м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/15910/14 08.09.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Арсенал
страхування"доПублічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача -
ОСОБА_1простягнення 23 671,14 грн. Суддя
Бойко Р.В.

Представники сторін:

Від позивача:не з'явився Від
відповідача : не з'явивсяВід третьої
особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Арсенал
страхування" (надалі - "ПАТ "СК "Арсенал
страхування") звернулось до
господарського суду міста Києва із
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто" (надалі
- "ПАТ "УСК "Гарант-Авто") про стягнення 23
671,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ
"СК "Арсенал страхування" на підставі
договору добровільного страхування
наземного транспорту №122/12-Тз/М від
22.06.2012 р. внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди
(надалі - "ДТП") виплачено страхове
відшкодування у розмірі 23 583,91 грн.
власнику автомобіля марки Renault Scenic,
реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки Fiat Tempra, реєстраційний номер
НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована
ПАТ "УСК "Гарант-Авто" на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АЕ/2088643, а тому позивач вказує,
що обов'язок з відшкодування збитків
покладається на відповідача. Крім того,
за неналежне виконання відповідачем
своїх грошових зобов'язань позивач
просить стягнути з нього 3% річних у
розмірі 87,23 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.08.2014 р. порушено провадження
у справі №910/15910/14, залучено до участі у
справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_1 та
призначено розгляд справи на 08.09.2014 р.

29.08.2014 р. до канцелярії суду надійшло
клопотання представника позивача, в
якому він просив здійснювати розгляд
справи без його участі.

В судове засідання 08.09.2014 р. представник
позивача не з'явився, надав суду
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача в судове
засідання 08.09.2014 р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відміткою про
відправлення на зворотному боці ухвали
суду, конвертом та довідкою відділення
поштового зв'язку, в якій зазначено
причину повернення - за закінченням
встановленого строку зберігання.

За змістом ч. 1 ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України у разі
ненадання сторонами інформації щодо їх
поштової адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 01042, м. Київ, провулок
Новопечерський, буд. 19/3, на яку було
відправлено ухвалу суду,
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами, інформацією з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, яка
міститься на офіційному веб-сайті
Державного підприємства
"Інформаційно-ресурсний центр" за
адресою http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html та
вказано у позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила, хоча про час та місце
судового розгляду була повідомлена
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на
зворотному боці ухвали суду та
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення
№464, яке було отримане 26.08.2014 р.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що сторони та третя особа
повідомлені про час та місце судового
розгляду належним чином, а матеріали
справи містять достатні докази для її
розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2012 р. між ПАТ "СК "Арсенал
страхування" (страховик) та ОСОБА_3
(страхувальник) укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту №122/12-Тз/М (надалі -
"Договір"), об'єктом страхування за яким
є майнові інтереси страхувальника, що
не суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням майном, а саме:
автомобілем Renault Scenic, реєстраційний
номер НОМЕР_1, на випадок настання
страхових випадків, зокрема,
пошкодження чи знищення транспортного
засобу або його частин внаслідок ДТП.

04.12.2013 р. о 23:00 год. по вул.
Чорноморського Козацтва у м. Одеса
сталася ДТП за участі застрахованого
автомобіля Renault Scenic, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та автомобіля марки Fiat
Tempra, реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме:
ОСОБА_1, керуючи автомобілем Fiat Tempra, не
врахував дорожньої обстановки, не
дотримався безпечної дистанції та
безпечного інтервалу, внаслідок чого
допустив зіткнення з автомобілем Renault
Scenic, чим було спричинено механічні
пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується
довідкою про ДТП від 04.12.2013 р. та
відомостями №9313093 про
дорожньо-транспортну пригоду.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього
руху України, що підтверджується
постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 18.12.2013 р. у справі
№523/19271/13-ц, відповідно до якої ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №122/12-Тз/М-1
від 24.12.2013 р., у відповідності до звіту
№70/12-13 від 26.12.2013 р. про оцінку вартості
(розміру) збитків, завданих
пошкодженням транспортного засобу,
ремонтної калькуляції №motors0051 від
09.12.2013 р., рахунку-фактури СТО №СФсто-2966
від 09.12.2013 р., розрахунку страхового
відшкодування від 24.12.2013 р., та на
підставі заяви страхувальника про
виплату страхового відшкодування від
05.12.2013 р., позивач виконуючи свої
зобов'язання за Договором, здійснив
відшкодування завданої шкоди
внаслідок спірної ДТП шляхом виплати
коштів у сумі 23 583,91 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№4845 від 27.12.2013 р.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Із постанови Суворовського районного
суду м. Одеси від 18.12.2013 р. у справі
№523/19271/13-ц вбачається, що транспортний
засіб - автомобіль Fiat Tempra,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди автомобілю Renault Scenic,
реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходився
під керуванням ОСОБА_1.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Fiat
Tempra, реєстраційний номер НОМЕР_2, -
ОСОБА_1, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля Fiat Tempra, реєстраційний номер
НОМЕР_2, застрахована ПАТ "УСК
"Гарант-Авто" на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АЕ/2088643, що підтверджується
Інформацією з єдиної централізованої
бази даних МТСБУ.

Вказаним договором (поліс №АЕ/2088643)
передбачено, що франшиза становить
нуль, а ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. У разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Нормою ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

З наведеного вбачається, що належним
доказом розміру відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу є висновок особи, яка
згідно чинного законодавства України
має право на проведення експертної
оцінки майна (суб'єкт оціночної
діяльності або аварійний комісар).

В матеріалах справи наявний звіт №70/12-13
про оцінку вартості (розміру) збитків,
завданих пошкодженням транспортного
засобу, складений 26.12.2013 р. суб'єктом
оціночної діяльності - регіональним
партнером Товариства з обмеженою
відповідальністю "Декра Експерт"
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності НОМЕР_3, виданий Фондом
державного майна України 18.12.2012 р.),
відповідно до якого вартість
матеріального збитку завданого
автомобілю Renault Scenic, реєстраційний
номер НОМЕР_1, з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, в
результаті його пошкодження при
спірному ДТП, дорівнює 25 447,45 грн. в тому
числі ПДВ.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що матеріалами справи підтверджено
вартість відновлювального ремонту
застрахованого транспортного засобу з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу у розмірі 25 447,45 грн.

З наявного в матеріалах справи
платіжного доручення №4845 від 27.12.2013 р.
вбачається, що позивачем було
перераховано на рахунок СТО кошти у
розмірі 23 583,91 грн. на ремонт автомобіля
Renault Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1, (в
якості страхового відшкодування
страхувальнику за Договором), а отже, до
ПАТ "СК "Арсенал страхування" перейшло в
межах суми 23 583,91 грн. право вимоги до
ПАТ "УСК "Гарант-Авто" страхового
відшкодування.

Судом встановлено, що до позивача
перейшли всі права потерпілого згідно
ст. 512 Цивільного кодексу України, а
тому, оскільки правовідносини між
потерпілим та страховиком за полісом
ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", заміна
кредитора в зобов'язанні не змінює їх
суті та норми, якою вони регулюються.

З метою отримання страхового
відшкодування позивач на підставі
ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу
України та ст.ст. 35, 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" звернувся до відповідача із
претензією №/К від 24.02.2014 р., в
якій просив перерахувати кошти в
розмірі 23 583,91 грн. на рахунок ПАТ "СК
"Арсенал страхування" Вказаний лист був
отриманий ПАТ "УСК "Гарант-Авто" 03.03.2014
р., що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення №818.

У відповідності до пункту 36.2 статті 36
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страховик (МТСБУ)
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, відповідач не пізніш як
через 90 днів з дня отримання претензії
№/К від 24.02.2014 р. (03.03.2014 р.)
повинен був прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його, тобто до 02.06.2014 р. (відповідно до
вимог ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу
України, оскільки останній день
закінчення строку - 01.06.2014 р. перепадає
на вихідний день - неділя), а з 03.06.2014 р. є
таким, що прострочив виконання свого
зобов'язання з виплати страхового
відшкодування.

Враховуючи визначені полісом №АС/2088643
розмір франшизи - нуль, встановлений
розмір вартості відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, право на
відшкодування якого перейшло до
позивача, - 23 583,91 грн., відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 23 583,91 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 87,23 грн., нарахованих у період з
03.06.2014 р. по 18.07.2014 р.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З аналізу положень глави 47 Цивільного
кодексу України, можна зробити
висновок, що грошовим зобов'язанням є
зобов'язання, яке виражається в
грошових одиницях України (грошовому
еквіваленті в іноземній валюті), тобто
будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Відтак, грошове зобов'язання - це таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана сплатити гроші на
користь другої сторони (кредитора), а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Виходячи з викладеного, грошовим слід
вважати будь-яке зобов'язання, що
складається, у тому числі, із
правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Вказана позиція викладена Верховним
Судом України у постанові від 04.02.2014 у
справі №3-1гс14.

Враховуючи зазначене та положення
статей 11, 509 Цивільного кодексу України,
грошові зобов'язання можуть виникати з
цивільно-правового договору та на
інших підставах, передбачених
цивільним законодавством України.

Положення частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України
застосовуються за невиконання
грошових зобов'язань та знаходиться в 51
Главі Цивільного кодексу України, яка
має назву "Правові наслідки порушення
зобов'язання. Відповідальність за
порушення зобов'язання", а дана глава
міститься у розділі І "Загальні
положення про зобов'язання" книги
п'ятої Цивільного кодексу України.
Наведене свідчить, що положення такої
статті стосуються як договірних, так і
не договірних зобов'язань, тобто до
порушення грошових зобов'язань,
незалежно від визначених статті 11
Цивільного кодексу України підстав їх
виникнення.

Відповідно до правового висновку, який
міститься в постанові судових палат у
цивільних та господарських справах
Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у
справі №6-112цс13 при виплаті страховою
компанією страхового відшкодування
згідно ст. 993 Цивільного кодексу
України до неї переходить право вимоги
потерпілого, тобто, підлягають
застосування положення ст. 512
Цивільного кодексу України - заміна
кредитора у вже існуючому зобов'язанні.

За змістом статті 514 Цивільного кодекс
України зміна кредитора у зобов'язанні
(в т.ч. внаслідок переходу права вимоги
на підставі статті 993 Цивільного
кодексу України та статті 27 Закону
України "Про страхування") у
передбачений чинним законодавством
спосіб не виключає нарахування
інфляційних витрат та 3% річних, які є
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами.

Таким чином, позивач правомірно
нарахував 3% річних за несвоєчасну
виплату відповідачем (страховиком за
полісом №АЕ/2088643) суми страхового
відшкодування.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених
до стягнення 3% річних, нарахованих
позивачем за період з 03.06.2014 р. по 18.07.2014
р. та за відсутності правових підстав
для виходу за межі позовних вимог,
прийшов до висновку про правомірність
вимоги ПАТ "СК "Арсенал страхування" до
ПАТ "УСК "Гарант-Авто" про стягнення 3%
річних у розмірі 87,23 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі та стягнути з ПАТ "УСК
"Гарант-Авто" на користь ПАТ "СК "Арсенал
страхування" суму страхового
відшкодування у розмірі 23 583,91 грн. та 3%
річних у розмірі 87,23 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Арсенал
страхування" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" (01042, м. Київ,
провулок Новопечерський, буд. 19/3;
ідентифікаційний код 16467237) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Арсенал
страхування" (03056, м. Київ, вул.
Борщагівська, 154; ідентифікаційний код
33908322) суму страхового відшкодування у
розмірі 23 583 (двадцять три тисячі
п'ятсот вісімдесят три) грн. 91 коп., 3 %
річних у розмірі 87 (вісімдесят сім) грн.
23 коп. та судовий збір у розмірі 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 09.09.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко