ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокуСправа № 912/2438/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Т. В. Макаренко
розглянув матеріали справи № 912/2438/14

за позовом: Комунального
ремонтно-експлуатаційного
підприємства № 6

до відповідача: Кіровоградського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення
частково,

Представники учасників судового
процесу:

від позивача - Бойко М.В. , довіреність №
7 від 08.01.14;

від відповідача - Шинкорук О.Є. ,
довіреність № 2 від 11.03.14.

У судовому засіданні оголошувались
перерви 04.09.2014р. до 9 год. 30 хв. 04.09.2014 року
та 04.09.2014 до 16 год 10.09.2014, в порядку,
визначеному ст. 77 ГПК України.

Комунальне ремонтно-експлуатаційне
підприємства № 6 звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до Кіровоградського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
264 від 25.07.2014 року, в якій просить
визнати недійсними пункти 2,3,4,5,6
резолютивної частини рішення
адміністративної колегії
Кіровоградського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
40-р/к від 27.05.2014 року у справі №
122-ВДР/12-13;

стягнути з Кіровоградського
обласного територіального
відділення

Антимонопольного комітету України
на користь комунального
ремонтно-експлуатаційного
підприємства № 6 - 1218 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Посилаючись на норми ст.ст. 59, 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог зазначає, що при
прийняті рішення мало місце неповне
з'ясування обставин які мають значення
для справи, не доведення обставин, які
мають значення для справи і які
визнано встановленими,
невідповідність висновків, викладених
в рішенні, обставинам справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
№ 03-17/1206 від 15.08.2014 року вимоги позивача
не визнав, в обґрунтування своїх
заперечень зазначив наступне.

Оскільки для кваліфікації дій суб'єкта
господарювання як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку не є обов'язковим з'ясування
настання наслідків у формі ущемлення
інтересів споживачів, зокрема, через
заподіяння їм шкоди (збитків) або
іншого реального порушення їх прав чи
інтересів, чи настання інших
відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення самого факту
вчинення дій, визначених законом як
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем або можливості настання
зазначених наслідків у зв'язку із
відповідними діями таких суб'єктів
господарювання.

Відповідач зазначає, що за
результатами проведеного аналізу
договору, укладеного позивачем із
замовником встановлено, що його форма
та зміст (умови) не відповідають
розділу 11 Типового договору,
затвердженого постановою КМУ від
12.07.2005р. № 560 "Про затвердження порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій і типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" (у період його
дії); розділу 10 Типового договору, затв.
постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529 "Про
затвердження типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій",
зокрема в укладеному договорі відсутні
пункти щодо прав споживача відносно
зменшення розміру плати за перевищення
строків проведення
ремонтно-профілактичних робіт та
отримання компенсації за перевищення
встановлених строків проведення
аварійно-відбудовних робіт у розмірі,
встановленому законодавством; та
відповідальності виконавця стосовно
зниження кількісних і якісних
показників послуг або перевищення
строків проведення
ремонтно-профілактичних робіт шляхом
зменшення розміру плати.

Також відповідач стверджує, що не
відповідає дійсності твердження
позивача, що висновки про його
бездіяльність, яка полягає в не
укладення з усіма споживачами
договорів про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій ґрунтуються
виключно на припущеннях, без жодних
доказів та обґрунтувань, оскільки
самим позивачем надавалась інформація,
що позивач надає послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій 5 695 споживачам, а укладено
лише 3 839 договорів вказаного виду.
Тобто, більш ніж з 30 відсотками
споживачів договори на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, не укладені.

Отже, значна кількість споживачів
категорії "населення" не обізнана з
обсягами та строками виконання робіт,
які передбачені встановленим тарифом,
що може призвести до того, що споживач
не матиме змоги у повній мірі захистити
свої права та законні інтереси.

Просить відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши усі обставини
справи, оцінивши подані докази,
господарський суд, -

В С Т А Н
О В И В :

За результатами розгляду заяви гр.
ОСОБА_3, проживаючого в АДРЕСА_1,
розпорядженням адміністративної
колегії КОТВ Антимонопольного
комітету України № 216-р від 17.12.2013 року,
розпочато розгляд справи № 122-ВДР/12-13
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції комунальним
ремонтно-експлуатаційним
підприємством № 6.

27.05.2014 року адміністративною колегією
за результатами розгляду вказаної
справи було прийнято рішення № 40-р/к
"Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладання штрафу".

Згідно п. 1 рішення визнано, що КРЕП № 6
за результатами діяльності протягом
2009-2013 років займало монопольне
(домінуюче) становище на ринку послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій м.
Кіровограда, в межах територій, які
обслуговує підприємство, з часткою 100
відсотків. У 2014 році становище
підприємства на вказаному ринку послуг
не змінилося та є сталим.

Згідно п. 2 рішення визнано, дії КРЕП № 6,
які полягають в укладенні із заявником
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій не у
відповідності з Типовим договором,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, шляхом вчинення таких дій,
що призвели до ущемлення інтересів
споживача, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Згідно п. З рішення визнано
бездіяльність КРЕП № 6, яка полягає в
неукладені з усім споживачами
договорів про надання послуг з
утримання будинків і споруд т
прибудинкових територій, що включають
обов'язковий додаток - рішення
виконавчою комітету Кіровоградської
міської ради, яким затверджено тариф,
його структуру, періодичність та
строки надання послуг, що передбачені
тарифом, порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим частиною 1 статті 13
пунктом 2 статті 50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, що
може призвести до ущемлення інтересів
споживачів, яка була б неможливою за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Згідно п. 4 рішення за вчинення
порушення вказаного у п. 2 даного
рішення накладено на КРЕП № 6 штраф,
відповідно до абзацу 2 частини 2 статті
52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у розмірі 8000
грн.

Згідно п. 5 рішення за вчинення
порушення вказаного у п. 3 даного
рішення накладено на КРЕП № 6 штраф,
відповідно до абзацу 2 частини 2 статті
52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у розмірі 8000
грн.

Згідно п. 6 рішення зобов'язано КРЕП № 6
усунути порушення, зазначене у п. 2 та 3
рішення, шляхом підготовки та
укладення зі всіма споживачами
договору на надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, який включає обов'язковий
додаток - рішення виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради, яким
затверджено тариф, його структуру,
періодичність та строки надання
послуг, про ще повідомити
територіальне відділення у
двомісячний строк.

Не погоджуючись з прийнятим
відповідачем рішенням № 40-р/к від 27.05.2014
року, комунальне
ремонтно-експлуатаційне підприємства
№ 6 звернулося до господарського суду
з позовною заявою до Кіровоградського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
264 від 25.07.2014 року, в якій просить
визнати недійсним пункти 2,3,4,5,6
резолютивної частини рішення
адміністративної колегії
Кіровоградського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
40-р/к від 27.05.2014 року у справі №
122-ВДР/12-13; судові витрати просить
покласти на відповідача.

Посилаючись на норми ст.ст. 59,60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог зазначає, що при
прийняті рішення відповідачем мало
місце неповне з'ясування обставин які
мають значення для справи, не доведення
обставин, які мають значення для
справи і які визнано встановленими,
невідповідність висновків, викладених
в рішенні, обставинам справи.

Зокрема, при розгляді справи та
прийнятті оспорюваного рішення
належним чином не було з'ясовано :

- яким чином на підприємстві
проводиться робота по укладенню
договорів про надання послуг з
населенням та не зазначено які саме
заходи (дії) повинен був вжити, але не
вжив позивач для забезпечення
укладання договорів про надання послуг
з усіма споживачами.

- не з'ясовувалась наявність чи
відсутність реальних наслідків
зловживання монопольним становищем
КРЕП № 6 для споживачів;

- не з'ясовувався порядок доведення до
споживачів рішення виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
про затвердження тарифу, його
розрахунок, строки, обсяги та
періодичність надання послуг та яким
чином інформація щодо розрахунку,
строків, обсягів та періодичності
надання послуг була доведена до
споживачів;

Також позивач зазначає, що висновки
про бездіяльність КРЕП № 6 грунтуються
виключно на припущеннях, без жодних
доказів та обґрунтувань;

- не взято до уваги обставини, які
практично унеможливлюють укладення
договору про надання послуг, та які не
залежать від КРЕП № 6.

Господарський суд дійшов висновку, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи;

- не доведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими;

- невідповідність висновків,
викладених у рішенні, обставинам
справи;

- порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про житлово - комунальні послуги»
(далі -Закон), учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є власник, споживач, виконавець,
виробник (виробник послуг може бути і
їх виконавцем). Законом врегульовані
питання щодо прав та обов'язків як
споживачів (стаття 20), так і виконавців
житлово-комунальних послуг (стаття 21).

Так, відповідно до підпункту 3 пункту 2
статті 21 Закону, виконавець
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з Типовим договором. В свою чергу
споживач відповідно до підпункту 1
пункту 3 статті 20 Закону зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Згідно пункту 2 розділу «Предмет
договору» Типового договору,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 560 від 12.07.2005р. (у
період його дії); пункту 2 розділу
«Предмет договору» Типового договору,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 529 від 20.05.2009р., з
власниками (наймачами) квартир
(житлових приміщень у гуртожитку) та
власниками нежитлових приміщень у
житловому будинку (гуртожитку)
укладається договір про надання послуг
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, що передбачає
надання послуг, перелік яких
визначений згідно з типовим переліком;
послуги надаються відповідно до
затвердженого (погодженого) рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг, а копія
такого рішення є невід'ємною частиною
договору про надання послуг.

З оспорюваного рішення вбачається, що
договір, укладений Позивачем із
заявником, не містить додатку до
договору, а саме копію рішення органу
місцевого самоврядування, яким
визначено структуру тарифів,
періодичність та строки надання
послуг, передбачених діючими тарифами,
що не відповідає вимогам
вищезазначених нормативно-правових
актів.

З аналізу змісту частини 3 статті 6,
частини 1 статті 630 Цивільного кодексу
України, статей 19-21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», постанови
Кабінету Міністрів України від 20.05.2009
року № 529 вбачається, що умови типового
договору, що набули юридично
обов'язкового значення в силу актів
цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

На час укладення Позивачем договору із
заявником, була чинною постанова
Кабінету Міністрів України № 560 від
12.07.2005 року, якою було затверджено
Типовий договір. Зміст розділу 11
зазначеного Типового договору щодо
прав споживачів, відповідає змісту
розділу 10 Типового договору,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.05.2009 року № 529.
Крім того, у зв'язку із скасуванням
Кабінетом Міністрів України постанови
від 12.07.2005 року за № 560 та затвердженням
постанови від 20.05.2009 року за №529,
Позивач повинен був привести договори,
укладені зі споживачами у
відповідність до діючого Типового
договору.

Доказів укладення договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій із
заявником - ОСОБА_3 на час подання ним
заяви до органів АМКУ, який відповідав
би Типовому договору, позивач
господарському суду не подав.

Доводи позивача, що гр. ОСОБА_3 були
відомі тарифи, про що свідчить копія
картки особового рахунку, з якої
вбачається, що він із серпня 2013 року
сплачував послуги за новими тарифами,
не приймаються господарським судом до
уваги, оскільки заява громадянином
ОСОБА_3 була подана до Кіровоградського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України у
листопаді 2013 року, у якій він зазначав,
що йому не відомо за які саме послуги
він сплачує саме таку суму. Вказане
свідчить, що заявнику не була відомі
складові тарифу.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" для кваліфікації дій
суб'єктів господарювання як
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, або як
антиконкурентних узгоджених дій,
або як недобросовісної конкуренції
не є обов'язковим з'ясування настання
наслідків у формі відповідно
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання
(конкурентів, покупців) чи споживачів,
зокрема через заподіяння їм шкоди
(збитків) або іншого реального
порушення їх прав чи інтересів, чи
настання інших відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення самого
факту вчинення дій, визначених
законом як зловживання монопольним
(домінуючим) становищем (частина друга
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції"), або як
антиконкурентні узгоджені дії (частина
друга статті 6 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"), або
як недобросовісна конкуренція (статті
5, 7, 9, 11, 13-15 і 19 Закону України "Про
захист від недобросовісної
конкуренції"), або можливості настання
зазначених наслідків у зв'язку з
відповідними діями таких суб'єктів
господарювання (частина перша статей 6
і 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", статті 4, 6, 8,
15-1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист
від недобросовісної конкуренції"). В
останньому випадку господарським
судам необхідно з'ясовувати та
відображати в судових рішеннях, в чому
конкретно полягають відповідні
наслідки, що могли б настати в
результаті дій суб'єктів
господарювання, які мають ознаки
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, або
антиконкурентних узгоджених дій,
або недобросовісної конкуренції.

Із тексту оспорюваного рішення
вбачається, що договір, укладений
Позивачем із заявником, не містив
додатку до договору, а саме копію
рішення органу місцевого
самоврядування, яким визначено
структуру тарифів, періодичність та
строки надання послуг, передбачених
діючими тарифами, що не відповідає
вимогам вищезазначених
нормативно-правових актів.

З аналізу змісту частини 3 статті 6,
частини 1 статті 630 Цивільного кодексу
України, статей 19-21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», постанови
Кабінету Міністрів України від 20.05.2009
року № 529 вбачається, що умови типового
договору, що набули юридично
обов'язкового значення в силу актів
цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

На час укладення Позивачем договору із
заявником, була чинною постанова
Кабінету Міністрів України № 560 від
12.07.2005 року, якою було затверджено
Типовий договір. Зміст розділу 11
зазначеного Типового договору щодо
прав споживачів, відповідає змісту
розділу 10 Типового договору,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.05.2009 року № 529.
Крім того, у зв'язку із скасуванням
Кабінетом Міністрів України постанови
від 12.07.2005 року за № 560 та затвердженням
постанови від 20.05.2009 року за №529, а
відтак Позивач повинен був привести
договори, укладені зі споживачами у
відповідність до діючого Типового
договору.

Такі висновки відповідача не були
спростовані позивачем належними
доказами в розумінні норм ст.ст. 33, 34 ГПК
України в ході судового розгляду спору.

Господарський суд враховує, що п.1
оспорюваного рішення було визнано, що
КРП № 6 за результатами діяльності
протягом 2009-2013 років займало
монопольне (домінуюче) становище на
ринку послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій м.
Кіровограда, в межах територій, які
обслуговує Підприємство, з часткою 100%
відсотків. У 2014 році становище
Підприємства на вказаному ринку послуг
не змінилося та є сталим.

Отже, відповідачем правомірно дійшов
висновку, що дії позивача, які
полягають в укладенні із заявником
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій не у
відповідності з Типовим договором, є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
п. 2 ст. 50, частиною першою статті 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, шляхом вчинення таких дій,
що призвели до ущемлення інтересів
споживача, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

З врахуванням вищенаведеного
господарський суд не вбачає підстав
для визнання недійсним п. 2
оспорюваного рішення.

Розглядаючи спір в частині визнання
недійсним п. 3 рішення
адміністративної колегії від 27.05.2014
року № 40-р/к "Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладання штрафу", яким
було визнано бездіяльність КРЕП № 6,
яка полягає в неукладені з усім
споживачами договорів про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, що включають
обов'язковий додаток - рішення
виконавчою комітету Кіровоградської
міської ради, яким затверджено тариф,
його структуру, періодичність та
строки надання послуг, що передбачені
тарифом, порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим частиною 1 статті 13
пунктом 2 статті 50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, що
може призвести до ущемлення інтересів
споживачів, яка була б неможливою за
умов існування значної конкуренції на
ринку, господарський суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
предметом регулювання цього Закону є
правовідносини, що виникають між
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим стаття 4 Закону передбачає,
що законодавство України у сфері
житлово-комунальних послуг, крім цього
Закону, базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг. Відповідно
до пункту 2 частини 1 статті 208
Цивільного Кодексу України (далі - ЦК
України або Кодекс) правочин між
фізичною і юридичною особами належить
вчиняти у письмовій формі, за
виключенням випадків, передбачених
частиною 1 статті 206 цього Кодексу.
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (частина 1
статті 638 ЦК України).

Інші випадки визнання договору
укладеним зазначені у статтях 642 - 643 ЦК
України. Частиною 1 статті 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону,
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Статті 20, 21 цього
Закону визначають обов'язки споживача
та виконавця житлово-комунальних
послуг.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наданої територіальному
відділенню інформації Позивач надає
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій 5695
споживачам (особистих рахунків -
власників (наймачів) квартир). Разом з
тим, укладено лише 3839 договорів на
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій.
Тобто, більше ніж з 30 відсотками
споживачів договори на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій не укладені.

Вказане слугувало підставою для
висновку відповідача в оспорюваному
рішенні, що значна кількість
споживачів категорії «населення» не
обізнана з обсягами та строками
виконання робіт, які передбачені
встановленим тарифом, що може
призвести до того, що споживач не
матиме змоги в повній мірі захистити
свої права та законні інтереси.

Також відповідач у своєму рішенні
зазначає, що позивачем в ході розгляду
справи територіальному відділенню не
було надано документів, що
підтверджують факт відмови споживачів
від укладання підготовленого
виконавцем послуг договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій на основі
типового договору з копією
затвердженого (погодженого) рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг.

Крім того у рішенні відповідача
зазначено, що Позивачем не надано
доказів щодо фактів звернення до суду
щодо зобов'язання споживачів укласти
договори.

В ході розгляду спору позивачем було
надано до матеріалів справи № 912/2438/14
копії листів, у яких мешканці будинків
запрошувались до приміщення КРЕП № 6
для укладення договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкової території
(підготовленого виконавцем на основі
типового договору), з документами, які
посвідчують право користування
житловим приміщенням та документом, що
посвідчує особу, для внесення всіх
необхідних даних до вказаного договору
та подальшого його підписання, а також
копії договорів, які були укладені між
позивачем та споживачами після
отримання мешканцями будинків
вказаних листів. Вказане, на думку
позивача, спростовує висновки
відповідача, покладені в основу
рішення відповідача щодо наявності
бездіяльності з боку КРП № 6.

Господарський критично відноситься до
вказаних доводів позивача, оскільки
вказані листи позивача датовані
березнем та квітнем 2014 року, договори
були укладені у березні, квітні та
травні 2014 року. В той же час, як
зазначено в оспорюваному рішенні
відповідача, при проведенні
дослідження ринку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, на якому діє КРЕП № 6,
відповідачем було визначено часові
межі товарного ринку послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій на території
м. Кіровограда, - період 2009-2013 року.

Позивач зазначає, що відповідачем не
було з'ясовано наступні обставини:

- яким чином на підприємстві
проводиться робота по укладанню
договорів про надання послуг з
населенням, а саме: яким чином
проводиться повідомлення споживачів
про необхідність укладення договорів;
порядок проведення укладання договору
зі споживачем; які заходи передбачені
законодавством вживав КРЕП № 6 для
забезпечення укладання договорів, та
які згідно законодавства повинен був
вжити але не вжив. Також не
з'ясовувались дійсні причини не
укладання договорів, які пов'язані саме
з бездіяльністю (діями) споживачів, що є
основною причиною не укладення
договорів.

На підтвердження проведеної роботи
позивачем подано до матеріалів справи
довідку № 13-14 від 31.07.2014 року ЧП "Центр
оперативної поліграфії "Авангард" та
копії рахунків - фактур, видаткових
накладних на отримання поліграфічної
продукції, в тому числі договорів про
надання послуг з утримання будинків,
копії рішення виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради № 598 від
10.07.2012р. , яким було встановлено тарифи
для КРЕП № 6 та докази оприлюднення
вказаних рішень виконкому у газеті
"Вечірня" № 29 за 13.07.2012р. та № 17 від
14.01.2010р.

Проте господарський суд дійшов
висновку, що вказані доводи не
спростовують висновків відповідача,
оскільки виготовлення необхідної
кількості примірників Типового
договору не означає укладення
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкової території з
відповідними додатками до нього.

Крім того, опублікування тарифів в
газеті "Вечірня" та розміщення на сайті
Кіровоградської міської ради не може
розцінюватись господарським судом як
доказ автоматичного укладення
договору про надання послуг з
утримання будинків між виконавцем
послуг та споживачем цих послуг з
узгодженням усіх необхідних умов,
передбачених Типовим договором, затв.
постановою КМУ № 52 від 20.05.2009р., та з
усіма необхідними додатками .

Стосовно доводів позивача щодо не
з'ясування позивачем дійсних причини
не укладання договорів, які пов'язані
саме з бездіяльністю (діями)
споживачів, що є основною причиною, на
думку позивача, не укладення
договорів, господарський суд дійшов
висновків.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження фактів відмови
споживачів від укладення
підготовленого виконавцем послуг
договору про надання послуг з
утримання будівників і споруд та
прибудинкових територій на основі
типового договору з копією
затвердженого (погодженого) рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг. Також
позивачем не надано доказів щодо
фактів звернення позивача до суду щодо
зобов'язання споживачів укласти
договори.

Не містить таких доказів і справа №
122-ВДР/12-13 , яка була оглянута
господарським судом у судовому
засіданні.

Враховуючи вищенаведене господарський
суд не вбачає підстав для визнання
недійсним п. 3 Рішення
Адміністративної колегії
Кіровоградського обласного
територіального відділення АМКУ № 40-рк
від 27.05.2014р.

Відповідно у суду відсутні підстави
для задоволення позовних вимог
позивача про визнання недійсними п.4 та
5 вказаного рішення (згідно п. 4 рішення
за вчинення порушення вказаного у п. 2
даного рішення накладено на КРЕП № 6
штраф, відповідно до абзацу 2 частини 2
статті 52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у розмірі 8000
грн., а згідно п. 5 рішення за вчинення
порушення вказаного у п. 3 даного
рішення накладено на КРЕП № 6 штраф,
відповідно до абзацу 2 частини 2 статті
52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у розмірі 8000
грн.).

У зв'язку із скасуванням Кабінетом
Міністрів України постанови від 12.07.2005
року за № 560 та затвердженням постанови
від 20.05.2009 року за №529, Позивач повинен
був привести договори, укладені зі
споживачами у відповідність до діючого
Типового договору.

Вимоги позивача щодо визнання
недійсним п.6 оспорюваного рішення,
яким було зобов'язано КРЕП № 6 усунути
порушення, зазначене у п. 2 та 3 Рішення
шляхом підготовки та укладення з усіма
споживачами договору на надання послуг
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, який включає
обов'язковий додаток-рішення
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради, яким затверджено тариф,
його структуру, періодичність та
строки надання послуг, про що
повідомити територіальне відділення у
двомісячний строк, не підлягають
задоволенню, оскільки у даному рішенні
господарського суду була надана оцінка
вказаним пунктам 2 та 3 оспрюваного
рішення і господарський суд не знайшов
підстав для визнання їх недійсними .

За таких обставин господарський суд
відмовляє позивачу в задоволенні
позовних вимог про визнання недійсними
пунктів 2,3,4,5,6 резолютивної частини
рішення адміністративної колегії
Кіровоградського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
40-р/к від 27.05.2014 року у справі № 122-ВДР/12-13
повністю.

Відповідно до норм ст.ст. 44,49 ГПК
України судовий збір покладається на
позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 33,34,44,49, 85-85 ГПК України, Законом
України "Про судовий збір",
господарський суд, -

В И Р
І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 15.09.2014.

Суддя
Т. В. Макаренко