ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Справа № 910/25034/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б.
(доповідач), Гольцової Л.А., Козир
Т.П.,розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яке діє як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого недиверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум"на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014у
справі№ 910/25034/13 Господарського суду
міста Києваза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Інфініті"до1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яке діє як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого недиверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум" 2. Товариства з
обмеженою відповідальністю
"БСЛ"провизнання недійсним правочинуза
участю представників сторін:

позивача: Пилипенко М.М., дов. від 01.09.2014
б/н

відповідача-1: Мишастий А.О., дов. від
13.11.2013 б/н

Кадькаленко А.С., дов. від 11.04.2014 б/н

відповідача-2: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інфініті" звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яке діє як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого не диверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "БСЛ" про
визнання недійсним договору № 283-07/12Б-1
купівлі-продажу цінних паперів від
27.06.2007.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 у справі № 910/25034/13
(суддя Домнічева І.О.) у задоволенні
позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 (колегія
суддів у складі: головуючого судді
Майданевича А.Г., суддів Лобаня О.І.,
Федорчука Р.В.) рішення Господарського
суду міста Києва від 25.03.2014 у справі №
910/25034/13 скасовано, прийнято нове
рішення, яким позов задоволено
повністю; визнано недійсним договір №
283-07/12Б-1 купівлі-продажу цінних паперів
від 27.06.2007, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яка діяла як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого недиверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум", та Товариством з
обмеженою відповідальністю "БСЛ".

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яке діє як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого недиверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум", звернулося до
Вищого господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Київського
апеляційного господарського суду від
04.06.2014, рішення Господарського суду
міста Києва від 25.03.2014 у справі №
910/25034/13 залишити без змін.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення та
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

21.08.2014 до Вищого господарського суду
України від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти" надійшли
доповнення до касаційної скарги, в яких
відповідач-1 підтримав доводи
касаційної скарги.

До Вищого господарського суду України
надійшов відзив Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфініті" на
касаційну скаргу, в якому позивач
залишити Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
04.06.2014 у цій справі без змін, касаційну
скаргу - без задоволення.

Сторони згідно з приписами статті 111-4
Господарського процесуального кодексу
України були належним чином
повідомлені про день, час і місце
розгляду касаційної скарги, однак
відповідач-2 не скористався
передбаченим законом правом на участь
у перегляді справи в суді касаційної
інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового акту, вважає
касаційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено апеляційним
господарським судом, 27.06.2007 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яке діє як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого не диверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум" (далі - покупець), та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "БСЛ" (далі -
продавець), від імені та в інтересах
якого на підставі договору доручення
на продаж цінних паперів № 283-07/12Б від
27.06. 2007 діяло Відкрите акціонерне
товариство "Перший інвестиційний Банк",
було укладено договір купівлі-продажу
цінних паперів № 283-07/12Б-1 (далі -
договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору
продавець зобов'язався передати пакет
цінних паперів у власність покупця, а
покупець зобов'язався прийняти та
оплатити на умовах договору цінні
папери, реквізити яких зазначені у
Додатку 1. Загальна договірна вартість
цінних паперів, складає 249474945,00 грн.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідно до акту
прийому-передачі векселів згідно з
договором № 283-07/12Б-1 продажу цінних
паперів від 27.06.2007, продавець передав, а
покупець прийняв 38 простих векселів
загальну суму 249474945,00 грн., вчинивши на
кожному з них іменний індосамент на
користь покупця.

Предметом позову у справі є позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфініті" про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу цінних паперів
№283-07/12Б-1 від 27.06.2007.

Обґрунтовуючи підстави недійсності
вказаного договору, позивач
посилається на те, що укладаючи договір
та набуваючи у власність векселі,
відповідач діяв всупереч ст. 30, ч. 5 ст. 34
Закону України "Про інститути
спільного інвестування (пайові та
корпоративні інвестиційні фонди)",
якими заборонено компаніям з
управління активами придбавати
векселі, за винятком випадків, коли до
складу активів фонду входить частка у
корпоративних правах емітента векселя,
що відповідно до ст.ст. 203, 215 Цивільного
кодексу України є підставою для
визнання його недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий господарський суд виходив з
того, що відповідно до укладеного 26.06.2007
з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нова фінансова
компанія" договору № 4-КП про продаж
корпоративних прав у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфініті"
відповідач-1 набув частку у статутному
капіталі позивача у розмірі 1 % і у
зв'язку із цим протоколом № 61 від 27.06.2007
загальних зборів учасників позивача
було затверджено нову редакцію
Статуту.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов висновку про необґрунтованість
заявлених позовних вимог та
відсутність підстав для визнання
недійсним договору купівлі-продажу
цінних паперів №283-07/12Б-1 від 27.06.2007.
Також, судом зазначено про подання
позовної заяви із спливом позовної
давності.

Суд апеляційної інстанції,
переглядаючи справу в повному обсязі
згідно із положеннями статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, не погодився із вказаними
висновками суду першої інстанції та
скасовуючи рішення місцевого
господарського суду виходив з того, що
перехід права власності на
корпоративні права підлягає державній
реєстрації та відповідно до ст. 210 ЦК
України такий правочин є вчиненим з
моменту його державної реєстрації;
державну реєстрацію змін до установчих
документів ТОВ "Інфініті", пов'язаних із
набуттям відповідачем-1 частки у
статному капіталі позивача, проведено
лише 05.07.2007.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що на момент укладання оспорюваного
правочину корпоративні права не
входили до складу активів
відповідача-1, у зв'язку із чим договір
№283-07/12Б-1 купівлі-продажу цінних
паперів від 27.06.2007 укладено всупереч
положень ст. 30 Закону України "Про
інститути спільного інвестування
(пайові та корпоративні інвестиційні
фонди)" та всупереч ст.ст. 6, 7 Закону
України "Про господарські товариства".

Відхиляючи висновок місцевого
господарського суду про сплив позовної
давності, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що про існування
оскаржуваного договору позивач
дізнався з заперечень відповідача-1 на
відзив про визнання кредитором у
справі № БЗ/081-12 про банкрутство TOB
"Інфініті" у лютому 2013 року.

З урахуванням встановлених
господарськими судами попередніх
інстанцій обставин справи, колегія
суддів Вищого господарського суду
України, переглядаючи у касаційному
порядку постанову суду апеляційної
інстанції у цій справі, виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Одним із способів
захисту судом цивільних прав та
інтересів є, зокрема, визнання
правочину недійсним

Як передбачено ч. 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до п. 2.10 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними", якщо чинне
законодавство прямо не визначає кола
осіб, які можуть бути позивачами у
справах, пов'язаних з визнанням
правочинів недійсними, господарському
суду для вирішення питання про
прийняття позовної заяви слід
керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК.
Отже, крім учасників правочину (сторін
за договором), а в передбачених законом
випадках - прокурора, державних та
інших органів позивачем у справі може
бути будь-яке підприємство, установа,
організація, а також фізична особа, чиї
права та охоронювані законом інтереси
порушує цей правочин.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм
чинного законодавства, обов'язковими
умовами визнання договору недійсним є
наявність у позивача певного
суб'єктивного права (охоронюваного
інтересу) - об'єкту судового захисту,
порушення у зв'язку з укладенням
відповідного договору таких прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі, та належність обраного
способу судового захисту. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у
господарського суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Отже, реалізуючи передбачене ст. 55
Конституції України, ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України право на судовий захист,
звертаючись до суду, особа вказує в
позові власне суб'єктивне уявлення про
порушене право чи охоронюваний інтерес
та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного або
оспорюваного права позивача є
підставою для ухвалення рішення про
відмову у задоволенні позову,
незалежно від інших встановлених судом
обставин.

Натомість, як вбачається зі змісту
позовної заяви та матеріалів справи,
позивачем не вказано, які його права
або охоронювані законом інтереси
порушені укладенням оспорюваного
договору купівлі-продажу векселів, та
не обґрунтував, у зв'язку з чим він
звернувся з позовом у даній справі,
стверджуючи лише про невідповідність
такого договору нормам законодавства.
Однак, уявлення позивача про можливу
невідповідність оспорюваного договору
нормам чинного законодавства за
відсутності при цьому порушень його
прав та інтересів, не є підставою для
визнання такого договору недійсними в
судовому порядку.

Таким чином, не встановивши перш за все,
які саме суб'єктивні права (охоронювані
інтереси) позивача порушуються чи
оспорюються у зв'язку із укладанням
договору купівлі-продажу векселів,
апеляційний господарський суд
помилково вдався до правової оцінки
оспорюваного договору та
обґрунтування прийнятих рішень
правовими висновками на предмет його
відповідності чи невідповідності
вимогам закону, що призвело до
прийняття неправильного по суті
рішення.

Крім цього, вирішуючи питання про сплив
позовної давності, суд апеляційної
інстанції виходив лише з наведених у
позовній заяві пояснень позивача про
те, що останній дізнався про існування
оспорюваного договору у лютому 2013 з
моменту отримання заперечень
відповідача-1 на відзив, не врахувавши
при цьому наявний в матеріалах справи
Договір обміну цінних паперів №
341-07/12Б-1 від 31.07.2007, укладений між
позивачем та відповідачем-1, згідно із
яким відповідач-1 передав позивачу
векселі, набуті ним за оспорюваним
договором.

Відповідно до ст. 111-9 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити в силі одне із раніше
прийнятих рішень або постанов.

За таких обставин, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а вірне по суті рішення
суду першої інстанції підлягає
залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яке діє як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого недиверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум", задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 у справі
№ 910/25034/13 скасувати.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 у справі № 910/25034/13
залишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфініті" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Венчурні
інвестиційні проекти", яке діє як
компанія з управління активами за
рахунок та в інтересах пайового
закритого недиверсифікованого
венчурного інвестиційного фонду
"Інфініті Преміум", судовий збір за
подання касаційної скарги у розмірі
852,60 грн.

Доручити Господарському суду міста
Києва видати наказ

Головуючий суддя:
Л. Іванова

судді:
Л. Гольцова

Т. Козир