м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація"
до Приватного підприємця
про стягнення 13 060, 32 грн.
Суддя Лиськов М.О.
від позивача: Глотова С.О.. за
довіреністю № 155/1/11-5993 від 30.12.2013
від відповідача: не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 10.09.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація" (позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою про
стягнення з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (відповідач) заборгованості в
розмірі 13 060, 32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач неналежно
виконував взяті на себе зобов'язання у
частині внесення плати за надані
послуги, відповідно до договору № 05/1285
від 12.02.2004, внаслідок чого у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 13 060, 32 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2014 порушено
провадження у справі № 910/18014/14 та
призначено до розгляду на 10.09.2014.

Представник позивача в судове
засідання призначене на 10.09.2014 з'явився,
вимоги ухвали суду виконав та
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

В судове засідання, призначене на
10.09.2014, представник позивача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений, що підтверджується
зворотнім повідомленням про вручення
поштового відправлення за номером 01 7, згідно якого 03.09.2014 представник
позивача отримав поштове відправлення
Господарського суду м. Києва з ухвалою
про порушення провадження у справі.

Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2004 між позивачем (надалі -
Орендодавець) та відповідачем (далі по
тексту - Орендар) (разом - сторони), було
укладено договір №05/1285 оренди
нерухомого майна комунальної
власності територіальної громади
Києва (належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір або Договір
послуг).

За умовами п. 1.1 Договору орендодавець
на підстав рішення Київської міської
ради від 12.02.2004 № 23/1232 додаток 2 пункт 11
передає, а орендар приймає в оренду
нежитлове приміщення, за адресою вул.
Зої Гайдай, буд 5 літер А під офіс.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що
договір діє з 12.02.2004 до 12.02.2004.

Після закінчення строку дії
зазначеного договору відповідач
продовжує використовувати зазначене
нежиле приміщення без правових
підстав, без договору оренди, не
сплачуючи платежів за фактичне
користування.

Згідно з п.п. 3.1, 3.3, 3.6 договору за
користування об'єктом оренди Орендар
сплачує на рахунок КП
"Київжитлоспецексплуатація" орендну
плату, компенсацію витрат підприємства
за користування земельною ділянкою, на
якій розташований об'єкт оренди, та
компенсацію витрат підприємства,
починаючи з дати підписання акта
приймання-передачі. Останнім днем
сплати орендної плати є дата
підписання орендарем та орендодавцем
акта приймання-передачі при поверненні
об'єкта оренди позивачу.

Однак, Приватний підприємець ОСОБА_1 не
виконує зобов'язання, вказані в
договорі оренди, не сплачує плату за
фактичне користування нежилим
приміщенням і має заборгованість за
період з 01.08.2013 по 31.07.2014 на суму 12 855 грн.
58 коп.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Однак, як свідчать матеріали справи,
свого обов'язку щодо своєчасного та в
повному обсязі внесенню орендної плати
відповідачем не виконано, внаслідок
чого в останнього перед позивачем
утворилась заборгованість у розмірі 6
955 грн.

Таким чином, станом на момент розгляду
справи, суд вважає заборгованість
відповідача у розмірі 12 855, 58 грн.
доведеною.

Факт наявності заборгованості
відповідачем не спростовано, доказів
сплати вказаних платежів відповідачем
суду не надано.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
204, 74 грн. трьох відсотків річних.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції нарахованого на суму боргу та
3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних та індексу інфляції
нарахованого на суму боргу підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних та індексу інфляції,
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (04213, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) з будь-якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення користь
Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" (01034, м.
Київ, вулиця Володимирська, будинок 51-А;
ідентифікаційний код 03366500) 12 855
(дванадцять тисяч вісімсот п'ятдесят
п'ять ) грн. 58 коп. - основного боргу, 204
(двісті чотири) грн. 74 коп. - 3% річних та 1
827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. - судового збору за подання
позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 12.09.2014

Суддя
М.О. Лиськов