ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 вересня 2014 р. Справа № 902/803/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до: Вінницького національного
аграрного університету в особі
Чернятинського коледжу Вінницького
національного аграрного університету

Про стягнення 30018,6 грн. заборгованості

Господарський суд Вінницької області у
складі

Головуючого судді Говор Н.Д.

Cекретар судового засідання Мовчан Г.М.

Представники

позивача : Гриньок О. А.
(довіреність № 14-126 від 15.05.14р.)

відповідача : Мовчан В. О.
(довіреність № 12-45-2187 від 01.09.14р.)

Власенко Т. С.
(довіреність № 12-45-1231 від 16.05.14р.)

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької
області подана позовна заява про
стягнення з Чернятинського коледжу
Вінницького національного аграрного
університету на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
30018,60 грн., в тому рахунку 25154,98 грн.
основного боргу, 1912,63 грн. пені, 327,35 грн.
інфляційних втрат, 862,78 грн. 3 % річних,
1760,85 грн. 7% штрафу.

Ухвалою від 19.08.2014р. здійснено заміну
первісного відповідача у справі -
Чернятинський коледж Вінницького
національного аграрного університету
належним відповідачем - Вінницьким
національним аграрним університетом в
особі Чернятинського коледжу
Вінницького національного аграрного
університету.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
та його повноважний представник у
судовому засіданні проти позову
заперечили з тих підстав, що на протязі
дії Договору відповідач справно
виконував всі зобов'язання та вчасно
розраховувався за спожитий газ. Згідно
Договору № 12/491-ТЕ-1 від 12.10.2012 року було
передбачено , що Покупець сплачує
вартість послуг по наданню природного
газу , який використовувався для
котелень, що обігрівають студентські
гуртожитки.

Позивач надав для відповідача акти
прийому-передачі на суму -

- за жовтень 2012 року - 5 464,59 грн., при
отриманні акту прийому передачі він
зареєстрований в книзі реєстрації
вхідної документації № 247 від 06.12.2012р.;

- за листопад 2012 року - 16 262,88 грн. -
при отриманні акту прийму передачі він
зареєстрований в книзі реєстрації під
№ 248 від 10.12.2012 року.

Зазначає, що суми вказані в цих актах
були сплачені в грудні 2012 року, про що є
свідчення з платіжних доручень.

Акт прийому-передачі природного газу
за грудень 2012 року, який був
зареєстрований у книзі реєстрації
вхідної документації під № 56 від 26.03.13
року на суму 25 154 ,98 грн. був оплачений з
посиланням у платіжному дорученні на
договір № 13 -2243-ТЕ-1 від 29.12.12 року.

В зв'язку з тим, що бюджетний 2012 рік на
момент виконання зобов'язань по
Договору був закінчений і іншого не
було передбачено додатковою угодою, то
оплата по акту прийому-передачі суми 25
154,98 грн. була здійснена з посиланням на
договір №13/2243-ТЕ-1 та акт від 31.12.12р., але
в акті від 31.12.12 року було вказано на
виконання умов іншого Договору, тобто
Договору купівлі-продажу за № 12/491-ТЕ-1.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно і об'єктивно
дослідивши в сукупності надані в
справу докази, надавши їм юридичну
оцінку суд встановив наступне.

12.10.2012р. Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (в договорі
"Продавець") та Чернятинський коледж
Вінницького національного аграрного
університету (в договорі "Покупець")
уклали договір купівлі-продажу
природного газу № 12/491-ТЕ-1 (далі
Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
приймати та оплатити цей природний газ
(далі - газ), на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець
передає Покупцеві з 01 серпня 2012 року по
31 грудня 2012 року газ обсягом до 150 тис.
куб. м., у тому числі по місяцях
кварталів (тис. куб м):

Місяць Обсяг Місяць
Обсяг

липень - жовтень
30

серпень -
листопад 50

вересень - грудень
70

ІІІ кв. - ІV кв.
150

Відповідно до п. 3.1 Договору Продавець
передає Покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
Покупця. Право власності на газ
переходить від Продавця до Покупця в
пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
Покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000
куб. м газу становить 1091 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 1091 грн., крім того ПДВ -
20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом -100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до п. 6.3 Договору в платіжних
дорученнях Покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу, без зазначення періоду за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у Покупця за цим
договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
Договором".

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

На виконання умов Договору позивач в
жовтні - грудні 2012р. поставив
відповідачу природний газ на загальну
суму 46882,45 грн., що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу від 31.10.2012р. на суму 5464,59 грн., від
31.11.2012р. на суму 16262,88 грн., від 31.12.2012р. на
суму 25154,98 грн. (а.с. 17-19).

Зміст договору, укладеного між
сторонами, взяті в ньому зобов'язання
свідчать про те, що між сторонами
виникли правовідносини з поставки, які
регулюються ст. 712 ЦК України.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається , якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України , інших
актів цивільного законодавства , а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог , що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що на день порушення
провадження у справі (ухвала від 13.06.2014
року) відповідач сплатив позивачу
заборгованість в повному обсязі, в т. р.
газ, поставлений по акту за жовтень 2012р.
оплачений 12.12.2012р. платіжним дорученням
№ 718 від 10.12.2012р., газ, поставлений по
акту за листопад 2012р. оплачений 12.12.2012р.
платіжним дорученням № 719 від 10.12.2012р.,
газ поставлений по акту за грудень 2012р.,
оплачений 28.03.2013р. платіжним дорученням
№ 123 від 27.03.2013р.

Вказане стверджується копіями
платіжних доручень (а.с. 87-89) та випискою
банку (а.с. 130).

Таким чином, на час подання позову до
суду заборгованість з оплати за газ
поставлений у грудні 2012р. була
відсутня, що стверджується зокрема і
розрахунком, доданим позивачем до
позовної заяви (а.с. 10).

Відповідно до п. 4.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", якщо предмет спору
був відсутній до порушення провадження
у справі, то зазначена обставина тягне
за собою відмову в позові, а не
припинення провадження у справі.

З огляду на викладене та на підставі
наявних у справі доказів, в задоволенні
вимоги позивача щодо стягнення 25154,98
грн. основного боргу слід відмовити.

Крім суми основного боргу позивач
пред'явив до стягнення 1912,63 грн. пені за
загальний період з 14.11.2012р. по 28.02.2014р.,
327,35 грн. інфляційних втрат за січень 2013
р. - лютий 2014р., 862,78 грн. 3 % річних за
загальний період з 14.11.2012р. по 28.02.2014р.,
1760,85 грн. 7% штрафу.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України - неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.2 ст. 551 Цивільного кодексу
України - якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі
невиконання Покупцем пункту 6.1. умов
цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Позивач просить стягнути 1912 грн. пені
та 1760,85 грн. штрафу, в т. р. пені за
прострочення виконання зобов'язання,
що виникло 13.11.2012р., за період з 14.11.2012р.
по 12.12.2012р. у сумі 64,95 грн. та
зобов'язання, що виникло 13.01.2013р., за
період з 14.01.2013р. по 28.02.20144р. у сумі 1847,68
грн.

Як вже зазначено в цьому рішенні,
оплата газу, поставленого у грудні 2012р.
була здійснена відповідачем 28.03.2013р.
згідно платіжного доручення № 123 від
27.03.2013р., а тому прострочення даного
зобов'язання тривало з 14.01.2013р. по
27.03.2013р.

При цьому суд враховує, що відповідно
до умов п. 6.3 договору, у платіжному
дорученні № 123 від 27.03.2013р. як
призначення платежу було зазначено акт
б/н від 31.12.2012р. та номер договору
13/2243-ТЕ-1 від 29.12.2012р., тобто некоректна
інформація, яка підлягала оцінці у
сукупності із сумою даного платіжного
доручення.

Разом з цим позивач не повернув
відповідачу вказані кошти, як
помилково сплачені, також не надав
доказів того, що вказані кошти були
зараховані на виконання договору №
13/2243-ТЕ-1 від 29.12.2012р.

Отже позивач користувався ними на свій
розсуд протягом періоду з 28.03.2013р. по
28.02.2014р., який вважає періодом
прострочення зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що прострочення
заборгованості за актом від 31.12.2012р.
тривало з 14.01.2013р. по 27.03.2013р., ґрунтуючи
його на засадах розумності, законності
та справедливості.

Позовні вимоги в частині стягнення
пені та штрафу підтверджуються
договором № 12/491-ТЕ-1 від 12.10.2012 р.,
платіжними дорученнями № 718 від
10.12.2012р., № 719 від 10.12.2012р., № 123 від
27.03.2013р., іншими матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню частково в
сумі 817,36 грн. пені за загальний період з
14.11.2012р. по 27.03.2013р. відповідно до
розрахунку здійсненого судом, 1760,85 грн.
7% штрафу на підставі ст. 549, 551
Цивільного кодексу України.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а 3% річних є платою за
користування чужими коштами в цей
період прострочки виконання
відповідачем його договірного
зобов'язання, і за своєю правовою
природою вони є самостійними способами
захисту цивільних прав і забезпечення
виконання цивільних зобов'язань.

При цьому, індекс інфляції (індекс
споживчих цін) це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування і інфляційних втрат,
а розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце протягом повного
календарного місяця, помноженої на
індекс інфляції, визначений
Держкомстатом, за період прострочки.
Розрахунки індексу інфляції за
квартал, період з початку року і т. п.
проводяться "ланцюговим" методом, тобто
шляхом множення: місячних (квартальних
і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від
27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики
розрахунку базового індексу споживчих
цін").

Крім того, згідно п. 2 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012, сума
боргу з урахуванням індексу інфляції
повинна розраховуватися, виходячи з
індексу інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, (дефляція) (постанова Вищого
господарського суду України від 05.04.2011
№ 23/466 та лист Верховного Суду України
"Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997 №
62-97р).

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в
середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості
на момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця,
то інфляційні втрати розраховуються
з врахуванням даного місяця
(постанова Вищого господарського
суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Позовні вимоги в частині стягнення 3 %
річних та інфляційних втрат
підтверджуються договором 12/491-ТЕ-1 від
12.10.2012 р., розрахунком, іншими
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню частково в сумі 163,51 грн. 3%
річних за загальний період з 14.11.2012р. по
27.03.2013р., та частково в сумі 25,10 грн.
інфляційних втрат за період з
січень-березень 2013р. відповідно до
розрахунку, здійсненого судом на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України.

З урахуванням викладеного, оцінивши
подані представником позивача докази
та матеріали справи у їх сукупності,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню відповідно до
чинного законодавства в сумі 2766,82 грн.,
з яких:

3 % річних - 163,51 грн.;

пеня - 817,36 грн.;

інфляційні втрати - 25,10 грн.

штраф - 1760,85 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір підлягає покладенню на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49 ст. 82-84, 115
Господарського процесуального кодексу
України

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково в сумі
2766,82 грн.

2. Стягнути з Вінницького національного
аграрного університету в особі
Чернятинського коледжу Вінницького
національного аграрного університету
(вул. Сонячна, 3 , м. Вінниця, 21100; вул.
Першотравнева, 28, с. Чернятин,
Жмеринський район, Вінницька область,
22870, ідентифікаційний код 05471922) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001,
ідентифікаційний код 20077720) 163,51грн. 3 %
річних, 817,36 грн. пені, 25,10 грн.
інфляційних втрат, 1760,85грн. штрафу, 168,39
грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. В задоволенні позовних вимог в
частині стягнення основного боргу в
сумі 25154,98 грн., інфляційних втрат в сумі
302,25 грн., пені в сумі 1095,27 грн., 3% річних в
сумі 699,27 грн. відмовити.

5. Копію рішення направити сторонам
рекомендованим листом.

Повне рішення складено 10 вересня 2014 р.

Суддя Говор Н.Д.

віддрук.4 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б. Хмельницького, 6, м.
Київ, 01001)

3,4 - (вул. Сонячна,3 м. Вінниця , 21100; вул.
Першотравнева, 28, с. Чернятин,
Жмеринський район, Вінницька область,
22870)