ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

09.09.2014 року
Справа № Б38/29/15/93/06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Вечірка І.О.
(доповідач)

суддів: Джихур О.В.,
Кузнецова В.О.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ

на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 11.02.2010
року

у справі № Б38/29/15/93/06

за заявою Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до боржника Відкритого
акціонерного товариства "Дніпрофарм",
м. Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 11.02.2010
року у справі № Б38/29/15/93/06 (колегія
суддів: головуючий суддя - Полєв Д.М.,
судді - Камша Н.М., Коваль Л.А.)
Відкрите акціонерне товариство
"Дніпрофарм", м.
Дніпропетровськ визнано банкрутом.
Відкрито ліквідаційну процедуру у
справі строком на 1 рік (до 11.02.2011 року).
Ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Полушина Ю.М.,
якого зобов'язано вчинити певні дії.
Зобов'язано керівника банкрута у 15-ти
денний строк передати ліквідатору
бухгалтерську та іншу документацію
банкрута, печатки і штампи та інші
матеріальні цінності банкрута.

Не погодившись з вказаною постановою,
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк", м.
Дніпропетровськ подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 11.02.2010
року у справі № Б38/29/15/93/06 та направити
справу для подальшого розгляду до суду
першої інстанції.

Одночасно в апеляційній скарзі
скаржник просить поновити пропущений
процесуальний строк на подачу
апеляційної скарги. Проте, дане
клопотання не може бути розглянуто,
оскільки існують правові підстави для
відмови у прийнятті поданої
апеляційної скарги.

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду, ознайомившись з
матеріалами справи та апеляційної
скарги дійшла висновку про
необхідність відмови в прийнятті
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Статтею 129 Конституції України
встановлено основні засади
судочинства, якими, зокрема, є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 91
ГПК України сторони у справі, прокурор,
треті особи, особи, які не брали участь
у справі, якщо господарський суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право подати
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду, яке не набрало
законної сили. Ухвали місцевого
господарського суду оскаржуються в
апеляційному порядку окремо від
рішення господарського суду лише у
випадках, передбачених статтею 106 цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
ХІІ Господарського процесуального
кодексу України" (з наступними змінами
та доповненнями), якщо апеляційну
скаргу подано: особою, яка не має права
її подавати, або на процесуальний
документ, який не ухвалювався та
відсутній у справі, або повторно після
повернення первісної апеляційної
скарги на підставі пункту 4 частини 1
статті 97 ГПК України у разі, коли
клопотання про відновлення строку
подання апеляційної скарги було
відхилено, або повторно після
повернення апеляційної скарги на
підставі пункту 5 частини 1 статті 97 ГПК
України, або повторно після повернення
апеляційної скарги на підставі частини
2 статті 93 ГПК України у зв'язку з
пропуском передбаченого цією нормою
річного строку, або на рішення чи
ухвалу місцевого господарського суду,
яку вже було переглянуто в
апеляційному (касаційному) порядку, то
відповідні обставини виключають
перегляд судових актів суду першої
інстанції апеляційним господарським
судом. У таких випадках останній
повинен відмовити в прийнятті
апеляційної скарги і винести з цього
приводу відповідну ухвалу: щодо
апеляційних скарг на рішення суду
першої інстанції - з посиланням на
статті 97, 98 ГПК України, а щодо
апеляційних скарг на ухвали суду - на
статті 91, 98 і 106 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів
справи, 22.03.2010 року Дніпропетровським
апеляційним господарським судом було
розглянуто апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Дніпрофарм", за результатами розгляду
якої винесено постанову про залишення
без задоволення апеляційної скарги та
залишення без змін постанови
господарського суду Дніпропетровської
області від 11.02.2010 року у даній справі
(т. 7, а. с. 100-101).

Таким чином, подання апеляційної
скарги на рішення (постанову) чи ухвалу
господарського суду, яку вже було
переглянуто в апеляційному порядку
виключає повторний перегляд судових
актів суду першої інстанції
апеляційним господарським судом.

Із матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.02.2014 року у даній справі було
відмовлено ПАТ КБ "Приватбанк" в
прийнятті повторно поданої
апеляційної скарги на постанову
господарського суду Дніпропетровської
області від 11.02.2010 року (т. 30, а. с. 142).

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.04.2014 року ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13.02.2014 року
залишено без змін (т. 30, а. с. 170-172).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
05.06.2014 року у даній справі також було
відмовлено ПАТ КБ "Приватбанк" в
прийнятті чергової апеляційної скарги
на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 11.02.2010
року (т. 31, а. с. 5).

В пункті 5-1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
17.05.2011 року "Про деякі питання практики
застосування розділу ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України" (з наступними змінами та
доповненнями) зазначено, що частиною 3
статті 22 ГПК на сторони покладено
обов'язок добросовісно користуватися
належними їм процесуальними правами,
до яких законом віднесено, зокрема,
право апеляційного і касаційного
оскарження. При цьому за вимогами
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, кожний має
право на розгляд його справи судом
упродовж розумного строку. Таким чином,
зловживання процесуальними правами,
спрямоване на свідоме невиправдане
затягування судового процесу, порушує
права інших учасників цього процесу та
вимоги названих Конвенції і Кодексу.
Якщо таке зловживання виявляється у
повторному (два і більше разів) поданні
апеляційних або касаційних скарг на
судові рішення, які вже переглянуто
відповідно в апеляційному або в
касаційному порядку, то: - суд першої
інстанції своєю ухвалою повертає
повторно (і більше разів) подану одним і
тим же учасником судового процесу
апеляційну скаргу на одне й те саме
судове рішення місцевого
господарського суду, яке вже
перевірено в апеляційному порядку, або
повернуту на підставі пункту 4 частини
першої статті 97 ГПК України у разі коли
клопотання про поновлення строку
подання апеляційної скарги було
відхилено, а так само на процесуальний
документ, який не ухвалювався та
відсутній у справі; - суд апеляційної
інстанції своєю ухвалою повертає
повторно (і більше разів) подану одним
і тим же учасником судового процесу
касаційну скаргу на одне й те саме
судове рішення апеляційної інстанції,
яке вже перевірено в касаційному
порядку, або повернуто на підставі
пункту 5 статті 111-3 ГПК України у разі
коли клопотання про поновлення строку
подання касаційної скарги було
відхилено, а так сам на процесуальний
документ, який не ухвалювався та
відсутній у справі. Згадані ухвали про
повернення апеляційних і касаційних
скарг оскарженню не підлягають, а тому
апеляційні і касаційні скарги, подані
на такі ухвали, так само підлягають
поверненню тими господарськими судами,
до яких вони подавалися. Відповідне
повернення скарг в усіх зазначених
випадках здійснюється з посиланням на
статтю 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
частину 3 статті 22 і статтю 86 ГПК
України.

Таким чином, у випадку повторного (і
більше разів) одним і тим же учасником
судового процесу подання апеляційної
скарги на одне й те саме судове рішення
місцевого господарського суду, яке вже
перевірено в апеляційному порядку, суд
першої інстанції мав підстави для
винесення ухвали про повернення
апеляційної скарги та не спрямовувати
справу до суду апеляційної інстанції.

За наведених обставин, постанова
місцевого господарського суду від
11.02.2010 року, яка вже була переглянута в
апеляційному порядку, не може бути
предметом повторного апеляційного
перегляду, тому в прийнятті
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" слід відмовити.

Керуючись статтею 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, частиною 3 статті 22, статтями 86,
97, 98 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству Комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ в
прийнятті апеляційної скарги на
постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 11.02.2010
року у справі № Б38/29/15/93/06.

Апеляційну скаргу з додатками на 2
аркушах повернути скаржнику.

Головуючий суддя
І.О. Вечірко

Суддя
О.В. Джихур

Суддя
В.О.
Кузнецов

Згідно з оригіналом

Помічник судді
О.В. Заболотна

09.09.2014