ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" серпня 2014 р.Справа № 916/1800/14

За позовом: Виробничо-сервісної фірми
"Гідрогеосервіс" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю;

до відповідача: 1) Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт";

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії

про стягнення 68 945,69 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Оськін М.Д. - довіреність
від 19.12.2013р.; Діденко Ю.Г. - директор
згідно протоколу №1 від 25.02.2014р.

від відповідача 1: Перейма Д.О. -
довіреність № 133 від 25.12.2013р.

від третьої особи: Остапов В.В. -
довіреність від 05.05.2014р.

У судовому засіданні було оголошено
перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: 15.05.2014р. Виробничо-сервісна
фірма "Гідрогеосервіс" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю звернулась до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт", в якій, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог (т.2 а.с.34-36), просить суд
стягнути з відповідача основну
заборгованість у сумі 55 690,33 грн., пеню у
сумі 3 791,34 грн., 3% річних у сумі 2 034,04 грн.,
індекс інфляції у сумі 7 429,98 грн., а
також витрати по сплаті судового збору
у сумі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем умов договору на
виконання геологорозвідувальних робіт
№11/01-РПВ(649-ОТ) від 09.09.2011р. в частині
повної та своєчасної сплати грошових
коштів за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.05.2014р. порушено
провадження у справі №916/1800/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні.

16.06.2014р. Державним підприємством
"Іллічівський морський торговельний
порт" було надано суду відзив на
позовну заяву (т.1 а.с.37-39), в якому
зазначено, що внаслідок реорганізації
ДП "Іллічівський морський торговельний
порт" та інших підприємств морського
транспорту утворено ДП "Адміністрація
морських портів України".

Згідно п. 3 наказу Міністерства
інфраструктури України від 19.03.2013 року
№ 163 "Про заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту та утворення ДП
"Адміністрація морських портів
України", ДП "Адміністрація морських
портів України" є правонаступником
державних підприємств морського
транспорту в частині майна, прав та
обов'язків відповідно до розподільчих
балансів.

Як вказує відповідач у відзиві на
позов, на виконання вказаного наказу
ДП "Іллічівський морський
торговельний порт" був складений
розподільчий баланс майна, майнових
прав та зобов'язань ДП "Іллічівський
морський торговельний порт", що
переходить до ДП "Адміністрація
морських портів України".

Відповідно до акту приймання-передачі
майна, майнових прав та зобов'язань від
13.06.2013 року № 482/19 (а.с.40-43) від ДП
"Іллічівський морський торговельний
порт" до ДП "Адміністрація
морських портів України" з усіма
правами та обов'язками було передано
договір на виконання
геологорозвідувальних робіт від 09.09.2011
року № 649-ОТ.

З урахуванням викладеного, відповідач
просив суд замінити первісного
відповідача ДП "Іллічівський морський
торговельний порт" на його
правонаступника ДП "Адміністрація
морських портів України" в особі
Іллічівської філії.

23.06.2014р. ВСФ "Гідрогеосервіс" у вигляді
ТОВ до канцелярії суду подано
пояснення (т.1 а.с.53), в яких позивач
зазначив, що 13.06.2013р. між ДП
"Іллічівський морський торговельний
порт", ДП "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії та ВСФ "Гідрогеосервіс" у вигляді
ТОВ підписано угоду про заміну сторони
у зобов'язанні за договором №649-оТ від
09.09.2011р., згідно якої зобов'язаною
стороною за вказаним договором стало
ДП "Адміністрація морських портів
України" та у подальшому саме це
підприємство підписувало всі акти
приймання-передачі та здійснювало
розрахунки.

При цьому, відповідно до п.3 вказаної
угоди інші умови договору, які не
змінені/доповнені цією додатковою
угодою, залишаються без змін. Сторони
підтверджують по ним свої зобов'язання.

А отже, як вказує позивач, Державним
підприємством "Іллічівський морський
торговельний порт" було підтверджено
свої зобов'язання за підписаними ним
актами №№7,14,15, а отже і розрахунки за
ними має здійснювати саме це
підприємство.

02.07.2014р. Державним підприємством
"Іллічівський морський торговельний
порт" надано суду додаткові пояснення
(т.1 а.с.116-117), в яких відповідач звертає
увагу суду на те, що надані позивачем
акти є сканованими копіями, які не
відповідають оригіналам актів. Так на
акті №7 за травень 2012р. відсутня дата
підписання акту 03.06.2013р.

Крім того, як зазначає відповідач, акти
виконаних робіт №№7,14,15 не
відповідають вимогам пункту 2.4.
Положення про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995р., статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Так, як вказує відповідач, в актах №№14,
15 не вказано посаду особи, що їх
підписала, в акті №7 зазначено посаду -
головний інженер, однак не надано
доказів, що підтверджують повноваження
головного інженера підписувати
первинні документи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.07.2014р. залучено до участі
у справі в якості іншого відповідача -
Державне підприємство "Адміністрація
морських портів України" в особі
Іллічівської філії.

18.08.2014р. ДП "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії надано суду відзив на позовну
заяву (т.2 а.с.13-15), відповідно до якого
відповідач просив суд у задоволенні
позову про стягнення грошових коштів з
ДП "Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії
відмовити.

В обґрунтування заперечень відповідач
2 зазначив, що, дійсно, відповідно до
розподільчого балансу від 13.06.2013р. та
акту приймання-передачі майна,
майнових прав та зобов'язань від ДП
"Іллічівський морський торговельний
порт" до ДП "Адміністрація морських
портів України" №482/19 від 13.06.2013р. ДП
"Адміністрація морських портів
України" був переданий договір від
09.09.2011р. №649-ОТ. Однак зобов'язання за
вказаним договором перейшли лише з
13.06.2013р.

При цьому, кредиторська заборгованість
у розмірі 55 690,33 грн. до ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії не
передавалась, про що свідчить
відсутність такої заборгованості у
акті приймання-передачі №482/19 від
13.06.2013р., а саме в розділі 13 зазначеного
акту «кредиторська заборгованість за
поставлені товари (роботи, послуги)».

18.08.2014р. ДП "Іллічівський морський
торговельний порт" надано до суду
додаткові пояснення (т.2 а.с.26-28) та
контррозрахунок штрафних санкцій. У
вказаних поясненнях відповідач,
зокрема, заявив про сплив спеціальної
позовної давності в один рік щодо пені.

Представники позивача у судовому
засіданні 27.08.2014р. підтримали уточнені
позовні вимоги в повному обсязі,
просили суд задовольнити позов та
зазначили про відсутність будь-яких
позовних вимог до Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії. Крім того, представники позивача
заперечували проти задоволення заяви
про застосування строку позовної
давності щодо стягнення пені з огляду
на те, що вказана заява, всупереч
діючого законодавства, не оформлена
письмово.

Представник Державного підприємства
"Іллічівський морський торговельний
порт" у судовому засіданні 27.08.2014р. не
заперечував проти наявності на його
балансі кредиторської заборгованості
у сумі 55 690,33 грн., проте зазначив, що
особою, яка має відповідати за
зобов'язанням, є ДП "Адміністрація
морських портів України" в особі
Іллічівської філії.

Представник Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії у
судовому засіданні 27.08.2014р. проти
позову заперечував з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву,
та зазначив, що не є належним
відповідачем.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.08.2014р., приймаючи до уваги
відсутність у Виробничо-сервісної
фірми "Гідрогеосервіс" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю будь-яких вимог до
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії,
провадження у справі №916/1800/14 в частині
вимог до Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії
припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, ухвалою господарського суду
Одеської області від 27.08.2014р. Державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, надані під час судового
розгляду, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку, суд дійшов
наступних висновків:

Відповідно до ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя, в силу ст.2 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" є,
зокрема, захист гарантованих
Конституцією України та законами, прав
і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема,
юридичні особи, а суд шляхом вчинення
провадження у справах здійснює захист
осіб, права і охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорювання і відповідно ухвалює
рішення про захист порушеного права
або відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Як встановлено судом, позовні вимоги
позивача направлені на стягнення з
Державного підприємства "Іллічівський
морський торговельний порт"
кредиторської заборгованості за
договором від 09.09.2011 року №11/01-РПВ(649-ОТ).

При цьому, заперечення Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт" ґрунтуються на
факті передачі Державному
підприємству "Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії прав та обов'язків по зазначеному
договору.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне надати правову оцінку
вказаним запереченням відповідача в
розрізі того, чи є Державне
підприємство "Іллічівський морський
торговельний порт" належним
відповідачем по позовним вимогам
Виробничо-сервісної фірми
"Гідрогеосервіс" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.09.2011р. між Виробничо-сервісною фірмою
"Гідрогеосервіс" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю (Підрядник)
та Державним підприємством
"Іллічівський морський торговельний
порт" (Замовник) укладено договір на
виконання геологорозвідувальних робіт
№11/01-РПВ(649-ОТ) (т.1 а.с.9-11), відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Підрядник приймає на себе зобов'язання
на свій власний ризик виконати за плату
комплекс геологорозвідувальних робіт -
геологічне вивчення питних підземних
вод на п'ятьох ділянках водозабору
Замовника, розташованих в м.
Іллічівську та Овідіопольському
районі Одеської області.

Відповідно до п. 4.1. договору вартість
робіт визначається договірною ціною і
становить 1 583 149,26 грн., в тому числі ПДВ
у розмірі 263 858,21 грн.

Згідно п. 4.4. договору проміжні
розрахунки здійснюються Замовником
поетапно в міру виконання окремих
стадій (видів) робіт на підставі
підписаних сторонами актів
приймання-здачі робіт в термін 30-ти
днів з моменту підписання актів
виконаних робіт.

Розрахунки виконуються шляхом прямого
банківського переказу коштів у
національній валюті України - гривні на
поточний рахунок Підрядника.

Разом з тим, розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 04.03.2013 року №133-р
"Про погодження пропозицій щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту" погоджено
пропозицію Міністерства
інфраструктури щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту за переліком згідно з
додатком, зокрема, Державного
підприємства "Іллічівський морський
торгівельний порт" шляхом виділу
стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільчих балансів та доручено
Міністерству інфраструктури -
здійснити заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту.

З врахуванням вимог пунктів 1, 3 наказу
Міністерства інфраструктури України
від 19.03.13р. №163 "Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" реорганізовано державні
підприємства морського транспорту
шляхом виділу стратегічних об'єктів
портової інфраструктури, іншого майна,
прав та обов'язків стосовно них
відповідно до розподільчих балансів та
утворено внаслідок виділу державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України", яке є правонаступником
державних підприємств морського
транспорту, зазначених у пункті 1 цього
наказу, у частині майна, прав та
обов'язків відповідно до розподільчих
балансів.

Як вбачається з акту
приймання-передачі майна, майнових
прав та зобов'язань від 13.06.2013р. №482/19 (т.2
а.с.16-19), оригінал якого в повному обсязі
оглянуто судом у судовому засіданні
27.08.2014р., до Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" перейшли права та обов'язки ДП
"Іллічівський морський торговельний
порт" за договором №11/01-РПВ(649-ОТ) від
09.09.2011р. З огляду на викладене, суд
вказує, що права та обов'язки за
договором №11/01-РПВ(649-ОТ) від 09.09.2011р.
перейшли з 13.06.2013р.

13.06.2013р. між Виробничо-сервісною фірмою
"Гідрогеосервіс" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю, Державним
підприємством "Іллічівський морський
торговельний порт" та Державним
підприємством "Адміністрація морських
портів України" укладено угоду про
заміну сторони у зобов'язанні за
договором №649-ОТ від 09.09.2011р. (т.1 а.с.54),
згідно якої сторони замінили слова ДП
"Іллічівський морський торговельний
порт" на Іллічівська філія ДП
"Адміністрація морських портів
України". Крім того, у вказаній угоді
сторони погодили, що інші умови
договору, які не змінені/доповнені цією
додатковою угодою, залишаються без
змін та підтвердили по ним
зобов'язання.

При цьому, як вбачається з акту
приймання-передачі майна, майнових
прав та зобов'язань №482/19 від 13.06.2013р., а
саме з розділу 13 (т.2 а.с.18), в розрізі
переданих договорів була передана
також кредиторська та дебіторська
заборгованість від правопопередника
до правонаступника.

Як встановлено судом та не спростовано
сторонами під час судового розгляду
справи, кредиторська заборгованість по
договору від 09.09.2011р. №11/01-РПВ(649-ОТ) в
заявленій сумі 55 690,33 грн. до ДП
"Адміністрація морських портів
України" не передавалась.

Відсутність передачі вказаної
заборгованості підтверджується також,
з одного боку, підписаним між ВСФ
"Гідрогеосервіс" у вигляді ТОВ та ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії
актом звірки взаємних розрахунків (т.2
а.с.25), а з другого боку, наданими ДП
"Іллічівський морський торговельний
порт" в порядку ст.35 Господарського
процесуального кодексу України
поясненнями щодо наявності вказаної
заборгованості на його балансі.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про те, що, оскільки вказана
кредиторська заборгованість у сумі 55
690,33 грн. не була передана ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії
згідно з актом приймання-передачі
майна, майнових прав та зобов'язань
№482/19 від 13.06.2013р., позовні вимоги
правомірно заявлені саме до Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт", який є належним
відповідачем у справі.

Вказані висновки також
підтверджується позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у постанові від 14.07.2014р. по
справі №916/21/14, в якій за аналогічним
спором суд дійшов висновку, що,
оскільки кредиторська заборгованість
не була передана за актом №482/19 від
13.06.2013р., то і у ДП "Адміністрація
морських портів України" не виникли
відповідні зобов'язання (т.2 а.с.20-22).

Таким чином, оцінюючи вимоги, заявлені
до Державного підприємства
"Іллічівський морський торговельний
порт" про стягнення заборгованості у
розмірі 55 690,33 грн. за договором
№11/01-РПВ(649-ОТ) від 09.09.2011р., суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Підрядник зобов'язаний виконати
роботу, визначену договором підряду, із
свого матеріалу і своїми засобами, якщо
інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 839
ЦК України).

Згідно ст.846 ЦК України строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Положеннями ст.854 ЦК України
встановлено, що якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком
кореспондується зі ст.525,526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи,
Виробничо-сервісною фірмою
"Гідрогеосервіс" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю свої
зобов'язання за договором на виконання
геологорозвідувальних робіт
№11/01-РПВ(649-ОТ) від 09.09.2011р. виконало у
повному обсязі, здійснивши підрядні
роботи, зокрема, на суму 55 690,33 грн., що
підтверджується відповідними актами
приймання виконаних робіт №№ 7, 14,15 (т.1
а.с.23, 25, 27), які були підписані сторонами
без зауважень та заперечень.

Однак, в порушення взятих на себе
зобов'язань, ДП "Іллічівський морський
торговельний порт" свої зобов'язання за
договором підряду не виконало.

Будь-яких належних доказів, які б
спростовували позовні вимоги
Виробничо-сервісної фірми
"Гідрогеосервіс" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю,
відповідач, згідно приписів ст.ст. 33-34
ГПК України, суду не надав.

Враховуючи, що наявність
заборгованості у сумі 55 690,33 грн.
підтверджується матеріалами справи та
відповідачем не спростована, суд
доходить висновку щодо задоволення
вимог позивача в цій частині.

При цьому, суд не бере до уваги
посилання відповідача на те, що акти
були підписані неналежними особами,
оскільки, по-перше, вказані посилання
жодним чином не обґрунтовані, а,
по-друге, оглядом інших наявних у
справі документів встановлено, що акти
по іншим роботам, які були прийняті та
оплачені відповідачем без зауважень,
були також підписані головним
інженером Гамовим В.А. (т.1 а.с.70,72,75,76,83-87,
тощо).

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у сумі 3 791,34 грн., 3%
річних у сумі 2 034,04 грн. та індексу
інфляції у сумі 7 429,98 грн., суд зазначає
наступне.

Статтею 199 ГК України передбачено, що
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення ЦК України.

Заходи відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій
передбачені частиною 1 статті 546 ЦК
України.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку відповідач
зобов'язаний сплатити за невиконання
чи неналежне виконання господарського
зобов'язання. Якщо розмір штрафних
санкцій не визначено, санкції
застосовуються у розмірі,
передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, яке боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Як вбачається з п.5.6. договору, у випадку
прострочення платежів за виконані
роботи Підрядник має право стягнути із
Замовника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, судом було
перевірено розрахунки позивача та
встановлено їх помилковість, у зв'язку
з чим судом було здійснено власні
розрахунки, які, для зручності
розуміння, суд приводить щодо кожного
акту окремо.

Так, перевіривши розрахунок пені по
акту №7 (т.2 а.с.35), судом було
встановлено неправильне визначення
кількості днів нарахування, у зв'язку з
чим за допомогою системи "Ліга-Закон",
було здійснено власний розрахунок,
згідно з яким розмір пені становить
2 390,99 грн.

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення35693.7404.07.2013 - 12.08.2013407.0000 %0.038
%*547.6335693.7413.08.2013 - 04.01.20141456.5000 %0.036 %*1843.36

При перевірці 3% річних по акту №7, судом
також за допомогою системи "Ліга-Закон",
здійснено власний розрахунок
процентів.

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів35693.7404.07.2013 - 27.08.20144203 %1232.17

Отже, сума 3% річних складає 1 232,17 грн.
Разом з тим, приймаючи до уваги
положення господарського
процесуального кодексу України щодо
меж позовних вимог, суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних по акту №7 у заявленому
позивачем розмірі - 1 230,60 грн.

Перевіряючи розрахунок індексу
інфляції, судом встановлено, що його
розраховано без врахування місяців, в
яких відбувалася дефляція, що
суперечить приписам ст.625 ЦК України, а
також п.3.2 постанови пленуму ВГСУ від
17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", у зв'язку з чим
зроблено власний розрахунок, згідно з
яким індекс інфляції становить 4 406,19
грн.

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції04.07.2013 - 27.08.201435693.741.1234406.1940099.93

Перевіряючи розрахунок пені по актах
№14, 15, судом було враховано клопотання
відповідача про застосування
спеціального строку позовної давності
в один рік. Приймаючи до уваги те, що акт
№14 підписано у березні 2013р., а позовна
заява, в свою чергу, була подана 15.05.2014р.,
суд доходить висновку, що початковою
датою нарахування пені є 15.05.2013р. З
огляду на зазначене, судом, за
допомогою системи "Ліга-Закон", в межах
наведеного позивачем строку, здійснено
власний розрахунок пені по вказаних
актах.

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення12304.9415.05.2013 - 09.06.2013267.5000 %0.041
%131.4812304.9410.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%302.0612304.9413.08.2013 - 30.10.2013796.5000 %0.036 %346.22

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення7691.6515.05.2013 - 09.06.2013267.5000 %0.041
%82.187691.6510.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%188.817691.6513.08.2013 - 30.10.2013796.5000 %0.036 %216.42

Отже пеня по акту № 14 складає 779, 76 грн.,
а пеня по акту № 15 складає 487,41 грн.

Суд, при цьому, не бере до уваги
посилання позивача щодо неможливості
застосування строку позовної давності
у зв'язку з відсутністю належним чином
оформленої заяви, оскільки, по-перше,
вказана заява містилася в письмових
поясненнях відповідача (т.2 а.с.26-28), а,
по-друге, заява про застосування
позовної давності заявлялась
відповідачем у судовому засіданні, в
якому здійснювалась технічна фіксація,
про що відображено у відповідному
протоколі.

При перевірці 3% річних по актах №14 та
№15, судом також за допомогою системи
"Ліга-Закон", здійснено власний
розрахунок процентів.

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів12304.9401.05.2013 - 27.08.20144843
%489.507691.6501.05.2013 - 27.08.20144843 %305.98

Так по акту № 14 розмір відсотків
складає 489,50 грн. Разом з тим, приймаючи
до уваги положення господарського
процесуального кодексу України щодо
меж позовних вимог, суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних у заявленому позивачем розмірі -
488,84 грн. Розмір 3% річних по акту № 15,
згідно із розрахунком суду, складає 305,98
грн.

Перевіряючи розрахунок індексу
інфляції по актах №14 та №15, судом також
було встановлено, що вказаний
розрахунок зроблено без врахування
місяців, в яких відбувалася дефляція,
що суперечить приписам ст. 625 ЦК
України, а також п.3.2 постанови пленуму
ВГСУ від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", у зв'язку з чим
зроблено власний розрахунок, згідно
якого індекс інфляції по акту №14
складає 1 532,80 грн., а по акту №15 958,13 грн.

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції01.05.2013 -
27.08.201412304.941.1251532.8013837.7401.05.2013 -
27.08.20147691.651.125958.138649.78

З огляду на вищевикладене, з
урахуванням проведених судом
розрахунків, позов підлягає частковому
задоволенню.

Приймаючи до уваги часткове
задоволення позовних вимог, витрати по
сплаті судового збору покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних відповідно до
вимог ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Іллічівський морський торговельний
порт" (68001, Одеська область, м.
Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6, ) на користь Виробничо-сервісної
фірми "Гідрогеосервіс" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю (65069, м. Одеса, вул.
Академіка Заболотного, 45, кв.2, ) основну заборгованість у
сумі 55 690 /п'ятдесят п'ять тисяч шістсот
дев'яносто/ грн. 33 коп., пеню у сумі 3 658
/три тисячі шістсот п'ятдесят вісім/
грн. 16 коп., 3% річних у сумі 2 025 /дві
тисячі двадцять п'ять/ грн. 42 коп.,
індекс інфляції у сумі 6 897 /шість тисяч
вісімсот дев'яносто сім/ грн. 12 коп.,
судовий збір у сумі 1 809 /одна тисяча
вісімсот дев'ять/ грн. 12 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 01.09.2014 р.

Суддя
Ю.М. Щавинська