ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 червня 2014 року Справа № 5011-31/17917-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Вовка І.В.,суддів:Грека Б.М.,
Селіваненка В.П., Стратієнко Л.В.,
Черкащенка М.М.,розглянувши заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна"про перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 17.02.2014у
справі№5011-31/17917-2012за позовомтовариства
з обмеженою відповідальністю
"Вільний"дотовариства з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна"провизнання недійсним
договору,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.03.2013 у справі №5011-31/17917-2012,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 02.10.2013, позов
задоволено: визнано недійсним договір
№F150 від 10.06.2008, укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент
Лізинг Україна" та товариством з
обмеженою відповідальністю "Вільний", з
моменту його укладення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.02.2014 рішення
господарського суду міста Києва від
21.03.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
02.10.2013 залишено без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна" звернулось із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 17.02.2014 у справі №5011-31/17917-2012,
у якій просить скасувати зазначену
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в позові.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 31.03.2014
у справі №911/972/13, від 07.04.2014 у справі
№913/2881/13, від 08.04.2014 у справі №Б8/030-12, від
08.04.2014 у справі №Б8/030-12, від 14.04.2014 у
справі №910/15544/13, від 16.04.2014 у справі
№912/1635/13, від 22.04.2014 у справі
№901/1979/13(02-24/901/1979/13), від 29.04.2014 у справі
№909/93/13-г мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України приписів статті 241,
частини першої статті 236 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
частини третьої статті 207
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), внаслідок чого ухвалено
різні за змістом судові рішення у
подібних правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як вбачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
17.02.2014 у справі №5011-31/17917-2012, про
перегляд якої просить заявник, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
про визнання недійсним договору
лізингу з моменту його укладення,
виходячи з того, що спірний договір
було укладено директором позивача з
перевищенням повноважень. При цьому,
виходячи із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи,
суд касаційної інстанції зазначив про
те, що не може вважатися схваленням
правочину в розумінні статті 241 ЦК
України сплата коштів та вчинення
інших дій особою, яка з перевищенням
повноважень уклала правочин.

Однак, приймаючи постанови від 08.04.2014 у
справі №Б8/030-12 та від 08.04.2014 у справі
№Б8/030-12, на які посилається заявник, та
вирішуючи спір у подібних
правовідносинах, за аналогічного
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин, суд касаційної
скасував рішення судів попередніх
інстанцій та відмовив в позові про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу укладеного
неуповноваженою на те особою. При
цьому, суд касаційної інстанції визнав
схваленням в розумінні статті 241 ЦК
України юридичною особою спірного
правочину, яке відбулось шляхом
підписання накладних, довіреностей на
отримання товару та сплати коштів,
однією і тією ж особою, що і спірний
договір.

Таким чином, зі змісту наведених
постанов вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, що
є підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Разом з тим, зі змісту постанови суду
касаційної інстанції від 17.02.2014 у
справі №5011-31/17917-2012, про перегляд якої
просить заявник, та постанов Вищого
господарського суду України від 07.04.2014
у справі №913/2881/13, від 14.04.2014 у справі
№910/15544/13, від 16.04.2014 у справі №912/1635/13,
від 22.04.2014 у справі №901/1979/13(02-24/901/1979/13),
від 29.04.2014 у справі №909/93/13-г, від 31.03.2014 у
справі №911/972/13, на які він посилається,
вбачається, що судові рішення в цих
справах прийнято залежно від
встановлених судами попередніх
інстанцій фактичних обставин справи,
що не підтверджує доводів заявника про
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції положень статті
241 ЦК України.

Водночас, посилання заявника на
неоднакове застосування статті 207 ГК
України, в обґрунтування чого подано
постанови від 31.03.2014 у справі №911/972/13 та
від 07.04.2014 у справі №913/2881/13, не
знаходить свого підтвердження,
оскільки предметом розгляду у справах
№911/972/13 та №913/2881/13, постанови у яких
додано в якості подібних, була
наявність чи відсутність підстав для
визнання недійсними на майбутнє інших
видів договорів, зокрема, договорів
комісії та підряду, а тому відсутні
підстав вважати, що правовідносини у
вказаних справах та у справі
№5011-31/17917-2012, про перегляд постанови у
якій подано заяву, є подібними.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

У Х В А Л И В:

Допустити справу №5011-31/17917-2012 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя І. Вовк Судді Б.
Грек В. Селіваненко Л. Стратієнко
М. Черкащенко