства, поєднує в собі важливу
правоохоронну функцію і
відповідальність за долю громадян, які
порушили закон, їхнє відновлення у
статусі повноправних членів
суспільства, від ефективності
виконання завдань
кримінально-виконавчою службою
України, від умов перебування
засуджених в установах відбування
покарань, залежить оцінка
демократичності українського
суспільства і авторитет держави в очах
світової спільноти. На сьогоднішній
день колонія перебуває у складному
фінансовому становищі, що значно
ускладнює виконання у справі наказу
суду від 10.05.2011р. за № 05/5004/265/11-1,
оскільки установа є неприбутковою
організацією та фінансується із
державного бюджету України - усі кошти
відпускаються і використовуються на
суворо визначені цілі.

В підтвердження своїх вимог заявник
посилається на копію наказу
господарського суду Волинської
області №05/5004/265/11-1 від 10.05.2011р.;
кошторису на 2014р.; установчі документи
Маневицької виправної колонії №42.

В судовому засіданні представник
боржника заяву підтримав.

Представник стягувача в судовому
засіданні просить суд відмовити в
задоволенні даної заяви, оскільки
належними та допустимими доказами не
підтверджено її підставність.

Заслухавши доводи стягувача і
боржника, оцінивши докази, які
містяться в матеріалах справи,
господарський суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні заяви про
розстрочку виконання рішення у даній
справі. При цьому виходив із такого.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 27.04.2011року у
справі №05/5004/265/11 стягнуто з
Маневицької виправної колонії № 42 на
користь Державної екологічної
інспекції у Волинській області, м.Луцьк
- 295 920,00 грн. заподіяних державі
порушенням природоохоронного
законодавства збитків та стягнуто з в
доход Державного бюджету України 2
959,20 грн. державного мита та 236,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

10.05.2011р. на виконання рішення
господарського суду Волинської
області від 27.04.2011р., видано наказ за
№05/5004/265/11-1.

У відповідності до ст. 115 ГПК України
рішення господарського суду, які
набрали законної сили, виконуються в
порядку, встановленому цим Кодексом і
Законом України "Про виконавче
провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України
передбачено, що виконання рішення
господарського суду здійснюється на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

У відповідності до ст. 121 ГПК України,
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
господарський суд, який видав
виконавчий документ, розглядає це
питання в судовому засіданні з
викликом сторін і у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення, змінити спосіб та
порядок його виконання.

Господарський процесуальний кодекс
України не визначає переліку обставин,
які свідчать про неможливість
виконання рішення чи утруднюють його
виконання, а тому суд оцінює докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст. 43 ГПК України і за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення чи унеможливлюють
його виконання, має право розстрочити
виконання рішення. Тобто, до заяви
мають бути додані докази, які
підтверджують обставини, викладені в
заяві щодо неможливості чи утруднення
виконання рішення.

Обов'язковою умовою надання розстрочки
є, зокрема, не тільки обставини,
підтверджені належними доказами щодо
об'єктивної неможливості виконати
рішення суду у строк, які, до того ж,
мають бути винятковими, але й реальна
можливість виконання такого рішення в
подальшому.

Як встановлено до заяви про
розстрочку виконання рішення суду
боржником не додано доказів, які б
підтверджували про те, що наказ
№05/5004/265/11 від 10.05.2014р. перебуває на
стадії виконання, також не подано
доказів які підтверджували його
скрутне матеріальне становище,
доказів, які б свідчили про відсутність
у боржника коштів на банківських
рахунках, не обґрунтовано і не подано
доказів на підтвердження реальної
можливості проведення розрахунків із
стягувачем в майбутньому, оскільки
розстрочка виконання рішення повинна
забезпечити його виконання у межах
строку розстрочення, а не ухилення від
його виконання на певний час.

Крім того, вирішуючи питання про
надання розстрочки виконання рішення,
суд враховує не тільки матеріальне
становище боржника, але й матеріальні
інтереси стягувача.

Разом з тим, заявник не досяг згоди із
стягувачем, щодо умов добровільного
виконання рішення та сплати наявного
боргу шляхом підписання мирової угоди,
якою можливо б встановлювались умови
розстрочення виконання рішення по
справі, не надані докази в
підтвердження обставини щодо
неможливості виконання ним рішення по
справі.

Відповідно до ч.4 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Аналогічне кореспондується і з
приписами ст. 115 ГПК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003р
" передбачено, що при вирішенні заяв
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, встановлення або зміну
способу й порядку його виконання суду
потрібно мати на увазі, що відповідно
до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення
можливе лише у виняткових випадках, які
суд визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення.

Суд вважає, що заявник не надав
належних доказів в підтвердження
обставин за змістом статті 121 ГПК
України, які є такими, що підтверджують
ускладнення на стадії виконання
рішення суду від 27.04.2011р. за наказом
№05/5004/265/11 від 10.05.2014р. котрі ускладнюють
виконання рішення суду або роблять
його неможливим у встановленим
господарським судом способом.

Враховуючи вищевикладені обставини,
набрання рішенням законної сили і
обов'язковість його для виконання, той
факт, що боржником не доведено
винятковості обставин об'єктивної
неможливості виконати рішення від
27.04.2011р., суд прийшов до висновку, що
заява Маневицької виправної колонії
управління ДПтС України у Волинській
області (№42) про розстрочку виконання
рішення господарського суду
Волинської області від 27.04.2011р. у справі
№ 05/5004/265/11 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 86, 115, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Маневицької
виправної колонії управління ДПтС
України у Волинській області (№42) про
розстрочку виконання рішення
господарського суду від 27.04.2011р. у
справі № 05/5004/265/11 відмовити.

Суддя
В. М. Дем`як