ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2014 р.
Справа № 922/1557/14

За позовом:Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» в особі
Центральної філії Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто», м.
Київ;до відповідача:Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Вона», м. Львів;про:стягнення
14604,33 грн. Суддя - Крупник Р.В. Секретар -
Яслик Н.М.Представники сторін:від
позивача:не з'явився;від
відповідача:Сидор В.Д. - представник
(довіреність №31/01 від 31.01.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки передбачені ст. 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 23.04.2014р.
порушено провадження у справі № 922/1557/13
за позовом ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» в особі
Центральної філії ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» до ПАТ
«Страхова компанія «Велта» про
стягнення 15604,33 грн., розгляд справи
призначено на 20.05.2014р.

20.05.2014р. ухвалою суду вказана справа у
зв'язку з її непідсудністю
Господарському суду Харківської
області була передана Господарському
суду Львівської області. 28.05.2014р.
Господарським судом Львівської
області, згідно вимог ст. 2-1 ГПК України,
проведено автоматизований розподіл
справ, внаслідок якого, справу було
передано на розгляд судді Крупнику Р.В.

Ухвалою від 30.05.2014р. суд прийняв справу
до розгляду, виправив найменування
відповідача ПАТ «Страхова компанія
«Велта» на ПАТ «Страхова компанія
«Вона» у зв'язку з перейменуванням
відповідача, розгляд справи призначив
на 16.06.2014р. У зв'язку з неявкою
представників сторін в судове
засідання 16.06.2014р., розгляд справи було
відкладено на 03.07.2014р.

20.06.2014р. на адресу суду від позивача
надійшла заява про зменшення розміру
позовних вимог, відповідно до якої
позивач просив суд у зв'язку з
частковою сплатою відповідачем
заборгованості в розмірі 1000,00 грн.,
стягнути з останнього 14604,33 грн. Ухвалою
від 03.07.2014р. прийняв вказану заяву до
розгляду та відклав розгляд справи на
11.08.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 11.08.2014р. не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
час, дату та місце судового розгляду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
заявлені вимоги обґрунтовує тим, що
15.01.2011р. між ТОВ «Порше Лізинг України»
та ВАТ «Українська страхова компанія
«Дженералі Гарант» укладено Договір
добровільного страхування
транспортного засобу, оформленого
полісом « 19G-0367042, предметом якого
являлися майнові інтереси
страхувальника (ТОВ «Порше Лізинг
Україна»), пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортними засобами, що належать
страхувальнику. 08.11.2011р. на вул. Яроша, 39
у м. Харкові сталася ДТП, внаслідок
якого застрахованому автомобілю марки
«Ауді» модель А8 реєстраційний номер
НОМЕР_1 завдано пошкоджень. Вказана ДТП,
відбулася з вини водія автомобіля
марки «Деу Ланос», реєстраційний номер
НОМЕР_2, цивільна відповідальність
якого на момент вчинення ДТП була
застрахована відповідачем. В
досудовому порядку позивач звертався
до відповідача з претензією, якою
вимагав перерахувати 15604,33 грн.
страхового відшкодування, яке було
виплачене страхувальнику, однак
незважаючи на те, що відповідач визнав
заборгованість, її не погасив, що в свою
чергу стало підставою для звернення
позивача до суду.

Представник відповідача в судове
засідання 11.08.2014р. з'явився, позовні
вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог
визнав, однак пояснив суду, що у зв'язку
з складним фінансовим становищем
відповідача, останній немає змоги
погасити заборгованість у повному
розмірі відразу, відтак просив суд
прийняти рішення з розстрочкою його
виконання відповідно до графіка
погашення заборгованості, наведеного у
відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
ВГС України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2009р. між Відкритим акціонерним
товариством «Українська страхова
компанія «Дженералі Гарант» (надалі -
Позивач, Страховик) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Порше
Лізинг Україна» (надалі -
Страхувальник) укладено Генеральний
договір добровільного страхування
транспортних засобів №01 (надалі -
Генеральний договір), предметом якого
виступають майнові інтереси
страхувальника, які не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортними
засобами, що належать страхувальнику, а
саме згідно з переліком автомобілів,
які застраховані впродовж одного
календарного місяця, за формою
наведеною у додатку №1 до цього
Генерального договору.

15.01.2011р. між позивачем та
страхувальником укладено Договір
добровільного страхування
транспортного засобу №19G-0367042 (надалі -
Договір), оформлений Полісом
добровільного страхування
транспортного засобу №19G-0367042 (надалі -
Поліс).

Як вбачається зі Статуту ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-авто», 20.04.2011р. черговими
загальними зборами акціонерів ВАТ
«Українська страхова компанія
«Дженералі Гарант» змінено
найменування ВАТ «Українська страхова
компанія «Дженералі Гарант» на ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-авто».

Даний поліс діє згідно з особливими
умовами Генерального договору
добровільного страхування
транспортних засобів №01 від 05.05.2009р.

Відповідно до положень Договору, його
предметом являються майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
закону, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом автомобіля марки
Ауді, модель А8, реєстраційний номерний
знак НОМЕР_1, який належить йому на
праві власності, повного
господарського відання, оперативного
управління або на інших законних
підставах.

Згідно положень Полісу, строк його дії
становить з 15.01.2011р. до 14.01.2015р.

Крім цього, 01.11.2011р. між страховиком та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євроасистанс»
укладено Договір доручення (агентський
договір) №277/14/2300, за умовами якого
довіритель (страховик) доручив, а
повірений (страховий агент) в порядку
та на умовах, визначених цим Договором,
за винагороду зобов'язується від імені
та за рахунок довірителя виконувати
частину його страхової діяльності,
пов'язаної з виконанням та
обслуговуванням договорів
страхування, укладених з довірителем, з
організацією надання послуг
страхувальникам, застрахованим особам,
потерпілим, тощо у разі настання
страхового випадку та здійснення
страхових виплат, у т.ч. оформлення
документів, передбачених даним
договором, договорами страхування,
Правилами страхування та
законодавством України, необхідних для
своєчасної виплати страхового
відшкодування, а також здійснення цих
виплат, вчинення інших юридичних дій,
відповідно до даного договору.

08.11.2011р. у м. Харкові на вул. Яроша, 39
сталася ДТП, внаслідок якої
транспортному засобу страхувальника
Ауді А8, реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1 було завдано механічних
пошкоджень.

16.11.2011р. спеціалістом (експертом) ТОВ
«Естімейт Плюс» здійснено огляд
пошкодженого автомобіля
страхувальника, за результатами якого
складено Акт огляду транспортного
засобу (дефектна відомість) №838р. У
вказаному Акті перелічено пошкодження,
які зазнав застрахований транспортний
засіб - автомобіль Ауді А8,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

На підставі заяви ТОВ «Євроасистанс»
(страхового агента за договором
доручення (агентський договір) №277/14/2300
від 01.11.2011р.), акту огляду транспортного
засобу (дефектна відомість) №838р від
16.11.2011р., спеціалістом ТОВ «Естімейт
Плюс» 22.11.2011р. складено Звіт про
незалежну оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику КТЗ №838. Згідно вказаного
Звіту, вартість матеріального збитку
завданого власнику КТЗ Ауді А8,
державний номер НОМЕР_1 в результаті
його пошкодження складає з ПДВ 22189,32
грн.

Як вбачається з рахунку-фактури ТОВ
«Ауді Центр Київ» №11112121, вартість
виконаних робіт та запасних частин
(матеріалів) становить 23760,58 грн. з ПДВ.

Оскільки, цивільно-правова
відповідальність страхувальника
застрахована позивачем, 28.11.2011р. ТОВ
«Порше Лізинг Україна» звернулося до
позивача з заявою б/н від 25.11.2011р. про
виплату страхового відшкодування, якою
просило виплатити страхове
відшкодування у зв'язку з ДТП, яка
трапилася 08.11.2011р. та перерахувати
страхове відшкодування на рахунок ТОВ
«Ауді Центр Київ».

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 12.12.2011р. у справі №
3-5957/11 встановлено, що вказана ДТП
відбулася внаслідок порушення водієм
автомобіля марки «Деу Ланос»
реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 -
ОСОБА_3 вимог п. 13.1 Правил дорожнього
руху України. Даною постановою суду,
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

За умовами підпункту 6.1.3. пункту 6.1.
Генерального договору, страховик
зобов'язаний скласти страховий акт
протягом семи робочих днів після
отримання усіх необхідних документів,
у т.ч. калькуляції розміру збитків.

На виконання умов Договору,
уповноваженим представником позивача
проведено розрахунок суми страхового
відшкодування та складено Страховий
акт №129842 згідно якого ДТП, яка
відбулася за участю застрахованого
автомобіля 08.11.2011р. визнана страховим
випадком, розмір страхового
відшкодування (з вирахуванням франшизи
7156,25 грн.) склав 16604,33 грн.

На підставі страхового акту, заяви
страхувальника про виплату страхового
відшкодування, звіту про незалежну
оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику КТЗ та ін. документів
позивачем 08.12.2011р. здійснено виплату
страхового відшкодування
страхувальнику, шляхом перерахування
грошових коштів в розмірі 17054,33 грн., що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням №3936 від
08.12.2011р.

Разом з тим, як вбачається з письмових
уточнень до позовної заяви, під час
розрахунку розміру страхового
відшкодування, аварійним комісаром
було невірно вираховано суму франшизи
6706,25 грн., тому страхове відшкодування
виплачене в більшому розмірі, ніж
потрібно, натомість вірний розмір
франшизи, який потрібно було
застосувати складає 7156,25 грн., а
страхове відшкодування, яке підлягало
виплаті мало скласти 16604,33 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність винуватця ДТП і
водночас власника автомобіля марки
«Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2 -
ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була
застрахована відповідачем, згідно
Полісу серії АА №5081014 від 25.07.2011р., що
підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ та
витягом з комп'ютерної програми 1С:
Підприємство-Бухгалтерський облік для
України:ПАТ «СК «Вона».

З матеріалів справи, зокрема, заяви
№129842/22 від 14.05.2013р. вбачається, що
позивач в досудовому порядку звертався
до відповідача з вимогою відшкодувати
15604,33 грн. страхового відшкодування (з
вирахуванням франшизи в розмірі 1000,00
грн. згідно полісу ОСЦПВ №АА/5081014), яке
було виплачено страхувальнику у
зв'язку з пошкодженням його автомобіля
ОСОБА_3 (цивільно-правова
відповідальність якого застрахована
відповідачем).

Листом №441 від 18.05.2013р. відповідач
повідомив ПАТ «Українська СК
«Гарант-авто», що ним прийняте рішення
про виплату страхового відшкодування
та яке в свою чергу, буде здійснене в
строки, передбачені п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Оскільки після одержання вказаного
листа, страхове відшкодування в
розмірі 15604,33 грн. виплачене
відповідачем не було, позивач
звернувся за захистом своїх прав до
суду.

Як вбачається з долученого до
матеріалів справи платіжного
доручення №82 від 13.06.2014р., відповідачем
частково погашено заборгованість в
розмірі 1000,00 грн., відповідно до сплати
залишилося 14604,33 грн.

Станом на день розгляду справи судом,
докази сплати відповідачем решти
страхового відшкодування в матеріалах
справи відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення страхового відшкодування
такими, що підлягають задоволенню
повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України
встановлено, що предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані, зокрема, з відшкодуванням
шкоди, завданої страхувальником
(страхування відповідальності).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Положеннями ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

В підпункті 3.1.1. пункту 3.1. Генерального
договору сторони погодили, що
страховик бере на себе зобов'язання за
умовами цього Договору відшкодувати
страхувальнику прямі збитки, що
виникли внаслідок пошкодження чи
знищення транспортного засобу або його
частин (у т.ч. фар, дзеркал, стекол)
внаслідок ДТП.

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено
перелік витрат, які відшкодовуються
страховою компанією, до яких, з-поміж
іншого, належать витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Частиною 4 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування (крім регламентної
виплати, передбаченої підпунктом "а"
пункту 41.1 статті 41 цього Закону),
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на підставі страхового акту,
заяви страхувальника про виплату
страхового відшкодування, звіту про
незалежну оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику КТЗ та ін. документів
здійснено виплату страхового
відшкодування страхувальнику, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням №3936 від
08.12.2011р.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи в
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ
«Про страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів» при
настанні страхового випадку страховик
(страхова організація, що має право на
здійснення обов'язкового страхування
цивільної-відповідальності)
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що ДТП сталася з
вини водія автомобіля марки «Деу
Ланос», державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_3,
що підтверджується постановою
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 12.12.2011р. у справі № 3-5957/11.

З огляду на вищенаведене, у
відповідача, як страховика
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу, винного
у ДТП, виник обов'язок з відшкодування
позивачеві, як страховику
цивільно-правової відповідальності
потерпілої у ДТП особи, в порядку
регресу суми виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 14604,33 грн.

З приводу клопотання відповідача про
розстрочення виконання рішення, суд
зазначає наступне.

Як зазначив ВГС України в п. 7.2.
Постанови від 17.10.2012 № 9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
Листом №441 від 18.05.2013р. відповідач
повідомив ПАТ «Українська СК
«Гарант-авто», що ним прийняте рішення
про виплату страхового відшкодування,
яка буде здійснена в строки,
передбачені п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Зважаючи на те, що зобов'язання зі
сплати боргу відповідачем не
виконується вже більше року, розмір
боргу (14604,33 грн.) на думку суду є
незначним, а також ту обставину, що
складна економічна ситуація та
фінансова нестабільність торкнулася
всіх без винятку суб'єктів
господарювання в Україні, а
розстрочення виконання рішення суду
може призвести до негативних
фінансових наслідків для позивача, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
клопотання відповідача про
розстрочення виконання рішення суду,
слід відмовити.

Відтак суд зазначає, що позовні вимоги
є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
визнані відповідачем, а тому
підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України судовий збір підлягає
стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Вона» (79035, м. Львів, вул.
Кримська, 28, офіс 501; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-авто» (01042, м. Київ,
пров. Новопечерський, 19/3; ) 14604,33 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу та 1827,00
грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
15.08.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.