КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
Справа№ Б24/029-11

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Остапенка О.М.

Шипка В.В.

за участю секретаря Корінної
А.О.,

та представників:

від позивача - не з'явились,

від відповідача - Поліщук Р.М. - дов. б/н
від 08.01.2014р.,

від ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - дов. №236 від
26.01.2013р.,

від ОСОБА_5 - не з'явились,

від ПАТ «АКБ «Київ» - Коротун О.М. - дов.
№25/147 від 12.12.2013р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
(далі - ТОВ «ЛК) «Техбудлізинг» та
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк (далі -
ПАТ «АКБ) «Київ»

на рішення

господарського суду Київської
області

від 15.05.2014р.

у справі №Б24/029-11 (суддя
Бацуца В.М.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)

«Екобуд»

до ТОВ «ЛК
«Техбудлізинг»

за участю третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: 1.ОСОБА_3

2.ОСОБА_5

за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ПАТ «АКБ «Київ»

про розірвання
угоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 15.05.2014р. у справі
№Б24/029-11 повністю задоволено позов;
розірвано угоду №2 від 25.04.2002р.,
укладену між ТОВ «Екобуд» та ТОВ «ЛК
«Техбудлізинг»; стягнуто з ТОВ «ЛК
«Техбудлізинг» на користь ТОВ «Екобуд»
судові витрати 1147 грн. судового збору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Київської області
від 15.05.2014р. та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі, але з інших підстав.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
ТОВ «ЛК «Техбудлізинг» та ПАТ «АКБ
«Київ» подали апеляційні скарги, в яких
просять скасувати рішення
господарського суду Київської області
від 15.05.2014р. та прийняти нове рішення,
яким відмовити ТОВ «Екобуд» у
задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3
ліквідатор ТОВ «ЛК «Техбудлізинг»
просить відмовити у задоволенні
апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_5
просить перевірити законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, оскільки вважає
резолютивну частину рішення
господарського суду Київської області
від 15.05.2014р. правомірною, але не згодна з
мотивами щодо розміру заборгованості з
боку відповідача.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014р.,
18.07.2014р. та 28.07.2014р. апеляційні скарги
були прийняті до провадження, об'єднані
в одне апеляційне провадження та
справу призначено до розгляду на
27.08.2014р.

Колегією суддів у судовому засіданні
відповідно до вимог ст.ст. 77, 99 ГПК
України оголошувалась перерва до
03.09.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.09.2014р.
відкладено розгляд справи на 15.09.2014р.

Колегією суддів у судових засіданнях
27.08.2014р. та 15.09.2014р. відхилені клопотання
ОСОБА_3 про витребування додаткових
доказів, оскільки всі необхідні докази
були витребувані судом ухвалою від
14.07.2014р. і наявні в матеріалах справах.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників провадження у справі,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що скарги ТОВ «ЛК «Техбудлізинг» та ПАТ
«АКБ «Київ» на рішення господарського
суду Київської області від 15.05.2014р.
підлягають повному задоволенню, а
скарга ОСОБА_3 на рішення
господарського суду Київської області
від 15.05.2014р. підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.99 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Між TOB «Техбудлізинг» та TOB «Екобуд»
було укладено угоду № 2 від 25.04.2002 року
(далі - Угода № 2).

Згідно із Угодою № 2 є TOB «Екобуд»
забудовником, а TOB «Техбудлізинг» є
інвестором.

Пунктом 1.1 Угоди № 2 сторони узгодили,
що забудовник зобов'язується за
рахунок інвестора виконати дії
пов'язані з забезпеченням зведення
житлового будинку з гаражами і
офісними приміщеннями по АДРЕСА_3 (далі
- об'єкт), а інвестор інвестує 88%
кошторисної вартості будівництва
об'єкту. Вклад забудовника становить 12%
кошторисної вартості будівництва
об'єкту, що відповідає витратам
забудовника в цьому будівництві.

Відповідно до пункту 3.1.6 Угоди № 2
забудовник зобов'язаний оформлювати та
видавати інвестору документи, які
підтверджують право власності на
квартири тільки після здійснення
інвестором всіх остаточних
розрахунків.

Забудовник має право до перерахування
повної суми коштів з боку інвестора
після завершення будівництва не
передавати йому документи на належне
майно. Якщо на протязі 3-х місяців
залишок коштів не проплачено,
забудовник має право продати
побудовані приміщення, вартість площі
яких відповідає сумі недоплати (п. 3.2.4
Угоди № 2).

Згідно з пунктом 3.4.2 Угоди № 2 інвестор -
TOB «Техбудлізинг», мало право укладати
інвестиційні контракти на залучення
коштів від фізичних та юридичних осіб
та акумулювати для здійснення операцій
по фінансуванню капітальних вкладень у
будівництво об'єкту.

Відповідно до пункту 3.4.4 Угоди № 2
інвестор має право здійснювати
передачу своїх прав і зобов'язань за
угодою третім особам відповідно до
законодавства України.

Виходячи із зазначених норм та умов
Угоди № 2, TOB «Техбудлізинг» мало право
відчужувати право вимоги відповідного
нерухомого майна від TOB «Екобуд».

Як вбачається з Додатку № 2 до
вищезазначеної Угоди № 2, інвестору (TOB
«Техбудлізинг») належало 76 квартир,
загальною площею 9 896,08 кв.м., нежитлові
приміщення (офіси), загальною площею
756,45 кв.м. та 63 машиномісця в підземному
паркінгу в об'єкті будівництва.

З додатку № 5Б до Угоди № 2 вбачається
що загальна вартість будівництва
складає 38 431 800,00 грн. 88 % якого
зобов'язувалось фінансувати TOB
«Техбудлізинг», що складає 33 819 984,00
гривень.

В подальшому додатковою угодою від
15.09.2004 року вартість будівництва була
збільшена на 1 500 000,00 гривень, тобто до 39
931 800,00 гривень.

Як визначено вище п.п. 3.1.6. та 3.1.11 Угоди
№ 2, TOB «Лізингова компанія
«Техбудлізинг» може набути право
власності на приміщення згідно додатку
№ 2 до Угоди № 2 лише після повної
сплати інвестиційного внеску.

Протягом 2002 - 2006 років TOB «Техбудлізинг»
повністю виконало всі зобов'язання за
Угодою № 2 перед TOB «Екобуд» та мало
право на отримання своєї частини
оплаченого новоствореного нерухомого
майна.

На підставі інвестиційного договору №
2 від 21.04.2005 року, укладеного між TOB
«Техбудлізинг» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Центробуд-трейд» (далі - TOB
«Центробуд-трейд»), TOB «Техбудлізинг»
відчужило частину майнових прав,
набутих за Угодою № 2, в об'єкті
будівництва TOB «Центробуд-трейд», а
саме: майнові (речові) права на
нежитлове офісне приміщення під
номером 4, вісь 1 -5 ряд Оа-Б в блоці А
загальною площею 122,04 кв.м., яке
будується в АДРЕСА_3, а також майнові
(речові) права на нежитлове офісне
приміщення під номером 62, загальною
площею 181,90 кв.м., в тому числі 165,20 кв.м.
основної площі та 16,70 кв.м. допоміжної
площі, яке будується за адресою:
АДРЕСА_4 (додаток № 2 до даної
апеляційної скарги).

Між TOB «Центробуд-трейд» та Акціонерним
комерційним банком «Київ»
(найменування якого змінено на
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» у
відповідності до вимог п.4 ст.З та п.6
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про акціонерні
товариства»), 01 березня 2007 року було
укладено договір купівлі-продажу
майнових прав, відповідно до якого, TOB
«Центробуд- трейд» здійснило продаж
Банку відповідних майнових прав на 4
(чотири) нежитлові приміщення (офіси), в
будинку за адресою АДРЕСА_3, які були
набуті TOB «Техбудлізинг» за Угодою № 2
(додаток № 3 до даної апеляційної
скарги).

У зв'язку з проведенням технічної
інвентаризації нежитлових приміщень
(офісів), до договору купівлі-продажу
майнових прав від 01.03.2007 року, була
укладена додаткова угода № 1 від 05.01.2009
року, згідно із якою Банк купив майнові
права на 4 (чотири) нежитлові приміщення
(офіси) загальною площею 551,90 кв.м., які
будуються за адресою: АДРЕСА_5 та
АДРЕСА_4 (додаток № 4 до даної
апеляційної скарги).

Згідно із довідкою TOB «Центробуд-трейд»
від 10.07.2012 р. № 1173/10/2012 ПАТ «АКБ «Київ»
повністю і належним чином виконав свої
зобов'язання за договором
купівлі-продажу майнових прав від
01.03.2007 року (додаток № 5 до даної
апеляційної скарги).

Стаття 3 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні» вказує
на те, що майновими правами визнаються
будь-які права, пов'язані з майном,
відмінні від права власності, у тому
числі права, які є складовими частинами
права власності (права володіння,
розпорядження, користування), а також
інші специфічні права (права на
провадження діяльності, використання
природних ресурсів тощо) та права
вимоги.

Згідно із ч. 4 статті 12 та статті 177
Цивільного кодексу України майнові
права можуть виступати окремим
об'єктом цивільного обороту. Стаття 190
цього ж Кодексу ототожнює їх з майном, а
також конкретизуючи, що майнові права є
неспоживною річчю. Майнові права
визнаються речовими правами.

Згідно із ч. 2 статті 656 Цивільного
кодексу України предметом договору
купівлі- продажу можуть бути майнові
права. До договору купівлі-продажу
майнових прав застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж.

Таким чином, Банк правомірно набув
майнові права на 4 (чотири) нежитлові
приміщення (офіси), в будинку за адресою
АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 права на які були
набуті TOB «Техбудлізинг» за Угодою № 2.

При укладенні вказаного договору
купівлі-продажу майнових прав Банк
виходив з того, що у TOB «Техбудлізинг»
наявні всі договірні документи з яких
вбачається правомірність набуття
майнових прав, їх наявність та
відсутність будь-яких обмежень щодо їх
відчуження.

Згідно із ч. 2 статті 653 Цивільного
кодексу України у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Оскаржуваним рішенням суду припинено
правовідносини за Угодою № 2 внаслідок
її розірвання, в тому числі і в частині
розподілу новоствореного майна, що
впливає на права Банку на отримання у
власність 4 (чотирьох) нежитлових
приміщень (офісів), в будинку за адресою
АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4.

Як вбачається із оскаржуваного
рішення, задовольняючи позовні вимоги
TOB «Екобуд», суд посилався на статті
Цивільного кодексу України, які
регулюють будівельний підряд та на
статті 611, 651 Цивільного кодексу України
та на статтю 188 Господарського кодексу
України.

Згідно із статтею 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Угода № 2 є не договором підряду, а
окремим інвестиційним договором,
існування якого передбачено Законом
України «Про інвестиційну діяльність».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» інвестиціями
є всі види майнових та інтелектуальних
цінностей, що вкладаються в об'єкти
підприємницької та інших видів
діяльності, в результаті якої
створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект.

Такими цінностями можуть бути, зокрема,
рухоме та нерухоме майно (будинки,
споруди, устаткування та інші
матеріальні цінності).

Згідно із ч. 5 статті 7 вказаного Закону
України інвестор має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
об'єктами та результатами інвестицій.

Стаття 9 цього ж Закону України
передбачає, що основним правовим
документом, який регулює
взаємовідносини між суб'єктами
інвестиційної діяльності, є договір
(угода).

Таким чином, суд першої інстанції
неправомірно застосував норми, що
регулюють будівельний підряд, оскільки
відповідні правовідносини повинні
регулюватись Законом України «Про
інвестиційну діяльність».

Згідно із ч. 2-3 статті 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Однією з підстав розірвання договору
за рішенням суду є істотне порушення
стороною цього договору. Істотним є
таке порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК
України).

Оцінка порушення договору як істотного
здійснюється судом відповідно до
критеріїв, що встановлені зазначеною
нормою. Вирішуючи питання про оцінку
істотності порушення стороною
договору, місцевий суд повинен був
встановити не лише наявність істотного
порушення договору, але й наявність
шкоди, завданої цим порушенням другою
стороною, яка могла бути виражена у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди, її розмір, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору, а
також установити, чи є справді істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати сторона, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності вона
змогла отримати.

Таким чином, судом першої інстанції
порушено умови розірвання Угоди № 2,
які встановлені статтею 651 Цивільного
кодексу України.

Вбачається, що TOB «Екобуд» не надало
жодних документів, які б свідчили про
фінансування TOB «Екобуд» чи іншими
особами будівництва офісно-житлового
комплексу по АДРЕСА_3 на суму, яка
нібито недофінансована TOB
«Техбудлізинг».

Таким чином, висновки суду першої
інстанції про часткове
недофінансування TOB «Техбудлізинг»
грошових коштів за Угодою № 2 є
неправомірним, оскільки, як свідчать
матеріали справи, будівництво будинку
за адресою АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4
здійснювалось за кошти TOB
«Техбудлізинг».

Згідно із статтею 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на
вирішення суду.

З матеріалів справи не вбачається того,
що TOB «Екобуд» та TOB «Техбудлізинг» було
дотримано вимог статті 188
Господарського кодексу України щодо
проведення процедури розірвання Угоди
№ 2.

Таким чином, у суду першої інстанції не
було правових підстав для розірвання
Угоди № 2, оскільки її сторони не
дотримались вимог статті 188
Господарського кодексу України.

Суд першої інстанції помилково
встановив те, що TOB «Техбудлізинг»
сплатило TOB «Екобуд» за Угодою № 2
грошові кошти у розмірі 35 550 000 гривень,
що складає 87, 49% від загальної вартості
будівництва об'єкту, оскільки з додатку
№ 5 Б до Угоди № 2 вбачається, що
загальна вартість будівництва складає
38 431 800,00 грн. 88 % якого зобов'язувалось
фінансувати TOB «Техбудлізинг», що
складає 33 819 984,00 гривень.

В подальшому додатковою угодою від
15.09.2004 року (додаток № 5Б до Угоди № 2)
вартість будівництва була збільшена на
1 500 000,00 гривень, тобто до 39 931 800,00 w
гривень.

Таким чином, 88% загальної вартості
будівництва мало б становити 35 139 984
гривні (39931800 X 88 / 100 = 35139984).

TOB «Техбудлізинг» було сплачено за
Угодою № 2 TOB «Екобуд» протягом 2002- 2006
років 35 550 000 гривень, що більше ніж 88 %
загальної вартості об'єкту
будівництва.

Вказані обставини були належним чином
встановлені і досліджені судами при
розгляді справи № 5011-62/3970-2012 за позовом
Банку до TOB «Центробуд-трейд», треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: TOB «Техбудлізинг» та TOB
«Екобуд» про визнання недійсним
договору № 1 від 01.03.2007 року
купівлі-продажу майнових прав.

Третьою особою було подано до суду
першої інстанції копію додаткової
угоди № 4 від 27.10.2006 року до Угоди № 2,
згідно із якою TOB «Екобуд» зобов'язався
виконати додаткові роботи по
переплануванню чотирьохкімнатних
квартир в секції Б на 2-10 поверхах,
вартість яких складає 700 000 гривень, а
інші умови Угоди № 2 залишились без
змін.

При цьому, згідно із п.2 додаткової
угоди № 4 від 27.10.2006 року до Угоди № 2
інвестор здійснює оплату вартості
додаткових робіт в повному обсязі
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок забудовника до
15.11.2006 року.

На підставі вказаної додаткової угоди
№ 4 від 27.10.2006 року до Угоди № 2 суд
першої інстанції необгрунтовано
зробив висновок про те, що сума 700 000
гривень може стосуватись загальної
вартості будівництва, яка передбачена
Угодою № 2, оскільки вказана додаткова
угода № 4 від 27.10.2006 року до Угоди № 2
стосується не створення нового об'єкту
нерухомого майна, на що направлений
предмет Угоди № 2, а на перепланування
визначеної його частини після
побудови.

Також, наведене підтверджується
умовами Угоди № 2, згідно із п.1.1. якої
сторони узгодили, що інвестор інвестує
88% кошторисної вартості будівництва
об'єкту. Вклад забудовника становить 12%
кошторисної вартості будівництва
об'єкту, що відповідає витратам
забудовника в цьому будівництві.

Таким чином, додаткова угода № 4 від
27.10.2006 року до Угоди № 2 не змінює
кошторисну вартість будівництва, а
стосується перепланування окремих
об'єктів інвестицій (квартир) за
бажанням інвестора - TOB «Техбудлізинг».

Як свідчать платіжне доручення №779 від
08.11.2006 року, TOB «Техбудлізинг» було
сплачено ТОВ «Екобуд» за додатковою
угодою №4 від 27.10.2006 року до Угоди №2 700
000 гривень. Тобто вказане зобов'язання
було виконано належним чином.

Із урахуванням викладеного, загальна
сума, яка була сплачена TOB
«Техбудлізинг» за Угодою № 2 із
урахуванням додаткової угоди № 4,
складає 36 250 000 гривень (35 550 000 + 700 000=36 250
000), що також більше 88 % від загальної
вартості будівництва, яка вказана
судом першої інстанції (35 755 984 грн.).

При прийнятті рішення суд першої
інстанції керувався висновками
господарського суду м. Києва від 13.06.2012
року у справі № 5011-62/3970-2012 за позовом
Банку до TOB «Центробуд-трейд», треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: TOB «Техбудлізинг» та TOB
«Екобуд» про визнання недійсним
договору № 1 від 01.03.2007 року
купівлі-продажу майнових прав.

У вказаному рішенні було належним
чином встановлено і досліджено факти
виконання TOB «Техбудлізинг» та TOB
«Екобуд» умов Угоди № 2 та наявності у
Банку майнових прав на 4 нежитлових
приміщень (офісів), в будинку за адресою
АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4.

Вбачається, що на даний час право
власності на вказані об'єкти
нерухомості не зареєстровані за
Банком.

Таким чином, рішення суду щодо
припинення зобов'язань за Угодою № 2
внаслідок її розірвання, впливає на
права Банку щодо отримання у власність
відповідного нерухомого майна.

Згідно із статтею 27 Господарського
процесуального строку України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

Господарським судом Київської області
не було залучено Банк до участі у даній
справі, як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

Разом із цим, судом першої інстанції
було залучено до участі у справі
фізичних осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як
третіх осіб у справі, які не є
інвесторами щодо відповідного
нерухомого майна.

На наведені обставини місцевий суд,
виносячи оскаржуване рішення, уваги не
звернув.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що скарги ТОВ «ЛК «Техбудлізинг» та ПАТ
«АКБ «Київ» на рішення господарського
суду Київської області від 15.05.2014р.
підлягають задоволенню, а скарга
ОСОБА_3 на рішення господарського суду
Київської області від 15.05.2014р. підлягає
частковому задоволенню. Рішення
господарського суду Київської області
від 15.05.2014р. у справі №Б24/029-11 необхідно
скасувати, а в позові відмовити в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ТОВ «ЛК
«Техбудлізинг» та ПАТ «АКБ «Київ» на
рішення господарського суду Київської
області від 15.05.2014р. задовольнити
повністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
назване рішення - частково.

Рішення господарського суду Київської
області від 15.05.2014р. у справі №Б24/029-11 -
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Стягнути з ТОВ «Екобуд» (03141, М.Київ,
вул.Гната Юри, буд.9, кв.414, Старокиївське
відділення КМФ АКБ «Укрсоцбанк» МФО
322012, р/р 7151, ) на
користь ОСОБА_3 (01024, АДРЕСА_2, ІПН
НОМЕР_1), ТОВ «ЛК «Техбудлізинг» (08320
Київська область, Бориспільський
район, с.Мала Олександрівка,
вул.Гагаріна, буд.14-А, )
та ПАТ «АКБ «Київ» (01601, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького, 16-22, ) по 609 грн. - витрат в порядку
повернення сплаченого судового збору
за подання апеляційних скарг.

Справу №Б24/029-11 повернути до
господарського суду Київської області,
який зобов'язати видати відповідні
накази.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
В.О. Пантелієнко

Судді
О.М. Остапенко

В.В. Шипко