ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

"04" вересня 2014 р.
Справа № 926/1061/14

За позовом Чернівецького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України

До відповідача 1 - Концерну
«Військторгсервіс» м.Київ

До відповідач 2 - Малого приватного
творчо-виробничого підприємства
«Ізограф»

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Фонд державного
майна України та Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Чернівецькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Рівненську
Міжрегіональну універсальну біржу
«Прайс»

Про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна

Суддя С.М. Гушилик

За участю представників:

Від позивача: Сосна О.М. - заст.нач.центр.
територ. юрид.відділу (дов. від 16.04.2014р.)

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

Від прокурора: Ярошик В.П.

Від третьої особи на стороні позивача -
Фонд державного майна України: Чорней
С.В., гол.спеціаліст-юрисконсульт
(дор.від 05.05.2014р.)

Від третьої особи на стороні позивача -
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Чернівецькій області: Чорней С.В.,
гол.спеціаліст-юрисконсульт (дор.від
05.05.2014р.)

Від третьої особи на стороні
відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Чернівецький прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України 15.07.2014 року звернувся з позовом
в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України до
Концерну «Військторгсервіс» м.Київ та
Малого приватного творчо-виробничого
підприємства «Ізограф» про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог прокурор
посилається на те, що 30.06.2009 року між
Державним підприємством Міністерства
оборони України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»
в особі начальника ОСОБА_3 та малим
приватним творчо-виробничим
підприємством «Ізограф» укладено
договір купівлі-продажу приміщення
кафе «Літнє», загальною площею 27,1 кв.м.,
що знаходяться за адресою: м.Чернівці,
вул.Ватутіна, 2а, та яке перебуває у
господарському віданні ДП
Міністерства оборони України
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування». Проте
зазначений договір укладений з
порушенням умов чинного законодавства,
а саме: представник ОСОБА_3 не був
наділений повноваженнями від органу
управління майном на підписання
вказаного договору та не мав права
відчужувати зазначене майно без
дозволу власника, отже даний договір
був укладений поза волею власника
приміщення, а тому договір
купівлі-продажу нерухомого майна
повинен бути визнаний недійсним з
моменту його укладення.

Ухвалою суду від 15.07.2014 року (суддя
Гурин М.О.) порушено провадження у
справі та призначено судове засідання
на 31.07.2014 року.

Ухвалами суду від 31.07.2014 року розгляд
справи було відкладено на 13.08.2014 року в
зв'язку з нез'явленням представників
відповідачів.

Ухвалою суду від 13.08.2014 року було
відмовлено в клопотанні відповідача -1
про заміну неналежного відповідача,
залучено до участі у справі третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача -
Фонд державного майна України,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Чернівецькій області та на стороні
відповідача - Рівненську
Міжрегіональну універсальну біржу
«Прайс», а розгляд справи відкладено на
04.09.2014 року.

Розпорядженням від 04.09.2014 щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ у зв'язку з
перебуванням судді Гурина М.О. у
щорічній черговій відпустці справу
передано судді Гушилик С.М.

До початку судового засідання, яке
відбулося 04.09.2014 року від відповідача -1
надійшли письмові пояснення, з яких
вбачається, що відповідач -1 визнає
позовні та просить їх задовольнити з
наступних підстав.

30.06.2009р. між ДП Міністерства оборони
України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»,
в особі начальника ОСОБА_3 та приватним
творчо-виробничим підприємством
«Ізограф» укладено договір
купівлі-продажу приміщення кафе
«Літнє» загальною площею 27,1 кв.м. що
знаходиться за адресою: м. Чернівці,
вул. Ватутіна, 2а. Проте зазначений
договір слід визнати недійсним з
моменту його укладення, в зв'язку з тим,
що майно, яке являється предметом
оспорюваного договору є
загальнодержавною власністю, тому
відчуження такого майна повинно
здійснюватись з урахуванням
особливостей його правового режиму
встановленого чинним законодавством
України.

У відповідності до п.6 Порядку
відчуження об'єктів державної
власності, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №803 від
06.06.2007 року відчуження майна
здійснюється безпосередньо суб'єктом
господарювання, на балансі якого
перебуває таке майно, лише після
надання на це згоди або дозволу
відповідного суб'єкта управління
майном, який є представником власника і
виконує його функції у межах,
визначених законодавчими актами (далі -
суб'єкт управління). Рішення про
надання згоди на відчуження нерухомого
майна, а також повітряних та морських
суден, суден внутрішнього плавання та
рухомого складу залізничного
транспорту приймається суб'єктами
управління лише за погодженням з
Фондом державного майна. Відчуження
майна, що перебуває на балансі суб'єкта
управління, здійснюється за рішенням
такого суб'єкта, крім нерухомого майна,
а також повітряних та морських суден,
суден внутрішнього плавання та
рухомого складу залізничного
транспорту, відчуження якого
здійснюється лише за погодженням з
Фондом державного майна.

Згідно п.8 Порядку відчуження об'єктів
державної власності, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№803 від 06.06.2007 року рішення про надання
згоди на відчуження майна приймається
відповідним суб'єктом управління у
формі розпорядчого акта, а про відмову
в наданні такої згоди - у формі листа.
Рішення про погодження чи відмову в
погодженні відчуження майна надається
Фондом державного майна у формі листа.
Пунктом 50 даного Порядку передбачено,
що рішення про надання згоди суб'єкта
управління на відчуження майна діє не
більш як 12 місяців з дати його
прийняття.

Чинним на момент виникнення спірних
правовідносин Положенням про
Міністерство оборони України,
затвердженим Указом Президента
України №888 від 21.08.1997 року передбачено,
що Міністерство оборони України
здійснює в установленому порядку у
межах своїх повноважень функції з
управління об'єктами державної
власності, що належать до сфери
управління Міністерства.

Згідно з п. 6 ч. 1 наказу Міністра оборони
України від 20 березня 2004 року № 100 «Про
організацію представництва
Міністерства оборони України» (зі
змінами внесеними наказом Міністра
оборони України від 31 серпня 2004 року №
377) право надавати дозволи (погодження)
на відчуження державного майна,
закріпленого за підприємствами, що
належить до сфери управління
Міністерства оборони України, має
Міністр оборони України або за його
дорученням інші посадові (службові)
особи.

04.10.2004 року за № 220/2071 Міністром оборони
України видана довіреність начальнику
Головного управління тилу
Міністерства оборони України ОСОБА_4, в
якій зазначено, що повноваження згідно
цієї довіреності не можуть бути
передані іншим особам. В свою чергу
ОСОБА_4 надав довіреність від 18.10.2004
року №104/3/1369/28 начальнику ДП МОУ
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування» ОСОБА_3

12.02.2005 року окремим дорученням Міністра
оборони України довіреності на право
укладання договорів (угод, контрактів),
надання від імені Міністерства оборони
України прав здійснювати інші
правочини, термін дії яких не
закінчився, визнавались недійсними та
підлягали поверненню до
адміністративного департаменту МО
України.

17.02.2005 року листом за № 1040/ЮР/154
начальника Головного управління
торгівлі ОСОБА_4 виконано окреме
доручення Міністра оборони України від
12.02.2005 року та повернено перший
примірник довіреності Міністерства
оборони України від 04.10.2004 року за
№220/2071.

Отже довіреність №104/3/1369/28 від 18.10.2004
року, видана ОСОБА_3 не може вважатися
дозволом Міністерства оборони України
на відчуження нерухомого майна з
наступних підстав, так як вона видана
начальником ДП МОУ «Управління
торгівлі Західного оперативного
командування», а не органом управління
майном. Довіреність не є розпорядчим
актом, та не відповідає вимогам,
встановленим у п. 50 Порядку відчуження
об'єктів державної власності. Тобто, на
час здійснення правочину, дозволу
Міністерства оборони України, не було.

Таким чином, зназначений договір
купівлі-продажу укладено особою
(ОСОБА_3), яка не мала на момент вчинення
правочину достатньої цивільної
дієздатності, державне майно вибуло
поза волею власника, а отже є всі
підстави для визнання договору
купівлі-продажу недійсним.

Крім того, в своєму письмовому
поясненні відповідач звернувся із
проханням вжити заходів щодо
забезпечення позову у вигляді заборони
вчиненню будь-яких дій по відчуженню
приміщення кафе «Літнє», загальною
площею 27,1 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Чернівці, вул. Ватутіна, 2-а.

Згідно зі ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням,
зокрема, розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; ймовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Відповідач ймовірність настання
наведених вище обставин не наводить,
доказів в підтвердження свого
клопотання не подав, отже підстав для
задоволення зазначеного клопотання
суд не вбачає.

Також до початку судового засідання
письмові пояснення надійшли від
третьої особи на стороні відповідача, в
яких останній просить в задоволенні
позовних вимог Чернівецького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України до концерну
«Військторгсервіс» та Малого
приватного творчо-виробничого
підприємства «Ізограф» відмовити,
посилаючись на наступне.

Рівненська міжрегіональна
універсальна товарно-майнова біржа
«Прайс» здійснювала організацію
публічних торгів (аукціонів) з продажу
майна державного підприємства
Міністерства оборони України концерну
«Військторгсервіс», у відповідності з
чинним законодавством, яке діяло на
момент видачі у 2004 році повноважною
особою Міністерства оборони України
ОСОБА_4 дозволу на відчуження цього
майна, що не передбачало необхідність
погодження продажу майна продавцем з
Фондом державного майна України
(постанова Кабінету міністрів України
№803 від 06.06.2007р. на час видачі дозволів
(2004р.) ще не діяла), а також відповідно до
внутрішніх регламентів біржі, як це
визначено законом «Про товарну біржу».

Робота з організації публічних торгів
здійснювалась біржею на підставі
Попереднього договору, укладеного із
замовником торгів - державним
підприємством Міністерства оборони
України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»,
правонаступником якого є концерн
«Військторгсервіс» від 14.01.2005 року.

Правомірність дій представника
Міноборони ОСОБА_4 щодо видачі дозволів
на відчуження майна підтверджена
постановою Вищого господарського суду
України від 16 червня 2014 року у справі
№914/2002/13. Чинність цих дозволів на
момент їх реалізації та в майбутньому
підтверджена також була
листом-відповіддю Генеральної
прокуратури України № 10/2-1968 вих.06 від
15.03.2006 року на запит Головного
управління торгівлі тилу МО України
щодо законності дій його керівництва в
процесі продажу майна після скасування
Міністром оборони України довіреності
від 04.10.2004 року. У вказаному листі
Генеральної прокуратури України
зроблено висновок не лише про
законність дій щодо надання таких
дозволів, а й про їх чинність у
майбутньому.

Питання правомірності реалізації
цього та іншого майна концерну
«Військторгсервіс» та його
попередників неодноразово вивчались
різними структурними підрозділами
Прокуратури України, а відтак,
прокурором про факти відчуження майна
Міноборони України було відомо ще у 2012
році, а позов заявлений ним аж у липні
2014 року, тобто через п'ять років після
відчуження майна концерном
«Військторгсервіс», що свідчить про
пропуск ним строку позовної давності
без поважних причин.

Що ж стосується витребуваних судом
документів, продовжує третя особа на
стороні відповідача то в архівах біржі
не виявлені документи щодо організації
публічних торгів з продажу майна. Ці
документи, як і багато інших, пов'язаних
з реалізацією майна концерну
«Військторгсервіс» були вилучені
21.11.2013 року слідчим групи слідчих
прокуратури Центрального регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері і до цього часу
нам не повернуті.

Представники відповідачів та третьої
особи на стороні відповідача в судове
засідання 04.09.2014 року не з'явилися,
відповідач -2 відзив на позовну заяву
суду не надав, відповідачі, причини
нез'явлення суду не повідомили, при
цьому третя особа на стороні
відповідача в своєму поясненні просить
розглядати справу без його
представника. Прокурор та позивач
вимоги попередньої ухвали суду не
виконали, що перешкоджає розгляду
справи по суті.

Враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.4-3
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд створює
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства, суд дійшов висновку, що
розгляд справи слід відкласти.

При цьому, господарський суд вважає за
необхідне попередити відповідачів, що
у разі повторної безпідставної неявки
їх представників у судове засідання на
час і дату визначені в резолютивній
частині даної ухвали, судовий розгляд
відбуватиметься без їх участі за
наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.66, 67, 77, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити відповідачу в
клопотанні про забезпечення позову.

2. Розгляд справи відкласти на 22
вересня 2014 року на 10 годину 00 хвили в
приміщені господарського суду
Чернівецької області за адресою:
м.Чернівці.

3. Участь представників сторін та
прокурора обов'язкова.

4. Відповідачу-2 надати відзив на
позов.

5. Позивачу та прокурору надати
належним чином завірені копії наказу
Міністра оборони України від 21.08.2009р. №
418 та матеріалів службового
розслідування, докази направлення
третім особам позовної заяви з
додатками, Статут ДП МОУ «Управління
торгівлі західного оперативного
командування».

Суддя
С.М.Гушилик