ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" вересня 2014 р.Справа № 922/3166/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного публічного
акціонерного товариства "НАК
"Украгролізинг" м.Київ до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, смт. Близнюки
про стягнення 8188,48 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Круглов П.Г., за довіреністю
№ 14/20-138-14 від 01.07.2014 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне Публічне акціонерне
товариство "НАК "Украгролізинг"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
про стягнення 8188,48 грн. Судові витрати
позивач просить суд покласти на
відповідача. Позовні вимоги
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем умов договору
фінансового лізингу № 20-10-546 стз-пл/942
від 03.11.2010 року щодо сплати лізингових
платежів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 31 липня 2014 року
було прийнято вказану позовну заяву,
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 02 вересня 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
15.09.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.09.2014 року від
представника позивача надійшла заява
(вх. № 30331), в якій позивач зазначає про
сплату відповідачем боргу в повному
обсязі в сумі 8188,48 грн., що
підтверджується наданими до заяви
виписками з банківського рахунку
позивача (а.с. 51-88), у зв`язку з чим
просить суд припинити провадження у
справі в частині стягнення суми
основаного боргу в розмірі 7895,38 грн.,
184,95 грн. пені, 78,95 грн. інфляційних
витрат, 29,20 грн. 3% річних. Судові витрати
позивач просить суд покласти на
відповідача.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 12.09.2014 року від
представника відповідача надійшов
відзив на позов (вх. № 31618), в якому
відповідач зазначає про сплату боргу в
повному обсязі в сумі 8188,48 грн., на
підтвердження чого надав квитанції про
сплату та просить суд припинити
провадження у справі, у зв`язку з
відсутністю предмету спору.

Представник позивача в судовому
засіданні 15.09.2014 року підтримав заяву
про припинення провадження у справі,
просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання 15.09.2014 року не з'явився,
документів, витребуваних судом та
відзиву на позовну заяву не надав, про
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про, що свідчить поштове повідомлення,
яке повернулося на адресу суду з
відміткою про отримання.

Присутній в судовому засіданні 15
вересня 2014 року представник позивача
підтримав заяву про припинення
провадження у справі на підставі ч.1
п.1.1. ст. 80 ГПК України та вважає за
можливе розглянути справу по суті в
даному судовому засіданні без участі
представника відповідача, пояснив, що
ним надані всі документи, які необхідні
для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02 вересня 2014
року сторони попереджені про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами у
разі неявки представників сторін у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів.
Враховуючи це, враховуючи також
достатність часу, наданого сторонам
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

03.11.2010 року між Відкритим акціонерним
товариством Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг" (на даний час
Державне ПАТ "НАК "Украгролізинг",
позивач) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) було
укладено договір фінансового лізингу
№ 20-10-546 стз-пл/942, відповідно до умов
якого позивач передає відповідачу у
користування на визначений договором
строк предмет лізингу, який
набувається ним у власність у
постачальника, самостійно обраного
відповідачем, та визначений у додатку
до договору, що є специфікацією
предмета лізингу, а останній сплачує за
це лізингові платежі на умовах
договору.

Відповідно до п. 3.4.3 договору
відповідач зобов`язаний своєчасно та в
повному обсязі сплачувати лізингові
платежі відповідно до умов договору.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили
порядок лізингових платежів та
аморизації.

Відповідно до додатку № 1 до договору
найменування предмета лізингу є
трактор МТЗ-82.1.26, строк лізингу
становить 5 років, ціна - 165500,00 грн.

Додатком № 2 до договору сторони
визначили графік лізингових платежів,
який підписаний обома сторонами та
скріплений печатками.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу
України, за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобовязується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
фінансовий лізинг» сплата лізингових
платежів здійснюється в порядку,
встановленому договором. Лізингові
платежі можуть включати: суму, яка
відшкодовує частину вартості предмета
лізингу; платіж як винагороду
лізингодавцю за отримане у лізинг
майно; компенсацію відсотків за
кредитом; інші витрати лізингодавця, що
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

Позивач належним чином виконав взяті
на себе зобов'язання за договором, що
підтверджується актом приймання -
передачі сільськогосподарської
техніки № 73 від 30.11.2010 року (а.с. 23), який
підписаний обома сторонами та
скріплений печатками.

Даний акт свідчить про те, що позивач
передав, а відповідач прийняв згідно з
документами, що підтверджують
відвантаження техніки та дорученням
позивача предмет лізингу
(найменування, кількість і ціна
зазначені в акті). На підставі цього
акту відповідач приймає зобов`язання
по сплаті вартості переданої йому
техніки в сумі 165500,00 грн. на умовах
договору фінансового лізингу № 20-10-546
стз-пл/942 від 03.11.2010 року.

Відповідач в порушення п.3.4.3 договору
свої зобов'язання за договором не
виконав та порушив графік сплати
чергового лізингового платежу, у
зв`язку з чим у нього утворилась
заборгованість перед позивачем в сумі
7895,38 грн.

Крім того, позивач нарахував
відповідачу пеню в сумі 184,95 грн.
відповідно до п. 7.1 договору (за
порушення строків сплати лізингових
платежів відповідач за кожен
календарний день прострочення від
несплаченої суми сплачує позивачу пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період за який
нараховується пеня).

Також, позивачем було нараховано
відповідачу 3% річних в сумі 29,20 грн. та
інфляційні витрати, які склали 78,95 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
після порушення провадження у справі, а
саме 05.08.2014 року та 07.08.2014 року,
відповідач сплатив позивачу
заборгованість в розмірі 8188,48 грн., що
підтверджується виписками з
банківського рахунку відповідача (а.с.
51-88) та квитанціями про сплату
чергового лізингового платежу, наданих
відповідачем.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи та
заяви позивача та відповідача про
припинення провадження у справі,
зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18, Господарський
суд припиняє провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмета спору
(пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до ч.1 п.1.1. ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем під час
розгляду справи №922/3166/14 було сплачено
заборгованість в повному обсязі в сумі
8188,48 грн., всебічно та повно дослідивши
надані позивачем докази оплат, суд
прийшов до висновку, що заяви позивача
та відповідача про припинення
провадження у справі підлягають
задоволенню, а провадження у справі №
922/3166/14 підлягає припиненню на підставі
ч.1 п. 1.1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутністю предмета спору.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 6 Закону
України «Про судовий збір» розподіл
судового збору між сторонами та
перевірка повноти сплати судового
збору здійснюються відповідно до
процесуального законодавства.

Згідно положень процесуального закону,
повернення судових витрат у випадку
припинення провадження у справі (ст. 80
ГПК України), можливе саме у випадку
коли спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України, оскільки
в такому випадку відсутній об'єкт
справляння судового збору згідно вимог
закону.

У всіх інших випадках застосування
статті 80 ГПК України, суд має вирішити
питання про розподіл між сторонами
господарських витрат, тобто про
покладення таких витрат або на
позивача, або на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України,
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.03.2013
р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. Зокрема, якщо зменшення
позивачем розміру позовних вимог
пов'язане з частковим визнанням та
задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Отже, якщо наслідком припинення
провадження у справі стали дії
відповідача (сплата боргу після
звернення позивача з позовом до суду),
здійснені судові витрати покладаються
на нього.

Як вбачається з наданих сторонами
документів, спір між сторонами було
врегульовано внаслідок сплати
відповідачем боргу, проте і виник він
внаслідок неправильних дій останнього,
враховуючи це та відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 49, ч.1. п.1.1 ст.80, ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/3166/14припинити
.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (64801, Харківська область, смт.
Близнюки, вул. Новосадова, 13, р/р 0774
в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 351533, ) на користь Державного
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул.
Мечникова, 16-А, р/р 0607, р/р 0606,
р/р 0608 в ПАТ "Альфа - Банк", МФО 300346,
) 1827,00 грн. витрат зі
сплати судового збору.

Суддя Н.С. Добреля