ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.Справа № 916/1382/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Воробйова
А.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідачів:

- регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області: не з'явився;

- Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта»: Дінова А.В. за довіреністю
№ 18-201 від 21.10.2013р.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 до
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області, Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» в особі Одеської дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» про
визнання договору продовженим та
зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємця ОСОБА_3 (далі
по тексту - ОСОБА_3) звернулась до
господарського суду Одеської області з
позовом до регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Одеській області про визнання права
користування на умовах оренди
нежитловим приміщенням, яке належить
до державної власності, а саме:
нежитловим приміщенням першого
поверху площею 103,5 кв.м. та нежитловим
приміщенням підвалу площею 60,0 кв.м. в
одноповерховій будівлі, загальною
площею 163,5 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, строком до 29.02.2019р.
включно.

23.06.2014р. в судовому засіданні
представник позивача звернувся до суду
із заявою про уточнення та доповнення
позовних вимог, у відповідності до якої
ОСОБА_3 просить суд визнати продовженим
договір оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності від
29.02.2012р., укладений між позивачем та
регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Одеській
області в редакції договору від 04.06.2013р.
про внесення змін до договору оренди
від 29.02.2012р. (обліковий номер договору №
64), на той же строк й на тих же
умовах, а також зобов'язати Українське
державне підприємство поштового
зв'язку „Укрпошта" в особі Одеської
дирекції УДППЗ „Укрпошта" (далі по
тексту - УДППЗ «Укрпошта») усунути
перешкоди в користуванні позивачем
приміщенням, яке належить до державної
власності, а саме: нежитловим
приміщенням першого поверху площею 103,5
кв.м. та нежитловим приміщенням підвалу
площею 60,0 кв.м. в одноповерховій
будівлі, загальною площею 163,5 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке
перебуває в оренді позивача та
знаходиться на балансі Українського
державного підприємства поштового
зв'язку „Укрпошта". Вказана редакція
позовних вимог була прийнята до
розгляду господарським судом як
остаточна.

У зв'язку із здійсненням позивачем
уточнення позовних вимог, в результаті
чого ОСОБА_3 було пред'явлено додаткові
вимоги до Українського державного
підприємства поштового зв'язку
„Укрпошта" в особі Одеської дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку „Укрпошта", а також
внаслідок надходження відповідного
клопотання позивача, господарським
судом на підставі ст. 24 ГПК України було
залучено Українське державне
підприємство поштового зв'язку
„Укрпошта" в особі Одеської дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку „Укрпошта" до участі
у справі в якості іншого відповідача.

Після уточнення позовних вимог та
залучення до участі у справі іншого
відповідача, позивач жодного разу в
судові засідання по даній справі не
з'явився та про причини неявки суд не
повідомив.

Відповідачі повністю заперечують
проти позову, наголошуючи на його
безпідставності та необґрунтованості.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, суд
встановив наступне.

29.02.2012р. між регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Одеській області (Орендодавець) та
ОСОБА_3 (Орендар) було укладено договір
оренди нерухомого майна, що належить до
державної власності (обліковий номер
договору № 64), далі по тексту
рішення - договір оренди від 29.02.2012р., у
відповідності до п.п. 1.1 - 1.3 якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
державне нерухоме майно, а саме:
нежитлові приміщення першого поверху,
площею 103,5 кв.м. та нежитлові приміщення
підвалу, площею 60,0 кв.м. в
одноповерховій будівлі (інв. № 190001,
реєстровий номер 21560045.1600.АААЖЕЕ987), далі
по тексту договору - майно, загальною
площею 163,5 кв.м., що розміщені за
адресою: АДРЕСА_1, що перебувають на
балансі Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» (далі - Балансоутримувач),
вартість якого визначена згідно зі
звітом про незалежну оцінку, що була
проведена ПП «Аркада ЮГ» станом на
08.10.2011р. і становить 312251,00 грн. Майно
передається в оренду з метою
розміщення кафе-бару, що здійснює
продаж товарів підакцизної групи. Стан
майна на момент укладення договору
визначається в акті
приймання-передавання за узгодженням
Балансоутримувача і Орендаря.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (з
наступними змінами та доповненнями;
далі по тексту -Закон України «Про
оренду державного та комунального
майна») цим Законом врегульовано
зокрема майнові відносини між
орендодавцями та орендарями щодо
господарського використання
державного майна, майна, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності.
Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Відповідно до
статті 761 цього Кодексу право передання
майна у найм має власник речі або особа,
якій належать майнові права.
Наймодавцем може бути також особа,
уповноважена на укладення договору
найму.

Положеннями ст.ст. 4, 5 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна передбачено, що об'єктами оренди
за цим Законом є зокрема нерухоме майно
(будівлі, споруди, нежитлові
приміщення) та інше окреме
індивідуально визначене майно
підприємств. Фонд державного майна
України, його регіональні відділення
та представництва є орендодавцями щодо
цілісних майнових комплексів
підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, а
також майна, що не увійшло до
статутного (складеного) капіталу
господарських товариств, створених у
процесі приватизації (корпоратизації),
що є державною власністю, крім майна, що
належить до майнового комплексу
Національної академії наук України та
галузевих академій наук, а також майна,
що належить вищим навчальним закладам
та/або науковим установам, що надається
в оренду науковим паркам та їхнім
партнерам.

Згідно з положеннями п. 10.1 договору
оренди від 29.02.2012р. вказаний договір
було укладено строком на один рік, який
діє з моменту його підписання
сторонами. В подальшому, 04.06.2013р.
сторонами по справі було укладено
договір про внесення змін до договору
оренди від 29.02.2012р., у відповідності до
якого строк дії договору оренди від
29.02.2012р. було продовжено до 29.02.2014р.
включно.

В свою чергу, як свідчать матеріали
справи, листом від 10.01.2014р. за вих.. №
18-05-00037 регіональне відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області повідомило позивача про факт
припинення дії договору оренди від
29.02.2012р. по закінченню строку, на який
його було укладено, у зв'язку із
відсутністю наміру вказаного
регіонального відділення як
орендодавця щодо продовження орендних
правовідносин із ОСОБА_3 Вказаний лист
було доведено до відома ОСОБА_3 13.03.2014р.,
про що свідчить її особистий підпис на
примірнику вказаного документу із
відміткою «ознайомлена».

Згідно статті 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором.

Положеннями ч. 2 ст. 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", ч. 2 ст. 291 ГК України передбачено,
що договір оренди припиняється,
зокрема, в разі закінчення строку, на
який його було укладено.

В силу положень ч. 2 ст. 17 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", відповідно до якої у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Згідно зі ст. 764 ЦК України якщо наймач
продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму
(оренди), то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

У п. 4.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна»
від 29.05.2013р. № 12 (з наступними змінами та
доповненнями) зазначено наступне. Зі
змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України,
частини другої статті 291 ГК України,
частини другої статті 17 та частини
другої статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" вбачається, що після закінчення
строку договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець. Відтак якщо на дату
закінчення строку договору оренди і
протягом місяця після закінчення цього
строку мали місце заперечення
орендодавця щодо поновлення договору
на новий строк, то такий договір
припиняється. Оскільки зазначеними
нормами визначено умови, за яких
договір оренди вважається
пролонгованим на строк, який був раніше
встановлений, і на тих самих умовах, що
були передбачені договором, то для
продовження дії договору не
вимагається обов'язкового укладення
нового договору або внесення змін до
нього.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір оренди від 29.02.2012р., з
урахуванням додаткової угоди від
04.06.2013р., був укладений на строк до
29.02.2014р. В свою чергу, волевиявлення
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області щодо припинення договірних
відносин, що виникли на підставі
вказаного договору, підтверджується
його листом від 10.01.2014р. за вих.. №
18-05-00037, зі змістом якого ОСОБА_3 була
ознайомлена 13.03.2014р., тобто, в межах
місячного строку, встановленого ст. 764
ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" для припинення договорів оренди
державного та комунального майна.

З огляду на викладене, враховуючи
приписи ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 26 Закону
України „Про оренду державного та
комунального майна", ст. 764 ЦК України,
ч. 2 ст. 291 ГК України, суд дійшов
висновку, що договір оренди від 29.02.2012р.
припинив свою дію з 01.03.2014р. у зв'язку із
закінченням строку, на який його було
укладено, у зв'язку з чим, вказаний
договір не може бути визнаний
продовженим судом.

Викладеним повністю спростовуються
твердження ОСОБА_3 щодо неотримання нею
як орендарем будь-яких повідомлень від
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області щодо припинення договору
оренди від 29.02.2012р. протягом місячного
терміну після закінчення строку його
дії, викладені в уточненнях до позовної
заяви.

Неспроможними та безпідставними
визнаються також і посилання ОСОБА_3 на
факт продовження спірного договору в
силу п. 5 Прикінцевих положень Закону
України "Про внесення змін до деяких
законів України щодо спрощення умов
ведення бізнесу в Україні", наведені по
тексту позовної заяви з огляду на
наступне.

Так, відповідно до п. 5 Прикінцевих
положень Закону України "Про внесення
змін до деяких законів України щодо
спрощення умов ведення бізнесу в
Україні" від 15 грудня 2009 року N 1759-VI, який
набрав чинності 30.12.2009р. з дня його
офіційного опублікування (офіційне
опублікування в газеті «Урядовий
кур'єр» № 244 від 30.12.2009р.), термін
договорів оренди державного та
комунального майна для суб'єктів
малого підприємництва, укладених до
набрання чинності цим Законом, слід
вважати продовженим до п'яти років з
дня укладення, якщо орендар не пропонує
менший термін.

Тобто, оскільки спірний договір оренди
від 29.02.2012р. було укладено більш ніж
через два роки після набрання чинності
Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо спрощення
умов ведення бізнесу в Україні" від 15
грудня 2009 року N 1759-VI, дія п. 5
Прикінцевих положень вказаного Закону
не розповсюджується на спірний договір
оренди.

В сукупності вищевикладені обставини
свідчать про цілковиту
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_3, пред'явлених до регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області, про
визнання продовженим договору оренди
від 29.02.2012р. на тих самих умовах та на
той самий строк, на який його було
укладено, що виключає їх задоволення
господарським судом.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3,
пред'явлених до УДППЗ «Укрпошта», про
зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні позивачем приміщенням,
яке належить до державної власності, а
саме: нежитловим приміщенням першого
поверху площею 103,5 кв.м. та нежитловим
приміщенням підвалу площею 60,0 кв.м. в
одноповерховій будівлі, загальною
площею 163,5 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, яке перебуває в
оренді позивача та знаходиться на
балансі УДППЗ „Укрпошта",
господарський суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

В обґрунтування позовних вимог у
названій частині ОСОБА_3 посилається на
те, що з грудня 2013р. УДППЗ «Укрпошта»,
яке є балансоутримувачем
вищезазначеного приміщення,
систематично порушує право позивача на
користування цим об'єктом нерухомості,
а саме: змінює замки на вхідних дверях,
відключає вказане приміщення від
електро- та водо- мереж, що призначено
до неможливості здійснення ОСОБА_3
господарської діяльності у цьому
приміщенні.

Відповідно до ст. 395 ЦК Украхни право
володіння віднесено до речових прав на
чуже майно. В свою чергу, системний
аналіз ч. 2 вказаної статті, якою
передбачено, що законом можуть бути
встановлені інші речові права на чуже
майно, та положень ст. 759 ЦК України дає
підстави для висновку, що право оренди
віднесено до речових прав на чуже
майно.

Статтею 396 ЦК України передбачено, що
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права,
у тому числі і від власника майна,
відповідно до положень глави 29 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 386, 387, 391 ЦК України,
які розміщені в главі 29 вказаного
кодексу, держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

В свою чергу, відсутність у особи
будь-якого речового права на майно
унеможливлює захист її прав у способи,
встановлені главою 29 ЦК України.

При цьому, відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються такими засобами
письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів.

Як було встановлено судом під час
розгляду даної справи, договір оренди
від 29.02.2012р., який був єдиною підставою
для виникнення у позивача права
володіння та користування спірним
приміщенням, припинив свою дію з
01.03.2014р., в результаті чого, у ОСОБА_3
відсутні будь-які речові права на
вказане майно, що виключає можливість
їх захисту в судовому порядку. Більш
того, в порушення вимог ст.ст. 32, 33 ГПК
України позивачем не було надано суду
жодного доказу на підтвердження
вчинення їй з боку УДППЗ «Укрпошта»
будь-яких перешкод у користуванні
спірним приміщенням з грудня 2013р., що
також свідчить про необґрунтованість
позовних вимог у названій частині.

За таких обставин, господарський суд
дійшов висновку про відсутність
будь-яких правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3,
пред'явлених до УДППЗ «Укрпошта», про
зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні нежитловим приміщенням
першого поверху площею 103,5 кв.м. та
нежитловим приміщенням підвалу площею
60,0 кв.м. в одноповерховій будівлі,
загальною площею 163,5 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Підсумовуючи всі наведені по тексту
рішення обставини та висновки суду,
відповідно до ст.ст. 1, 2, 4, 5, 17, 26 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» від 10.04.1992р.
№2269-ХІІ (з наступними змінами та
доповненнями), ст.ст. 16, 386, 387, 395, 396, 626, 759,
761, 763, 764, ЦК України, ст.ст. 20, 291 ГК
України, п. 5 Прикінцевих положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо спрощення
умов ведення бізнесу в Україні" від 15
грудня 2009 року N 1759-VI пред'явлені в межах
даної справи позовні вимоги ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на позивача
відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 17, 26 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» від 10.04.1992р.
№2269-ХІІ (з наступними змінами та
доповненнями), ст.ст. 16, 386, 387, 395, 396, 626, 759,
761, 763, 764, ЦК України, ст.ст. 20, 291 ГК
України, п. 5 Прикінцевих положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо спрощення
умов ведення бізнесу в Україні" від 15
грудня 2009 року N 1759-VI, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82
- 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 15.09.2014р.

Суддя
С.П.
Желєзна