м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 17 820, 59 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін :
Від позивача: Горбан А.В.
(дов. №1282-О від 15.04.2014)
Від відповідача не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 17 820, 59 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 01.07.2014 порушено провадження у
розгляду на 16.07.2014.
Представник відповідача в судове
засідання 16.07.2014 не з'явився, причин не
явки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи, був належним
Представник позивача прибув в судове
засідання 16.07.2014, надав пояснення по
справі та подав додаткові докази по
справі.
Розгляд справи відкладено на 21.08.2014.
В судове засідання 21.08.2014 прибув
представник позивача, надав пояснення
по справі та подав додаткові докази по
справі.
Представник відповідача в судове
засідання 21.08.2014 не прибув, причин
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
(2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2011 ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач)
було підписано заяву про відкриття
поточного рахунку (далі - Заява).

Згідно Заяви відповідач приєднався до
"Умов та правил надання банківських
послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку,
що розміщені в мережі Іитернет на сайті
http://privatbank.ua, які разом із Заявою
складають Договір банківського
обслуговування № б/н від 22.09.2011 (далі -
Договір) та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок 7728 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
кліент-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до 3.18.1.16. Умов - при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовою або електронною
Інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" -
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 Цивільного
кодексу України - якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов - кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3. Умов - кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8 Умов - Проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.18.1.6. Умов зазначає, що
Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Як свідчать матеріали справи, свої
зобов'язання за договором публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК"(далі позивач)
виконало в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
12 000 грн., про що свідчить виписка по
рахунку.

Відповідно до розділу Умов 3.18.4. яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуления дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі - "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулению"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулению, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулению.
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашеная кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду в якому
дебетове сальдо підлягало обнулению,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім) % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого "Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за Договором
обслуговування кредитних лімітів на
поточному рахунку, відповідач станом
на 10.06.2014 має заборгованість - 17 820,59 грн.
яка складається з наступного:

- 12 000 грн. - заборгованість за
кредитом:

- 3 556,88 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 1 183,71грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

- 1 080 грн. - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов - При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.і, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п.. п.
3.18.1.8, 3,18.2,2.3. 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п., п. 3.18.2.2.5. 3.18.4.4. 3.18.4.5,
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту. Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, відповідно до 3.18.5.4 Умов -
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.18.0.5.1." 3.18.5,2, 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 (Трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.18.6.1. Умов зазначено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі) та / або з моменту
надання Клієнтом розрахункових
документів на використання коштів у
рамках кредитної Ліміту в межах
зазначених у них сум, і діє в обсязі
перерахованих засобів до повного
виконання зобов'язань сторонами,

Однак, в порушення зазначених норм
закону та умов Договору відповідач
зобов'язання за вказаним Договором
належним чином не виконав, а саме не
сплатив необхідні кошти для погашення
заборгованості.

Таким чином судом встановлено факт
наявності порушень відповідачем
взятих на себе господарських
зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор -прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є, зокрема, договори та
інші правочини.

Отже, факт несплати відповідачем
позивачу заборгованості належним
чином доведений, що дає суду підстави
задовольнити позов позивача в частині
стягнення з відповідача боргу в сумі:

- 12 000 грн. - заборгованість за
кредитом:

- 3 556,88 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 1 080 грн. - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, позивач просить суд
стягнути з відповідача пеню в сумі 1
183,71 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Стаття 627 ЦК України вказує, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Отже, згідно з розрахунком позивача
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пеня в сумі 1 183,71 грн.
Суд вважає даний розрахунок
обґрунтованим та задовольняє позовні
вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
стягуються понесені позивачем витрати
по сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (02091, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, )
основну заборгованість в розмірі 12 000
(дванадцять тисяч) грн. 00 коп., пеню в
сумі 1 183 (одна тисяча сто вісімдесят
три) грн. 71 коп., заборгованість по
процентам за користування кредитом в
сумі 3 556 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят
шість) грн. 88 коп., заборгованість по
комісії за користуванням кредитом в
сумі 1 080 (одна тисяча вісімдесят) грн. 00
коп. та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Повний текст складено 28.08.2014

Суддя
Л.Д. Головатюк