ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2014 р.
Справа № 911/2858/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лилака Т.Д., розглянувши
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергозберігаючі
технології 2010», м. Київдо Управління
освіти і науки Білоцерківської міської
ради, Київська обл., м. Біла Церквапро
стягнення 66 644,39 грн.,за участю
представників:

позивача:Герасименко В.М., довіреність
№ 32 від 06.08.2014 року;відповідача:не
з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до відповідача про
стягнення 60 996,00 грн. основного боргу,
912,43 грн. 3% річних, 4 735,96 грн. пені, а
загалом 66 644,39 грн. у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язання з оплати виконаних робіт
за договором підряду № 245/277 від 05.09.2013
року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.07.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 24.07.2014 року.

Через канцелярію суду 24.07.2014 року
відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому визнав суму основного
боргу та просив зменшити розмір пені та
відсотків річних у порядку ст. 233 ГК
України на 100%.

У судовому засіданні 24.07.2014 року
оголошувалася перерва на 28.08.2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання 28.08.2014 року не з'явився, про
час і місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Енергозберігаючі
технології 2010» (підрядник) та
Управлінням освіти і науки
Білоцерківської міської ради
(замовник) укладено договір підряду
№245/277, за умовами якого замовник
доручає, а підрядник зобов'язується
виконати власними і залученими силами
і засобами такі види робіт: Капітальний
ремонт з гідрохімічним очищенням від
твердих накипових та мулистих
відкладень в трубопроводах та приладах
опалення системи опалення Дошкільного
навчального закладу №2 «Берегиня»
(ясло-садок) комбінованого типу по вул.
Щорса, 75-А в м. Біла Церква, Київської
області.

Відповідно до п. 1.2. договору замовник
зобов'язується своєчасно прийняти та
оплатити роботи, зазначені п. 1.1.
договору.

Загальна сума договору складає: 60 996
грн. 00 коп. (шістдесят тисяч дев'ятсот
дев'яносто шість грн.. 00 коп.), у тому
числі ПДВ (20%): 10 166 грн. 00 коп. (десять
тисяч сто шістдесят шість грн.. 00 коп.)
відповідно до п. 2.1. договору.

Згідно п. 2.2. договору, кінцева сума
договору може змінюватися, виходячи з
фактичного обсягу виконаних робіт, про
що зазначається в акті (ах) виконаних
робіт форми № КБ-2в та довідці № КБ-3.

Пунктом 3.4 договору встановлено, що
кінцевий розрахунок по даному договору
проводиться замовником не пізніше 31
грудня 2013 року.

На виконання умов договору позивач
виконав всі роботи передбачені
договором, на загальну суму 60 996,00 грн.,
що підтверджується підписаними та
скріпленими печатками сторін довідкою
про вартість виконаних робіт та актом
приймання виконаних будівельних робіт,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Проте, відповідач за виконані роботи
вартістю 60 996,00 грн. не розрахувався.

Доказів сплати вказаної
заборгованості відповідачем суду не
надано.

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання з виконання робіт та за
вказаним договором, а відповідач не
виконав належним чином взяті на себе
зобов'язання з оплати виконаних робіт і
має перед позивачем заборгованість у
сумі 60 996,00 грн.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача боргу в сумі 60 996,00 грн. є
обґрунтованими, і тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання з оплати
виконаних робіт за договором, з нього
на користь позивача на підставі ст. 625
ЦК України підлягає стягненню 912,43 грн.
3% річних, які нараховані позивачем
відповідно до вимог закону та умов
договору.

Отже, вимоги позивача в частині 912,43 грн.
3% річних ґрунтуються на матеріалах
справи та відповідають вимогам закону,
і тому підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України визначено, що
порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 6.4 договору у разі
несвоєчасної оплати замовником
вартості виконаних підрядником робіт
замовник сплачує підряднику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення терміну
сплати від суми не перерахованих
коштів.

Враховуючи вищевикладені норми закону
та умови договору, позивачем у зв'язку з
простроченням виконання зобов'язання з
оплати виконаних робіт нараховано 4 735,96
грн. пені відповідно до наданого
розрахунку, який відповідає вимогам
закону.

Таким чином, позов в частині стягнення
пені в розмірі 4 735,96 грн., які нараховано
позивачем відповідно до вимог чинного
законодавства та умов договору, у
зв'язку з простроченням відповідачем
виконання взятих на себе зобов'язань з
оплати виконаних робіт за вказаним
договором на підставі ст. 230 ГК України
є обґрунтованим, і тому підлягає
задоволенню.

Через канцелярію суду 24.07.2014 року
відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому просив зменшити розмір
пені та відсотків річних у порядку ст.
233 ГК України на 100%.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру штрафу та пені, яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеня виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, належними та допустимими
доказами у розумінні ст. 34 ГПК України,
суду не доведено наявності у спірному
правовідношенні виняткових випадків,
які є підставою для зменшення
нарахованої позивачем пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
клопотання відповідача про зменшення
розміру нарахованої позивачем пені.

Що стосується заявленого клопотання
відповідача в частині зменшення
розміру відсотків річних, то
відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення
має право зменшити лише розмір
неустойки (штрафу, пені), а тому вказана
норма не може застосовуватись щодо
зменшення відсотків річних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
клопотання відповідача в частині
зменшення розміру відсотків річних.

Судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління освіти і науки
Білоцерківської міської ради (09100,
Київська область, м. Біла Церква, вул.
Шевченка, 122, код 02143809) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергозберігаючі
технології 2010» (01015, м. Київ, вул.
Цитадельна, 7, код 37100186) 60 996 (шістдесят
тисяч дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 00
коп. основного боргу, 912 (дев'ятсот
дванадцять) грн. 43 коп. 3% річних, 4 735
(чотири тисячі сімсот тридцять п'ять)
грн. 96 коп. пені, 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 02.09.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак