П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м. КиївСудова палата у
господарських справах

Верховного Суду України у складі

головуючого Барбари В.П., суддів:Балюка
М.І.,Берднік І.С.,Гуля В.С., Ємця
А.А.,Колесника П.І.,Потильчака О.І.,
Шицького І.Б., за участю представників:
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮАйПі Лтд" -
публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк"- Ручка О.М., Ткачука О.В.,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮАйПі Лтд" (далі - ТОВ
"ЮАйПі Лтд" про перегляд Верховним
Судом України постанови Вищого
господарського суду України від 09
квітня 2013 року у справі № 5011-32/10471-2012 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнародна юридична
компанія "КРАТОС" (далі - ТОВ "Міжнародна
юридична компанія "КРАТОС" до ТОВ "ЮАйПі
Лтд", треті особи: публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ
"Укрсоцбанк", фізична особа-підприємець
ОСОБА_11, про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ТОВ "Міжнародна
юридична компанія "КРАТОС" звернулося
до господарського суду Київської
області з позовною заявою про
звернення стягнення на об'єкти
нерухомого майна та земельні ділянки,
які є предметом іпотеки, що розташовані
у м. Києві, в рахунок погашення
заборгованості ТОВ "ЮАйПі Лтд" за
додатковими угодами від 30 листопада 2007
року № 2-1, від 06 лютого 2009 року № 3 та від
05 березня 2009 року № 4 до Генерального
договору про здійснення кредитування
від 05 жовтня 2007 року № 18/107-К (далі -
Генеральний договір) у розмірі 125 781 584,57
грн та визнання права власності на ці
об'єкти.

Позовні вимоги обґрунтовано
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за кредитним договором та
додатковими угодами до договору,
внаслідок чого станом на 20 квітня 2012
року у відповідача виникла
заборгованість у розмірі 128 379 705,10 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 09 жовтня 2012 року,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10 грудня 2012
року, звернуто стягнення на предмет
іпотеки шляхом визнання за ТОВ
"Міжнародна юридична компанія "КРАТОС"
права власності на майновий та офісний
комплекси, нежилий будинок та майнових
прав на незавершене будівництво
офісного комплексу і земельну ділянку
під нього за договорами іпотеки
від 05 листопада 2007 року та від 30
листопада 2007 року в рахунок часткового
погашення заборгованості ТОВ "ЮАйПі
Лтд" у розмірі 46 625 815,00 грн, яка
складається із сум простроченої
заборгованості за процентами в сумі 24
154 730,31 грн і заборгованості за кредитом
у сумі 22 471 084,69 грн за додатковою угодою
від 30 листопада 2007 року № 2-1 до
Генерального договору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 09 квітня 2013 року
зазначені судові рішення залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою Вищого
господарського суду України від 09
квітня 2013 року у справі № 5011-32/10471-2012,
ТОВ "ЮАйПі Лтд" звернулося із
заявою про її перегляд Верховним Судом
України з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції положень статей 526, 589, 590
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), статей 36-39 Закону України "Про
іпотеку".

В обґрунтування неоднакового
застосування касаційним судом норм
матеріального права заявником надано 4
копії постанов Вищого господарського
суду України, а саме: від 18 лютого 2014
року у справі № 904/1939/13-г,
від 06 березня 2014 року № 921/835/13-г/3, від 08
квітня 2008 року у справі № 1/1114-21/315 та від
13 квітня 2013 року у справі №
11/237/08.

Ухвалою від 05 червня 2014 року Вищий
господарський суд України допустив до
провадження справу № 5011-32/10471-2012 для
перегляду Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 09 квітня 2013 року та цілком
мотивовано відхилив посилання
заявника на 2 постанови суду касаційної
інстанції: постанову від 18 лютого 2014
року у справі № 904/1939/13-г, оскільки спір
не було вирішено остаточно, судове
рішення скасовано, а справу направлено
на новий розгляд, і постанову від 06
березня 2014 року у справі

№ 921/835/13-г/3, оскільки не допущено
різного застосування норм
матеріального права, рішення прийнято
залежно від встановлених судами
попередніх інстанцій різних фактичних
обставин справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши наведені заявником
обставини, Судова палата у
господарських справах Верховного Суду
України дійшла висновку, що заява не
підлягає задоволенню з підстав,
наведених нижче.

Під час розгляду справи господарськими
судами попередніх інстанцій
встановлено, що 05 липня 2007 між
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку "Укрсоцбанк" (далі
- Кредитор), закритим акціонерним
товариством "Корпорація Укржилбуд" і
ТОВ "ЮАйПі Лтд" було укладено
Генеральний договір про здійснення
кредитування із 05 жовтня 2007
року по 04 жовтня 2012 року.

Відповідно до умов Генерального
договору Кредитор зобов'язався
надавати позичальникам грошові кошти у
гривнях та/або доларах США, в межах
загального ліміту, що дорівнює 464 600 000,00
грн, або 92 000 000,00
доларів США, а позичальники
зобов'язалися повертати кредит у
строки та на умовах, визначених цим
договором та додатковими умовами до
нього, сплачувати проценти у розмірі 13 %
річних у гривні та 11,5 % річних у доларах
США, а також сплачувати комісії
відповідно до додатку № 1 до
Генерального договору.

Із матеріалів справи вбачається, що до
Генерального договору було внесено
зміни та доповнення згідно з
додатковими угодами від 30
листопада 2007 року № 2-1, від 06 лютого 2009
року № 3, від

05 березня 2009 року № 4, та укладено
договори про внесення змін до них, на
виконання яких позивач перерахував на
користь відповідача грошові кошти.

На забезпечення виконання зобов'язань
за Генеральним договором між
Кредитором як іпотекодержателем та
відповідачем як іпотекодавцем
укладено іпотечні договори від 05
листопада 2007 року та 30 листопада
2011 року, відповідно до яких
іпотекодавець передав у іпотеку
іпотекодержателю на забезпечення
виконання позичальниками зобов'язань
за Генеральним договором належні йому
на праві власності майновий та офісний
комплекси, нежилий будинок і майнові
права на незавершене будівництво
офісного комплексу та земельної
ділянки під нього.

05 березня 2012 року ПАТ "Укрсоцбанк" як
іпотекодержателем предметів іпотеки 1,
2 на адресу відповідача було направлено
вимогу про усунення відповідачем
порушень зобов'язання за Генеральним
договором за вих. № 086-02/1698 з
урахуванням приписів статті 35 Закону
України "Про іпотеку", яку отримано
відповідачем 14 березня 2012 року згідно з
поштовим повідомленням № 17334240.

Повідомлення та вимогу відповідачем
було отримано 15 травня 2012 року,
що підтверджується повідомленнями про
вручення, копії яких є у матеріалах
справи. Однак зазначена вимога
залишилася без задоволення та
реагування.

Оскільки відповідач свої обов'язки
щодо повернення кредиту та сплати
процентів не виконав, станом на 20
квітня 2012 року утворилася
заборгованість у сумі 128 379 705,10 грн.

20 квітня 2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк"
(правонаступник
акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку "Укрсоцбанк" як
первісним кредитором і ТОВ "Міжнародна
юридична компанія "КРАТОС" як новим
іпотекодержателем укладено договір
про відступлення прав кредитора,
відповідно до умов якого до останнього
переходять всі права первісного
кредитора за зазначеними додатковими
угодами (в частині вимог до боржника), у
тому числі право вимоги повернення
кредиту, сплати процентів, штрафних
санкцій (неустойки, пені, штрафів).

Крім того, 20 квітня 2012 року між тими ж
сторонами було укладено договори про
відступлення прав за іпотечними
договорами від 05 листопада 2007 року та 30
листопада 2011 року.

Зі змісту вищезазначених договорів про
відступлення прав вимоги від 20
квітня 2012 року, укладених між ПАТ
"Укрсоцбанк" і позивачем, вбачається, що
ці договори укладено на оплатній
основі, а тому суд дійшов висновку, що
за своєю правовою природою між
сторонами укладено договори
купівлі-продажу і сторони досягли
згоди щодо умов стосовно предмету,
ціни, строку цих договорів, тому в
розумінні вимог статті 656 ЦК України та
вимог статей 180, 181 Господарського
кодексу України (далі - ГК України) вони
вважаються укладеними, що не
суперечить положенням статей 512, 513, 516
ЦК України. Таким чином, позивач набув
всі права ПАТ "Укрсоцбанк" стосовно
відповідача, у т. ч. право звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
узгоджується з приписами статей 514, 517
ЦК України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 2 статті 16 ЦК України
передбачено, що одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
судом може бути визнання права, в тому
числі права власності на майно. Суд
також може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону
України "Про іпотеку" невиконання або
неналежне виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно із частиною 3 статті 36 Закону
України "Про іпотеку" передбачено, що
сторони іпотечного договору можуть
вирішити питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору

Пунктами 4.6.3 Іпотечних договорів 1, 2
визначено, що іпотекодержатель за
своїм вибором звертає стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань в
порядку, встановленому статтею 37
Закону України "Про іпотеку".

Згідно частини 1 статті 37 Закону
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Залишаючи без змін постанову
Київського апеляційного
господарського суду 10 грудня 2012 року та
рішення господарського суду Київської
області від 09 жовтня 2012 року, Вищий
господарський суд України у своїй
постанові від 09 квітня 2013 року
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання за
позивачем права власності на предмет
іпотеки на підставі рішення суду
відповідно до статей 36, 37 Закону
України "Про іпотеку".

Виходячи з положень частини 2 статті 16
ЦК України, статей 33, 36, частини 1 статті
37 Закону України "Про іпотеку", не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань за рішенням суду, оскільки
цими нормами передбачено задоволення
вимог іпотекодержателя шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.

Виходячи з викладеного, Вищий
господарський суд України при
вирішенні справи № 5011-32/10471-2012
правильно застосував норми
матеріального права, а отже, у
задоволенні заяви ТОВ "ЮАйПі Лтд" слід
відмовити.

Аналогічну правову позицію про те, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки в рахунок виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань за
рішенням суду, викладено у постанові
Верховного Суду України
від 26 грудня 2011 року за позовом
публічного акціонерного товариства
"Банк Фінанси та Кредит" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Оріон
Агро", комунального підприємства "Бюро
технічної інвентаризації та
містобудування Полтавського району",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Оріон-Альфа Крим",
Привітненської сільскої ради міста
Алушти, державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" в
особі Кримської регіональної філії про
стягнення заборгованості, звернення
стягнення на предмет іпотеки та
переведення прав за договором застави
майнових прав та у постанові від 11
грудня 2013 року за позовом публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до ОСОБА_13 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до частини 1 статті 11126
Господарського процесуального кодексу
України Верховний Суд України
відмовляє в задоволенні заяви, якщо
обставини, що стали підставою для
перегляду справи, не підтвердилися.

Керуючись статтями 11123 , 11124 та 11126
Господарського процесуального кодексу
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а но в и л а:

У задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю "ЮАйПі Лтд"
відмовити.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 частини 1 статті
11116 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий
В.П.
Барбара

Судді: М.І. Балюк І.С. Берднік В.С.
Гуль А.А. Ємець П.І. Колесник О.І.
Потильчак І.Б. Шицький