КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р. Справа№ 910/11852/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Іванова Х.О. дов. № б/н від
15.05.14р; Удовенко О.П. - директор;

від відповідача: не з'явились;

слухач: ОСОБА_4 - НОМЕР_1

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хліб столиці»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року

у справі №910/11852/14 (Суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного підприємства
«Удіс-Продсервіс»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хліб столиці»

про стягнення 918 578,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПП «Удіс-Продсервіс» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до ТОВ «Хліб столиці»
про стягнення 918 578,72 грн.(т. І, а.с. 7-15).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року по справі №
910/11852/14 позов задоволено повністю (т. І,
а.с. 219-223).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою в якій просить,
змінити рішення Господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року у
справі № 910/11852/14 в резолютивній частині
та встановити розстрочку виконання
рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийняте з
порушенням норм процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
взято до уваги клопотання про
відкладення розгляду справи для
забезпечення можливості погодити
умови мирової угоди.

Автоматизованою системою
документообігу суду здійснено
розподіл справ між суддями, відповідно
до якого апеляційну скаргу ТОВ «Хліб
столиці» по справі № 910/11852/14 передано
на розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді:
Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27 серпня 2014
року прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено справу №
910/11852/14 до розгляду на 09 вересня 2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 09
вересня 2014 року, у зв'язку з
перебуванням суддів Жук Г.А. та
Мальченко А.О. у відпустці, встановлено
розглядати справу № 910/11852/14 у складі
колегії: головуючий суддя: Чорногуз
М.Г., судді: Агрикова О.В., Суховий В.Г.

В судовому засіданні 09 вересня 2014 року
представники позивача надали суду свої
пояснення, в яких проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
просили рішення Господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року у
справі № 910/11852/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином, про
причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про
прийняття апеляційної скарги до
провадження учасників процесу було
попереджено, що у разі неявки у судове
засідання їх представників, справа
буде розглянута за наявними
матеріалами, а неявка представника
відповідача не перешкоджає повному,
всебічному та об'єктивному розгляду
справи, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними
матеріалами та за відсутності
представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

02 січня 2013 року між ПП
«Удіс-Продсервіс» (постачальник) та ТОВ
«Хліб столиці» (покупець) укладено
договір поставки №71 (далі - договір), (т.
І, а.с. 37)

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. вказаного
договору постачальник зобов'язується
поставити та передати у власність, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар - харчову сировину
згідно зі специфікаціями, що є
невід'ємною частиною цього договору. В
специфікаціях зазначаються: назва,
асортимент, ціна за одиницю товару,
інші умови та вимоги до якості товару,
поставка якого гарантується
постачальником з межах строку, на який
складена специфікація.

В пунктах 4.3., 4.4., договору сторони
погодили, що оплата товару
здійснюється безготівково в
національній валюті України шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника. Оплата
здійснюється покупцем протягом 30 (
тридцяти ) календарних днів з часу
поставки товару на підставі
рахунку-фактури, виставленого
постачальником.

Пунктом 8.1. договору погоджено, що
договір набуває чинності 02 січня 2013
року та діє до 31 грудня 2013 року.

31 грудня 2013 року сторони підписали
Додаткову угоду до Договору №71 якою
продовжили строк дії договору до 31
грудня 2014 року (т. І, а.с. 38).

Позивач зазначає, що на виконання умов
договору, в період з грудня 2013 року по
лютий 2014 року поставив відповідачу
товар на загальну суму 1 437 551,54 грн., що
підтверджується підписаними між
сторонами видатковими накладними,
рахунками фактурами, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними та довіреностями на
отримання матеріальних цінностей (т. І,
а.с. 46-188).

Як зазначає позивач, відповідач за
поставлений товар оплатив частково, а
саме в розмірі в розмір 573 360,00 грн.
Заборгованість в розмірі 864 191,54 грн.
відповідачем не оплачена. (1 437 551,54 грн. -
573 360,00 грн. = 864 191,54 грн.).

За своєю правовою природою договір,
який укладений між позивачем та
відповідачем є договором поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

На виконання умов договору, позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 1 437 551,54 грн., що підтверджується
видатковими та товарно-транспортними
накладними, поставлений товар
прийнятий уповноваженими на те
представниками, повноваження яких
підтверджується довіреностями.
Відповідач, в супереч умов договору,
свої зобов'язання в частині оплати за
поставлений товар не виконав в повному
обсязі, заборгованість в сумі 864 191,54
грн. не сплатив. Доказів про погашення
чи спростування заборгованості, як до
суду першої інстанції так і до суду
апеляційної інстанції відповідач не
надав.

Крім того, в матеріалах справи
містяться акти звірки
взаєморозрахунків (т. І, а.с. 189-192.).
Згідно акту звірки взаєморозрахунків
станом на 31 березня 2014 року
заборгованість ТОВ «Хліб столиці»
перед ПП «Удіс-Продсервіс» становить 914
191,54 грн. Вказаний акт підписаний
сторонами та скріплений печатками (т. І,
а.с. 192).

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про правомірність та
обґрунтованість вимог ПП
«Удіс-Продсервіс» про стягнення
заборгованості за договором поставки,
а відтак і про необхідність їх
задоволення.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача пені, 3 % річних та
інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено,
що штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно пункту п. 6.4. договору у випадку
порушення строків оплати за
поставлений товар Покупець сплачує
Постачальнику пеню у розмірі 0,05 % від
суми заборгованості за кожен
календарний день прострочення, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла на момент прострочення
платежу.

Провівши повторний розрахунок суми
пені, 3% річних та інфляційних втрат за
допомогою «калькулятора підрахунку
ЛІГА:ЗАКОН», колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановила, що Господарський суд міста
Києва дійшов вірного висновку, що сума
пені, яка підлягає до стягнення,
становить 138,93 грн., сума інфляційних
втрат становить 45 809,94 грн. та сума 3%
річних - 8 438,31 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає, що судом першої
інстанції не взято до уваги клопотання
про відкладення розгляду справи для
збезпечення можливості погодити умови
мирової угоди.

Колегія суддів зазначає, що вказане
твердження апелянта є необґрунтоване,
оскільки, як вбачається з клопотання
про відкладення розгляду справи (т. І,
а.с. 198-199), відповідач просив відкласти
судове засідання яке призначено на 08
липня 2014 року. Ухвалою від 08 липня 2014
року судове засідання призначено на 05
серпня 2014 року (т. І, а.с. 209). Проте,
незважаючи на те, що розгляд справи
було перенесено відповідач не надав
суду ні тексту мирової угоди, ні будь
яких доказів існування обставин, які б
могли бути підставою для відмови в
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач просив
змінити рішення суду першої інстанції
в резолютивній частині та встановити
розстрочку виконання рішення.

Проте, вказана вимога не підлягає
задоволенню, оскільки на підтвердження
обставин, які б могли бути підставою
для розстрочки виконання рішення
відповідач не надав суду жодних
доказів, крім того, вказана вимога не
була заявлена в судді першої інстанції.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 ГПК України, які б могли
стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні Господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року по справі №
910/11852/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ТОВ «Хліб столиці»
на рішення Господарського міста Києва
від 05 серпня 2014 року по справі № 910/11852/14
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Хліб
столиці» на рішення господарського
суду міста Києва від 05 серпня 2014 року по
справі № 910/11852/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року по
справі № 910/11852/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/11852/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109 ГПК
України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

В.Г. Суховий