ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.
Справа № 911/1651/13

Господарський суд Київської області у
складі колегії суддів: головуючого
судді - Черногуза А.Ф., суддів
Горбасенка П.В., Ейвазової А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
Агрофірма „Сади України" до Споживчого
товариства «Настуся» про стягнення
суми,

представники:

позивача : Побийвовк Л.О. (дов. № 1/0301 від
03.02.2014);

відповідача: Поляруш О.О. (
директор нак. №13-к від 12.04.2011 ), Каракой
Т.В. (дов. б/н від 22.07.2014), Нікітченко (дов.
б/н від22.07.2014);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма „Сади
України" до Споживчого товариства
«Настуся» про стягнення 25999 грн. 04 коп.
боргу за договором купівлі продажу
№90500183 від 28.04.2011 року, 6499 грн. 76 грн.
штрафу, 52 грн. втрат від інфляції та 1173
грн. 16 коп. 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що на
виконання умов договору купівлі
продажу №90500183 від 28.04.2011 року останній
на підставі накладних №9120094 від 29.04.2011
та №91200905 від 29.04.2011 поставив
відповідачу насіння гібриду соняшника
Титанік Екстра у кількості 16 посівних
одиниць на суму 10832 грн.93 коп. та насіння
гібрида соняшника Гена Екстра у
кількості 16 посівних одиниць на суму
10832 грн. 94 коп., які відповідач не
оплатив.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.04.2013 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 13.05.2013.

В подальшому розгляд справи
неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 11.06.2013 у зв'язку з
запереченням відповідача, щодо факту
підписання накладних №9120094 від 29.04.2011
та №91200905 від 29.04.2011 та довіреності №43
від 29.04.2011 судом було призначено у
справі судову почеркознавчу
експертизу та зупинено провадження у
справі.

23.07.2013 з Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз до
господарського суду Київської області
надійшло клопотання про надання
додаткових матеріалів, для проведення
судово-почеркознавчої експертизи.

Листом від 02.09.2013 господарський суд
просив Київський науково-дослідний
інститут судових експертиз повернути
матеріали справи для вирішення судом
питання про надання додаткових
матеріалів необхідних експертові для
проведення дослідження, як то вказано в
клопотанні експерта.

03.10.2013 супровідним листом Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз справу № 911/1651/13 повернено до
господарського суду Київської області.

Ухвалою від 07.10.2013 поновлено
провадження у справі, призначено
розгляд на 15.10.2013 та зобов'язано
відповідача забезпечити явку у судове
засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 для
відібрання вільних та
експериментальних зразків підпису та
почерку.

Ухвалою від 15.10.2013 судом задоволено
клопотання позивача про продовження
строку розгляду справи на 15 днів та
відкладено розгляд справи у зв'язку з
неявкою у судове засідання
представників відповідача на 29.10.2013.

У судовому засіданні 29.10.2013 судом було
відібрано вільні та експериментальні
зразки підписів та почерку ОСОБА_5 та
ОСОБА_2, зупинено провадження у справі
та направлено матеріали справи до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз для
проведення судової почеркознавчої
експертизи.

05.05.2014 супровідним листом Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз справу № 911/1651/13 разом з
висновком експертного дослідження
було повернуто до господарського суду
Київської області.

Ухвалою від 07.05.2014 було поновлено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 14.05.2014.

У зв'язку з перебуванням судді
Черногуза А.Ф. у щорічній відпустці
14.05.2014 справа передана в порядку
взаємозаміни судді Зайцю Д.Г.

Ухвалою від 14.05.2014 справу прийнято до
свого провадження суддею Зайцем Д.Г. та
призначено до розгляду на 21.05.2014.

У зв'язку з виходом з відпустки судді
Черногуза А.Ф. справа повернена судді
Черногузу А.Ф. до розгляду.

Ухвалою від 21.05.2014 у зв'язку зі
складністю спору судом призначено
колегіальний розгляд справи.

Відповідно до розпорядження голови
Господарського суду Київської області
№93-АР від 22.05.2014 призначено колегію з
розгляду справи № 911/1651/13 у складі:
Черногуза А.Ф. головуючого, суддів:
Антонової В.М., Горбасенка П.В.

Ухвалою від 22.05.2014 колегією суддів
справу прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 10.06.2014.

02.06.2014 через канцелярію суду
представником позивача, з підстав того,
що дана справа є дуже спірною, було
подано клопотання про фіксацію
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, яке в подальшому було
задоволене судом.

Згідно розпорядження виконуючого
обов'язки голови Господарського суду
Київської області Яреми В.А. №103-АР від
06.06.2014, у зв'язку з відпусткою судді
Горбасенка П.В., здійснено заміну у
складі колегії суддів, замінивши суддю
Горбасенка П.В. на суддю Лутак Т.В.

10.06.2014 представником відповідача було
подано клопотання про проведення
судово-економічної експертизи,
водночас представник позивача подав
клопотання про призначення
судово-економічної експертизи
документів бухгалтерського,
податкового обліку і звітності в
задоволенні яких судом було
відмовлено.

У судовому засіданні 10.06.2014 було
оголошено перерву до 29.07.2014.

Відповідно до розпорядження голови
Господарського суду Київської області
№142-АР від 28.07.2014 у зв'язку з відпусткою
судді Лутак Т.В., здійснено заміну у
складі колегії суддів, замінивши суддю
Лутак Т.В на суддю Ейвазову А.Р.

У судовому засіданні 29.07.2014 судом
оголошено перерву до 04.08.2014 та
витребувано пояснення від
Білоцерківської об'єднаної податкової
інспекції щодо різної інформації, яка
міститься у довідках Білоцерківської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
від 08.02.2014 №255/10-02-22-1/30118108 та від 23.06.2014
№2093/10-02-22-1/30118108; копії документів,
наданих СТ „Настуся" на запит
Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 05.02.2014
№805/10/10-02-22-01 та супровідного листа з
яким вони надані; копії документів,
наданих СТ „Настуся" на запит
Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 19.06.2014
№5211/10/10-02-22-01та супровідного листа з
яким вони надані.

04.08.14 через канцелярію суду
представником позивача було подано
клопотання про призначення судової
технічної експертизи листа СТ
«Настуся» №19 від 27.03.2012 в задоволенні
якого судом було відмовлено.

У судовому засіданні 04.08.2014
розгляд справи було відкладено у
зв'язку з ненаданням Білоцерківською
об'єднаною податковою інспекцією
витребуваної інформації.

Відповідно до розпорядження
голови Господарського суду Київської
області №168-АР від 19.08.2014 у зв'язку з
відпусткою судді Антонової В.М.,
здійснено заміну у складі колегії
суддів, замінивши суддю Антонову В.М. на
суддю Горбасенка П.В.

Ухвалою від 19.08.2014 справа прийнята до
розгляду у новому складі суду та
призначена до розгляду на 08.09.2014.

У судовому засіданні 08.09.2014 суд
заслухав пояснення позивача, який
підтримав позовні вимоги та просив суд
задовольнити позов з підстав
викладених в позові та поясненнях до
нього. Відповідач у судовому засіданні
проти позову заперечив та просив у
задоволенні позову відмовити з підстав
викладених у відзиві та письмових
поясненнях.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 08.09.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

Установив:

28.04.2014 між Товариством з обмеженою
відповідальністю Агрофірма „Сади
України" (продавець) та Споживчим
товариством «Настуся» (покупець) було
укладено договір № 90500183, відповідно до
п. 1.1. якого позивач зобов'язався
передати у власність відповідача
насіння гібриду соняшника Титанік
Екстра у кількості 16 посівних одиниць
на суму 10832 грн.93 коп. та насіння гібрида
соняшника Гена Екстра у кількості 16
посівних одиниць на суму 10832 грн. 94 коп.,
а відповідач зобов'язується прийняти
товар і оплатити за нього встановлену
даним договором вартість.

Відповідно до п. 2.2, 3.4 договору факт
передачі товару підтверджується
оформленою належним чином видатковою
накладною.

Також п. 6.1 договору було передбачено
передачу в заставу майбутнього врожаю
соняшника на полі площею 17,5 га, яка
повинна бути оформлена відповідним
договором, доказів укладення якого
сторони суду не надали.

Вбачається, що за своєю правовою
природою укладений між сторонами
договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини. Однією з
підстав виникнення господарського
зобов'язання згідно ст. 174
Господарського кодексу України, є
господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 265 ГК України визначено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За твердженням позивача, ним
відповідно видаткових накладних №9120094
від 29.04.2011 та №91200905 від 29.04.2011 було
поставлено відповідачу насіння
гібриду соняшника Титанік Екстра у
кількості 16 посівних одиниць на суму
10832 грн.93 коп. та насіння гібриду
соняшника Гена Екстра у кількості 16
посівних одиниць на суму 10832 грн. 94 коп.,
які відповідач не оплатив, у зв'язку з
чим позивач просить стягнути з
відповідача вартість неоплаченого
товару - 25999,04 грн, а також 6499 грн. 76 грн.
штрафу, 52 грн. втрат від інфляції та 1173
грн. 16 коп. 3% річних.

Суд вважає вимоги позивача
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Проаналізувавши зміст та форму
накладних №9120094 від 29.04.2011 та №91200905 від
29.04.2011, суд дійшов висновку, що вони
складені у формі та із зазначенням
відомостей, що притаманні видатковій
накладній, що є первинним документом в
розумінні Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Згідно вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положення «Про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку» затвердженого
наказом Міністерства Фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, первинні
документи мають містити в собі такі
обов'язкові реквізити, а саме:

• найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ;

• назву документа(форми);

• дату і місце складення
документа;

• зміст та обсяг господарської
операції;

• одиницю виміру господарської
операції(у натуральному таабо
вартісному виразі);

• посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення;

• особистий чи електронний підпис
або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Так, в процесі розгляду справи
відповідач заперечував факт отримання
вказаного товару та факт підписання
представником відповідача вказаних
накладних, а саме факт підписання
ОСОБА_5 так само як і заперечувався факт
підписання керівником відповідача
ОСОБА_2 довіреності №43 від 29.04.2011 з
вказівкою на наявні дописування у
вказаній довіреності номеру договору
№ 90500183.

За наслідками проведеної у справі
судово-почеркознавчої експертизи
№11974/11975/13-32 (т.1 а/с 167-181) судовим
експертом було встановлено, що підпис
від імені ОСОБА_2 в графі «Керівник
підприємства» в довіреності №43,
виданій на ім'я ОСОБА_5 від 29.04.2011,
виконано не ОСОБА_2, а іншою особою, з
наслідуванням якомусь справжньому
підпису ОСОБА_2 так само, як і підпис від
імені ОСОБА_5 в графі «Підпис ______
засвідчую» в довіреності №43, виданої
на ім'я ОСОБА_5 від 29.04.2011, виконано не
ОСОБА_5, а іншою особою, з наслідуванням
якомусь справжньому підпису ОСОБА_5

Крім того, за наслідками дослідження
підписів одержувача у видаткових
накладних №9120094 від 29.04.2011 та №91200905 від
29.04.2011 судовим експертом встановлено,
що рукописні записи «ОСОБА_5», « 43», «
29.04.2011», що містяться у нижньому правому
кутку у видаткових накладних за №9120094
від 29.04.2011 та за №91200905 від 29.04.2011,
виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.
Також судовим експертом встановлено,
що підписи від імені ОСОБА_5, що
містяться в графах «Получил(а):» у
нижньому правому кутку у видаткових
накладних за №9120094 від 29.04.2011 та за
№91200905 від 29.04.2011, виконані не ОСОБА_5, а
іншою особою, з наслідуванням якомусь
справжньому підпису ОСОБА_5

Судові експерти ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що
виконували судово-почеркознавчу
експертизу №11974/11975/13-32 у справі
господарського суду Київської області
№911/1651/13 про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдивий висновок попереджені.

З огляду на те, що висновки надані
судовими експертами є ствердними та
вичерпними суд не вбачав за необхідне
викликати останніх для надання
пояснень по суті проведеного
експертного дослідження та приймає
висновок судово-почеркознавчої
експертизи №11974/11975/13-32 (т.1 а/с 167-181) як
доказ у справі.

Відтак, суд встановив, що подані
позивачем накладні не містять підпису
повноважного представника
відповідача, оскільки доводи позивача
в цій частині спростовуються
висновками судово-почеркознавчої
експертизи №11974/11975/13-32.

Отже, керуючись ст.ст. 34, 42, 43 ГПК
України, давши оцінку наявним в
матеріалах справи доказам, суд не
приймає в якості належного та
допустимого, в розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказу поставки відповідачу
товару видаткові накладні №9120094 від
29.04.2011 та №91200905 від 29.04.2011, оскільки
останні не містять підписів
уповноваженого представника
відповідача так само як і не містять
печатки відповідача, а відтак не можуть
вважатися належним первинним
бухгалтерським документом та бути
доказом проведення господарської
операції з поставки товару.

Крім іншого позивач звертав увагу суду
на ту обставину, що у нього
зберігається оригінал довіреності №43,
виданої на ім'я ОСОБА_5 від 29.04.2011 з
печаткою відповідача, в якій зазначено,
що остання видана на отримання
цінностей(«насіння соняха Титанік екс.
п-о двадцять» та «насіння соняха Гена
екстра п-о двадцять») від позивача за
рах. №90500182 від 28.04.2011р та рах. №90500183. За
твердженням позивача вказана
обставина підтверджує факт отримання
відповідачем насіння соняшника за
договором № 90500183 від 28.04.2011, оскільки
при передачі товару довіреність
отримувача залишається у
постачальника.

Так, відповідно до п. 2. Інструкції «Про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей» затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 16 травня 1996 року N 99 (далі -
Інструкція) сировина, матеріали,
товари, основні засоби та інші
товарно-матеріальні цінності,
відпускаються покупцям тільки за
довіреністю одержувачів. При відпуску
цінностей довіреність залишається у
постачальника.

Водночас, за наслідками проведеної у
справі судово-почеркознавчої
експертизи №11974/11975/13-32 (т.1 а/с 167-181)
судовим експертом було встановлено, що
у вказаній довіреності підпис від
імені керівника відповідача ОСОБА_2
виконаний не ОСОБА_2 Крім того, у п. 7
висновку експертизи експерт зазначив,
що цифрові рукописні записи « 43», «
29.04.2011», що містяться в нижньому правому
кутку у видаткових накладних за №91200904
від 29.04.2011 та за №91200905 від 29.04.2011 та
рукописний запис «90500183», що міститься
нижче основних записів на лицьовій
сторінці довіреності №43 на ім'я ОСОБА_5
від 29.04.2011, виконані однією особою. До
того ж, згідно п. 6 висновків експертизи
експертами було встановлено, що
рукописні записи на лицьовій та
зворотній стороні довіреності №43 на
ім'я ОСОБА_5 від 29.04.2011 та цифровий
рукописний запис « 90500183», що міститься
нижче основних записів на лицьовій
сторінці довіреності №43 на ім'я ОСОБА_5
від 29.04.2011 виконані різними особами.

Відтак, вбачається, що надана позивачем
довіреність №43 від 29.04.2011 не може бути
прийнята судом в якості належного та
допустимого, в розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказу поставки відповідачу
товару договором № 90500183 від 28.04.2011,
оскільки остання не містять підпису
керівника відповідача (підпис вчинено
іншою особою з наслідуванням), та крім
іншого містить додаткові дописування
«№90500183» вчинені іншою особою, а саме
особою, що вносила цифрові рукописні
записи в видаткові накладні №91200904 від
29.04.2011 та №91200905 від 29.04.2011, що вказує на
спірність вказаного доказу позаяк
основний текст вказаної довіреності
стосується рах. 90500182 від 28.04.2011 і
виконаний одним почерком, а відтак
вказана довіреність не може бути
розцінена судом, як належний первинний
бухгалтерський документ стосовно
фінансово-господарських операцій за
договором №90500183 та не може бути
доказом проведення господарської
операції з поставки товару відповідачу
саме за договором №90500183.

Крім того, позивач обґрунтовуючи
позовні вимоги вказував на те, що
відповідач своїми листами № 387 від 24
листопада 2011, №19 від 27 березня 2012 та № 47
від 13 липня 2012, в яких гарантував
погасити заборгованість за насіннєвий
матеріал, вчинив дії, які вказують на
визнання останнім боргу за договором
№90500183 від 28.04.2011, а отже вказують на
визнання відповідачем і самого факту
поставки за вказаним договором.

Також, позивач стверджує, що враховуючи
проведені оплати за усіма поставками,
які були здійснені за різними
договорами станом на дату видачі
кожного з вказаних листів відповідача,
заявлений у даній справі до стягнення
борг є таким, що входить до суми боргу
який визнаний відповідачем у листах №
387 від 24 листопада 2011, №19 від 27 березня
2012 та № 47 від 13 липня 2012.

Водночас, як вбачається з документів
наданих до матеріалів справи та не
заперечується самими сторонами між
відповідачем та позивачем у спірний
період існували правовідносини за
різними договорами в тому числі й у
спрощеній формі шляхом відвантаження
продукції за накладними, що також було
встановлено і в рішенні господарського
суду Київської області від 08.07.2014 у
справі №911/1652/13(т. 2 а/с 98).

Відтак, враховуючи вищевикладене, та
дослідивши листи № 387 від 24 листопада
2011, №19 від 27 березня 2012 та № 47 від 13
липня 2012 суд приходить до висновку, що
твердження позивача, щодо того, що
вказані листи свідчать про визнання
відповідачем факту поставки та
заборгованості договором №90500183 від
28.04.2011 є такими що ґрунтуються на
припущеннях, оскільки у вказаних
листах відсутні будь-які посилання на
реквізити договору №90500183 від 28.04.2011 чи
видаткових накладних №91200904 від 29.04.2011
та №91200905 від 29.04.2011., а всі інші факти
поставок не є предметом розгляду
даного провадження.

Враховуючи те, що в основу рішення суду
може бути покладено лише достовірні та
належні докази та те, що рішення суду не
може ґрунтуватись на припущеннях, суд
не знаходить підстав стверджувати, що
листи № 387 від 24 листопада 2011, №19 від 27
березня 2012 та № 47 від 13 липня 2012 є
доказами визнання відповідачем
поставки за договором №90500183 від 28.04.2011
чи видатковим накладним №91200904 від
29.04.2011 та №91200905 від 29.04.2011. позаяк в
листах відсутні будь-які посилання на
вказані накладні чи договір.

Відтак, суд не приймає вказані листи, як
доказ визнання боргу відповідачем за
договором №90500183 від 28.04.2011 чи
видатковими накладними №91200904 від
29.04.2011 та №91200905 від 29.04.2011.

Позивач, в підтвердження факту
поставки та одержання товару
відповідачем також посилається на факт
видання позивачем податкових
накладних на поставку за договором
№90500183 від 28.04.2011 та видатковими
накладними №91200904 від 29.04.2011 та №91200905
від 29.04.2011. та на лист Красноградської
об'єднаної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Харківській області №
100/10/20-15-40-11 від 11.02.2014, які на думку
позивача свідчать про відображення
спірної господарської операції з
поставки позивачем відповідачу
продукції за договором №90500183 від 28.04.2011
( за результатами зустрічної перевірки
ТОВ а/ф «Сади України» з СТ «Настуся»
довідка Білоцерківської ОДПІ
№255/10-02-22-1/30118108 від 08.02.2014)

Так, перевіривши вказану довідку
Білоцерківської ОДПІ №255/10-02-22-1/30118108
від 08.02.2014 (т. 2 а/с 216-219) судом
встановлено, що звірка проводилась за
період з 01.04.2011 по 30.04.2011 та згідно п.3
довідки в ході проведення зустрічної
звірки встановлено, що СТ «Настуся»
укладено договір поставки насіння
соняшника з ТОВ АФ «Сади України» від
28.04.2011 №90500182. За вказаним договором
податковій було надано дві накладні
№91200864 від 20.04.11 та 91200002 від 29.04.11 за
якими, згідно податкових накладних
виданих ТОВ «Сади України» було
включено до податкового кредиту
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2011 р. у загальній
сумі 17105,45 грн. Водночас, як вбачається з
даних наведених в таблиці, що міститься
в довідці, у поставку за договором від
28.04.2011 №90500182 віднесені дві податкових
накладних №697/2 та №698/2 від 29.04.2011, в той
час коли, як стверджує позивач,
податкові накладні з вказаними
номерами і датами виписувались ним за
договором №90500183 від 28.04.2011.

На проведення звірки СТ «Настуся»
було надано рахунки-фактури, видаткові
накладні, податкові накладні, первинні
банківські документи та
оборотно-сальдові відомості по рах
№631,311.

В той же час, як встановлено судом,
відповідачем 22.02.2014 було подано
уточнюючий розрахунок до податкової
декларації, яким було відкореговано
дані податкової звітності з ПДВ за
квітень 2011 року у зв'язку допущеними
бухгалтерією відповідача помилками.

Також встановлено, що 23.06.2014 року
Білоцерківською ОДПІ було проведено ще
одну зустрічну звірку СТ «Настуся» з
ТОВ АФ «Сади України», яка проводилась
за період з 01.04.2011 по 30.04.2014. за
результатами якої складено довідку
№2093/10-02-22-1/30118108 від 23.06.2014.

Так, перевіривши вказану довідку
Білоцерківської ОДПІ №2093/10-02-22-1/30118108
від 23.06.2014.(т. 2 а/с 220-223) судом
встановлено, що звірка проводилась за
період з 01.04.2011 по 30.04.2014 та згідно п.3
довідки, повторно, в ході проведення
зустрічної звірки встановлено, що СТ
«Настуся» укладено договір поставки
насіння соняшника з ТОВ АФ «Сади
України» від 28.04.2011 №90500182. За вказаним
договором податковій було надано вже
не дві накладні, а три накладні №91200864
від 20.04.11, № 91200002 від 29.04.11 та №90500173 від
15.04.11 за якою податкова накладна
відсутня, згідно чого було включено до
податкового кредиту декларації на з
податку на додану вартість за квітень
2011 р. у загальній сумі 3604,12 грн.
Водночас, як вбачається з даних
наведених в таблиці, що міститься в
довідці, у поставку за договором від
28.04.2011 №90500182 вже не були віднесені дві
податкових накладних №697/2 та №698/2 від
29.04.2011.

Також, судом встановлено, що у зв'язку з
внесеними корегуваннями в дані
податкової звітності з ПДВ за квітень
2011 року, у зв'язку допущеними
бухгалтерією відповідача помилками,
відповідачем було сплачено 14532 грн. ПДВ
за платіжним дорученням №11 від 26.02.2014
та за платіжними дорученнями №12 та №13
від 26.02.2014 - 436 грн. штрафної санкції
згідно уточнюючого розрахунку.(т.2 а/с
95-97)

У зв'язку з наявністю в матеріалах
справи двох різних за змістом довідок
та неможливості встановити з в
вказаних довідок зміст первинних та
інших документів які надавались
відповідачем податковому органу під
час проведення першої звірки та другої
звірки, судом ухвалою 29.07.2014
витребувано пояснення від
Білоцерківської об'єднаної податкової
інспекції щодо різної інформації, яка
міститься у довідках Білоцерківської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
від 08.02.2014 №255/10-02-22-1/30118108 та від 23.06.2014
№2093/10-02-22-1/30118108, а також витребувано
копії документів, наданих СТ „Настуся"
на запит Білоцерківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
05.02.2014 №805/10/10-02-22-01 та супровідного
листа з яким вони надані та копії
документів, наданих СТ „Настуся" на
запит Білоцерківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
19.06.2014 №5211/10/10-02-22-01 та супровідного
листа з яким вони надані.

Листом №10221/10/10 від 12.08.2014 податкова
інспекція повідомила суд про
відсутність у Білоцерківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області копій
документів наданих СТ «Настуся» на
запити від 05.02.2014 №805/10/10-02-22-01 та від
19.06.2014 №5211/10/10-02-22-01, оскільки перевірка
проводилась на підставі оригіналів
первинних бухгалтерських документів
наданих СТ «Настуся», а приписами п.п.
73.5 ст. 73 Податкового кодексу не
передбачено зберігання та
використання копій первинних
бухгалтерських документів під час
здійснення зустрічних звірок.

Відтак, враховуючи ту обставину, що суд
позбавлений можливості перевірити
зміст документів на підставі, яких
податковим органом було внесено
відомості про податковий кредит за
податковими накладними №697/2 та №698/2
від 29.04.2011 при проведенні першої звірки,
що зафіксовано в довідці
Білоцерківської ОДПІ №255/10-02-22-1/30118108
від 08.02.2014, а саме щодо підстав
віднесення вказаних податкових
накладних до поставки за договором від
28.04.2011 №90500182 та видатковою накладною №
91200002 від 29.04.11, у суду відсутні підстави
визнавати посилання на податкові
накладні з аналогічними номерами та
датою в довідці Білоцерківської ОДПІ
№255/10-02-22-1/30118108 від 08.02.2014 доказом того,
що відповідач визнав поставку саме за
договором №90500183 від 28.04.2011 чи
видатковим накладним №91200904 від 29.04.2011
та №91200905 від 29.04.2011. чи отримав саме за
вказаними операціями податковий
кредит, оскільки згідно вказаної
довідки ОДПІ, на яку посилається
позивач, вказані податкові накладні
були віднесені до виконання
зобов'язань за договором від 28.04.2011
№90500182 та видатковою накладною №91200002.

Крім того судом враховується та
обставина, що в подальшому
відповідачем було здійснено
корегування податкової звітності, з
оплатою відповідних платежів та
штрафів, що не заборонено чинним
законодавством.

Будь-яких інших документів, які б
вказували на поставку товару
відповідачу саме за договором №90500183
від 28.04.2011 чи видатковим накладним
№91200904 від 29.04.2011 та №91200905 від 29.04.2011, або
на визнання вказаної поставки
відповідачем, матеріали справи не
містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимогу позивача про стягнення з
відповідача 25999 грн. 04 коп. боргу за
договором купівлі продажу №90500183 від
28.04.2011 року, 6499 грн. 76 грн. штрафу, 52 грн.
втрат від інфляції та 1173 грн. 16 коп. 3%
річних необґрунтованою, недоведеною,
відповідачем спростованою, а відтак
такою що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору, та
витрати на проведення
судово-почеркознавчої експертизи
№11974/11975/13-32 відповідно до ст.ст. 44-49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 44-49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма «Сади
України» () на користь
Споживчого товариства «Настуся»
() 3312 грн. витрат на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи №11974/11975/13-32.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 12.09.2014.

Головуючий суддя
А.Ф. Черногуз

судді
П.В.
Горбасенко

А.Р. Ейвазова