ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа № 911/3161/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" до Комунального підприємства
Ялтинської міської ради „Ялтинські
Теплові Мережі" про стягнення 6774,74 грн,

представники:

позивача: Старчик А.А. (дов. № 14-90 від
18.04.2014);

відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" до
Комунального підприємства Ялтинської
міської ради „Ялтинські Теплові
Мережі" про стягнення 6774,74 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором про закупівлю природного
газу № 13/2106-БО-19 від 25.01.2013.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.07.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 12.08.2014.

Ухвалою від 12.08.2014 розгляд справи було
відкладено на 26.08.2014

В судовому засіданні 26.08.2014 суд
заслухав пояснення представника
позивача, він підтримав позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Суд зазначає, що в ухвалою суду про
порушення провадження у справі від
28.07.2014 у зв'язку з надходженням до
господарського суду Київської області
(вх. № 134/14 від 08.04.2014) повідомлення
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" про
тимчасове призупинення приймання до
пересилання поштових відправлень
адресованих одержувачам населених
пунктів Автономної Республіки Крим, з
метою забезпечення процесуальних прав
відповідача та відсутністю визначених
законом можливостей у господарського
суду, позивача було зобов'язано
направити копію ухвали на адресу
відповідача кур'єрською службою
доставки та надати суду докази
відправки зазначеної ухвали. На
виконання вказаної ухвали позивачем
було направлено копію на адресу
відповідача та надано суду транспортну
накладну № (міститься в
матеріалах справи), що підтверджує факт
направлення ухвали на юридичну адресу
відповідача.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
(Аналогічна правова позиція викладена
в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції")

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 26.08.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

25.01.2013 між Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» (Публічне
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України») (продавець) та Комунальним
підприємством Ялтинської міської ради
„Ялтинські Теплові Мережі" (покупець)
було укладено договір про закупівлю
природного газу № 13/2106-БО-19, відповідно
до п. 1.1. договору продавець
зобов'язується поставити покупцеві
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»), далі - газ, а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п. 1.2. цього договору.

Термін поставки газу з 01.01.2013 по 31.12.2013
включно (п. 5.1. договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу (п. 4.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем за період з січня 2013 року по
грудень 2013 року було поставлено
природний газ загальною вартістю 792784,23
грн. Вказаний факт підтверджується
відповідними погодженими сторонами
актами приймання-передачі газу за
відповідний період (копії містяться в
матеріалах справи).

Відтак, судом встановлено, що позивач
належним чином виконав свої
зобов'язання за договором. Вказаний
факт також підтверджується
відсутністю скарг або заперечень
відповідача щодо строків, якості тощо.

А відтак, у відповідача виник обов'язок
оплатити вартість прийнятого
природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини. Однією з
підстав виникнення господарського
зобов'язання згідно ст. 174
Господарського кодексу України, є
господарський договір.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

За змістом положень ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем несвоєчасно виконувались
зобов'язання з оплати природного газу.
Так, повний розрахунок за природний газ
було проведено відповідачем лише у
березні 2014 року. Вказаний факт
підтверджується реєстром прийнятих
платежів, наданим Публічним
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» (міститься в
матеріалах справи).

В зв'язку з наведеним, позивач
звернувся до суду з вимогами про
стягнення 4873,04 грн пені, 1024,36 грн 3%
річних, 877,34 грн втрат від інфляції.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п. 7.3. договору у разі
порушення покупцем умов пункту 4.1.
цього договору, покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Перевіривши розрахунки пені, 3% річних
та втрат від інфляції, надані
позивачем, суд дійшов висновку, що
останні є арифметично вірними, а відтак
вказані вимоги підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст.ст. 44-49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 44-49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повістю.

2. Стягнути з Комунального
підприємства Ялтинської міської ради
„Ялтинські Теплові Мережі" () на користь Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" () 4873,04 грн пені,
1024,36 грн 3% річних, 877,34 грн втрат від
інфляції, а також 1827,00 грн судового
збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 01.09.2014.

Суддя
А.Ф.
Черногуз