ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.Справа № 916/1233/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно з
розпорядженням в.о. голови суду № 1820
від 06.08.2014р.)

При секретарі судового засідання:
Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Дергачева А.В., за
довіреністю № 21/1 від 08.01.2014р.;

від третьої особи - Архипенко С.Є., за
довіреністю № 139 від 31.12.2013р.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про час, дату та
місце його проведення повідомлений
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства
"Житлово-комунальний сервіс
"ЧЕРЬОМУШКИ"

на рішення господарського суду
Одеської області від 04.06.2014р.

по справі № 916/1233/14

за позовом Комунального підприємства
"Житлово-комунальний сервіс
"ЧЕРЬОМУШКИ"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Державна фінансова
інспекція в Одеській області

про стягнення 1 289,50 грн.

Встановила:

У березні 2014 року Комунальне
підприємство "Житлово-комунальний
сервіс "ЧЕРЬОМУШКИ" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3
заборгованості у вигляді збитків у
розмірі 1289,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
наслідками перевірки Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області фінансово-господарської
діяльності позивача, встановлено
безпідставне завищення вартості робіт
за договором підряду від 30.07.2012р.,
укладеним між позивачем та
відповідачем та виконаного повністю у
двосторонньому порядку.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 01.04.2014р. залучено до участі
у справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Державну фінансову
інспекцію в Одеській області.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 04.06.2014р. (суддя Літвінов С.В.
) у задоволені позову відмовлено
повністю у зв'язку з недоведеністю
позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, Комунальне підприємство
"Житлово-комунальний сервіс
"ЧЕРЬОМУШКИ" звернулось з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі
посилаючись порушення судом норм
матеріального права та процесуального
права. Витрати позивача по сплаті
судового збору просить покласти на
відповідача.

Позиція апелянта мотивована
невідповідністю винесеного місцевим
господарським судом рішення нормам
ст.ст. 4-2, 22 ГПК України.

На думку апелянта, зафіксовані факти
допущеного відповідачем порушення в
акті ревізії фінансово-господарської
діяльності від 19.12.2013р. складеною
Державною фінансовою інспекцією
Одеської області, є доказом наявності
складу правопорушення у діях
відповідача, за наслідками яких
підлягають застосуванню приписи ст. 224
Господарського кодексу України.

Більш детальніше доводи вказані у
скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 з
останніми змінами особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

У разі присутності сторони або
іншого учасника судового процесу в
судовому засіданні протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання
суду відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто
з посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що

адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку про вчинення усіх
необхідних дій щодо повідомлення
відповідача по дату, час та місце
судового засідання.

Апеляційною інстанцією також
враховано, що явка представників
сторін не визнавалась судом
обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140
„Про деякі питання запобігання
зловживанню процесуальними правами у
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників
позивача та третьої особи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет їх
юридичної оцінки господарським судом
Миколаївської області,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла наступників
висновків.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів
справи, 30.07.2012 року між Комунальним
підприємством "Житлово-комунальний
сервіс "ЧЕРЬОМУШКИ" та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено
договір по проведенню будівельних
робіт № б/н від 30.06.2012р. відповідно
якого відповідач проводить ремонтні
роботи по житловому дому за адресою:
АДРЕСА_1.

Зазначений договір за своєю правовою
природою є договором підряду, який
повинен відповідати нормам глави 61 ЦК
України та глави 33 ГК України.

Статтею 837 ЦК України
встановлено, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено,
що передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акти виконаних робіт за Договорами є
письмовими документами, які визначають
період виконання робіт підрядником,
види робіт, які здійснив підрядник за
цей період та вартість цих робіт з
зазначенням сум податку на додану
вартість, в порядку та в розмірах,
визначених чинним законодавством
України та загальну суму, яка підлягає
сплаті замовником.

Ремонтні роботи за даним
договором виконувались згідно з
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (витрат).

В матеріалах справи наявний акт
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року, який підписаний у
двосторонньому порядку уповноваженими
представниками сторін без зауважень та
скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору позивачем
було оплачено роботи, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 13.07.2014р. № 1497 на суму 2
500грн., від 25.07.2012р. № 1596 на суму 4 332,00 грн.
та виписками банку (а.с. 72-76)

Будь-які дії щодо коригування суми
оплати за участю підрядника позивачем
в установленому порядку не вчинялись.

Поряд з цим, судами встановлено, що
посадовими особами Державної
фінансової інспекції Одеської області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунальним підприємством
"Житлово-комунальний сервіс
"ЧЕРЬОМУШКИ" за період з 01.11.2011р. по
30.09.2013р., за результатами якої складено
акт ревізії від 19.12.2013р., який містить,
зокрема, висновки про завищення
вартості виконаних
ремонтно-будівельних робіт за
договором на загальну суму 1 289,50 грн.

Вказане стало підставою для звернення
із позовом в даній справі про стягнення
з відповідача матеріальних збитків.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України також унормовано,
що особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді
відшкодування збитків та інших
способів відшкодування майнової шкоди,
у тому числі стягнення збитків,
заявлених позивачем, настає за
наявності таких умов як неправомірна
поведінка особи, негативний результат
такої поведінки (факт і розмір завданих
збитків), причинний зв'язок між
неправомірною поведінкою та
негативним наслідком.

При цьому, стягнення збитків за
порушення договірних зобов'язань
здійснюється в порядку ст. 623 ЦК
України, при застосуванні норм якої
враховується і те, що згідно норм ст. 610
ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Але судова колегія звертає увагу на
відсутність реальних збитків, а саме
втрат, яких позивач зазнав внаслідок
виконання договірних зобов'язань.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено,
що замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Проаналізувавши матеріали справи,
судова колегія дійшла до висновку про
те, що сторони погодили об'єм виконаних
робіт, їх якість та вартість, позивач
прийняв виконані роботи, не заявивши
при цьому про недоліки, як того
вимагають положення ст. 853 ЦК України.

Отже, як правомірно зазначено місцевим
господарським судом, позивачем не
доведено порушення відповідачем умов
договору укладеного між сторонами, а
відтак і наявності складу цивільного
правопорушення, що унеможливлює
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 1 289,50 грн. в якості збитків.

Доводи апелянта спростовується тим, що
Акт ревізії фінансово-господарської
діяльності не є належним доказом
порушення відповідачем зобов'язань за
договором та спричинення збитків
позивачу. Акт КРУ не є ані первинним
документом, ані експертизою в
розумінні ч. 4 ст. 853 ЦК України.

Так, норми ч. 4 ст. 853 ЦК України
визначають, що у разі виникнення між
замовником і підрядником спору з
приводу недоліків виконаної роботи або
їх причин на вимогу будь-кого з них має
бути призначена експертиза. Докази
проведення такої експертизи в
матеріалах справи відсутні, рівно як і
докази звернення позивача до
відповідача з вимогою про призначення
такої експертизи.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні" головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Відповідно до статті 323 Господарського
кодексу України договори підряду на
капітальне будівництво укладаються і
виконуються на загальних умовах
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, відповідно до закону.

Положеннями ст. 632 ЦК України
передбачено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.

На момент виникнення спірних
правовідносин сторін та на даний час
чинними є Загальні умови укладання та
виконання договорів в капітальному
будівництві (затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №
668, із змінами, внесеними згідно з
постановами Кабінету Міністрів
України № 601 (601-2009-п) від 17.06.2009, № 1390
(1390-2011-п) від 28.12.2011) (далі - Загальні
умови), які є обов'язковими для
врахування під час укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві незалежно
від джерел фінансування робіт, а також
форми власності замовника та
підрядника (субпідрядників) (пункт 2).

Положеннями пункту 100 Загальних умов,
що містяться у розділі "Проведення
розрахунків за виконані роботи",
встановлено, що у разі виявлення
невідповідності робіт, пред'явлених до
оплати, встановленим вимогам,
завищення їх обсягів або неправильного
застосування кошторисних норм,
поточних цін, розцінок та інших
помилок, що вплинули на ціну виконаних
робіт, замовник має право за участю
підрядника скоригувати суму, що
підлягає сплаті.

З наведеного слідує, що коригування
суми оплати з підстав завищення
обсягів виконаних підрядних робіт у
межах відповідних
господарсько-правових відносин є
правом, а не обов'язком замовника, і
таке коригування має бути проведено за
участю підрядника.

Як вбачається з матеріалів справи, у
даному випадку позивачем прийнято
виконані відповідачем роботи без
зауважень, на підставі акту приймання
виконаних будівельних робіт здійснено
повну оплату робіт.

Отже, акт ревізії
фінансово-господарської діяльності не
може розглядатись як підстава
виникнення господарсько-правового
зобов'язання відповідача повернути
сплачені йому позивачем кошти.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 4
Положення про Державну фінансову
інспекцію України (затверджено Указом
Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011)
врегульовано вжиття Держфінінспекцією
України відповідно до покладених на
неї завдань заходів до усунення
виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб. Такі
заходи вживаються в установленому
порядку Держфінінспекцією України як
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України та який входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю. Акт
перевірки вказаного контролюючого
органу може бути підставою для вжиття
ним в межах своєї компетенції
відповідних заходів реагування, в тому
числі, притягнення до відповідальності
посадових осіб позивача у
встановленому чинним законодавством
порядку, а не для встановлення певного
зобов'язання в межах
господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає,
що Акт КРУ лише фіксує порушення
фінансової дисципліни учасника
правовідносин, фінансово-господарська
діяльність якого перевірялась.
Зазначений акт ревізії не може
змінювати, припиняти частково або
повністю договірні правовідносини
сторін, зобов'язання, визначені
договором та підтверджені
відповідними актами виконаних робіт.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком першої
інстанції, що результати ревізії не є
підставою для стягнення з відповідача
сум збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 23.04.2012р. по справі №
10/5025/1680/11.

З огляду на викладене, судова колегія
апеляційної інстанції погоджується із
висновком місцевого господарського
суду про відмову у задоволенні позову
та не вбачає підстав щодо зміни або
скасування судового рішення.

Оскільки доводи, викладені в
апеляційній скарзі та матеріали справи
не спростовують висновків суду першої
інстанції, апеляційний господарський
суд вважає, що оскаржуване рішення
прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а тому рішення
суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Житлово-комунальний
сервіс "ЧЕРЬОМУШКИ" - без задоволення.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105 ГПК
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Житлово-комунальний
сервіс "ЧЕРЬОМУШКИ" - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Одеської області від 04.06.2014р. по справі
№ 916/1233/14 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 11.09.2014
року

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
П.Ф. Мацюра

Суддя
Н.В. Ліпчанська