ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 вересня 2014 р. Справа № 902/1191/14

за позовом:фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 - АДРЕСА_1; ідентиф. код НОМЕР_1

до: арбітражного керуючого
(ліквідатора) Жураковської Людмили
Валеріївни - АДРЕСА_2

про зобов"язання арбітражного
керуючого Жураковської Л.В. здійснити
беззастережний доступ ФОП ОСОБА_1 в
приміщення для обслуговування
обладнання електростанції; та про
зобов"язання арбітражного керуючого
Жураковської Л.В., відповідно до
чинного законодавства, вирішити
питання про продаж ФОП ОСОБА_1
приміщення електростанції

Суддя Лабунська Т.І.

Секретар судового засідання Снігур О.О.

Представники:

позивач: ФОП ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_3 (адвокат),
за договором про надання юридичних
послуг від 25.05.2014 року;

відповідач: не з"явився

ВСТАНОВИВ :

11.08.2014 року до господарського суду
Вінницької області звернувся ФОП
ОСОБА_1 з позовом до арбітражного
керуючого (ліквідатора) Жураковської
Л.В. про зобов"язання арбітражного
керуючого Жураковської Л.В. здійснити
беззастережний доступ ФОП ОСОБА_1 в
приміщення для обслуговування
обладнання електростанції; та про
зобов"язання арбітражного керуючого
Жураковської Л.В., відповідно до
поданої пропозиції від 12.04.2014 року про
укладення мирової угоди на отримання
ФОП ОСОБА_1 права користування та
розпорядження на правах власності
приміщенням електростанції взамін
погашення кредиторської
заборгованості на користь ФОП ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 14.08.2014 року по справі №
902/1191/14 за вказаним позовом порушено
провадження та призначено справу до
розгляду в судовому засіданні на 27.08.2014
року.

У п. 1 резолютивної частини позовної
заяви позивач просив з метою
забезпечення позову накласти арешт на
майно, яке належить йому на правах
приватної власності і знаходиться в
приміщенні ГЕС , що належить ТОВ
"Турбівська цукрова Компанія", для
недопущення його відчуження.

Ухвалою від 14.08.2014 року по справі №
902/1191/14 суд відмовив у вжитті заходів до
забезпечення позову.

Ухвалою суду від 27.08.2014 року розгляд
справи № 902/1191/14 відкладено на 10.09.2014
року.

На визначену дату в судове засідання
з"явились позивач та його представник.

Відповідач правом участі свого
представника в даному судовому
засіданні не скористався, хоча про
дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується штампом вихідної
кореспонденції канцелярії
господарського суду Вінницької
області вих. № 611-612 від 01.09.2014 року. Крім
того, 04.09.2014 року ухвалу суду від 27.08.2014
року про відкладення слухання по
справі № 902/1191/14 було направлено
відповідачу, також, електронною поштою
(вих.№ 07-9/246/2014 від 04.09.2014 року).

Судом встановлено, що відповідачем
невиконано вимоги ухвали суду від
27.08.2014 року в частині надання письмових
доказів по справі, в тому рахунку
відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.09.2014 року суд
розглянув позовну заяву ФОП ОСОБА_1 про
зобов"язання арбітражного керуючого
Жураковської Л.В. здійснити
беззастережний доступ ФОП ОСОБА_1 в
приміщення для обслуговування
обладнання електростанції; та про
зобов"язання арбітражного керуючого
Жураковської Л.В., відповідно до
поданої пропозиції від 12.04.2014 року про
укладення мирової угоди на отримання
ФОП ОСОБА_1 права користування та
розпорядження на правах власності
приміщенням електростанції взамін
погашення кредиторської
заборгованості на користь ФОП ОСОБА_1,
яка мотивована наступним.

Як вбачається із змісту позовної заяви
та доданих до неї письмових доказів,
позивач 26.01.2001 року уклав з ВАТ
"Турбівський цукровий завод" (на даний
час - ТОВ "Турбівська цукрова компанія")
договір оренди приміщення
електростанції ВАТ "Турбівський
цукровий завод" загальною площею 58
кв.м., що включає в себе турбіну
радіальновісівого типу, потужністю на
20-30 кВт, що знаходиться в окремому
сталевому корпусі, а також
водопропускна споруда, на якій
знаходиться приміщення
електростанції.

Згідно п. 1.2. - 1.3. Договору адреса за якою
знаходиться орендоване приміщення:
Вінницька область, смт. Турбів, вул.
Миру, мост р. Десна; вартість
орендованого майна - 20485,86 грн..

Пунктом 2.1. Договору визначено мету
оренди, а саме, у даному пункті договору
зазначено, що майно, яке орендується
(п.1.1. Договору) буде Орендарем
(позивачем) відремонтовано, а відсутні
механізми - будуть змонтовані для
поновлення ГЕС; в подальшому
орендоване майно буде
використовуватися для виробництва
електроенергії в об"ємі 110 тис. кВт. год.
на рік та реалізації її Орендодавцю
(ВАТ "Турбівський цукровий завод") по
ціні, меншій на 10% від інших джерел
живлення.

Як зазначає у своїй заяві позивач,
після укладення вказаного договору він
за свій рахунок відремонтував
приміщення, водопідвід до турбіни. В
подальшому позивач придбав
електрогенератор, конденсатор, вал для
турбіни, електролічильники, повністю
відновив турбіну.

Відповідно до п. 4.1. Договору строк
оренди закінчився 01.02.2002 року.

10.01.2008 року між ЗАТ "Турбів-цукор" та
приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено
Договір оренди, відповідно до п. 1.1
якого Орендодавець передає, а Орендар
бере у тимчасове платне користування
наступне майно: будівля
електропідстанції ЗАТ "Турбів-Цукор" ,
загальною площею 64,3 кв. м.. Адреса:
Вінницька область, смт. Турбів, вул.
Миру, міст р. Десна (п.1.2. Договору).
Вартість орендованого майна: первісна
12360,03 грн., залишкова 9906 грн. (п. 1.3
Договору). Мета оренди : майно, що
орендується, буде використовуватись
Орендарем для виробництва та
реалізації електроенергії в об"ємі
приблизно 110 тисяч кВт. на рік.

Строк оренди, відповідно до п. 4.1
Договору, закінчився 31.12.2013 року.

01.08.2010 року між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ
"Турбівська цукрова компанія" укладено
Договір оренди відповідно до умов
якого Орендодавець (ТзОВ "Турбівська
цукрова компанія") передає, а Орендар
бере у тимчасове платне користування
настуне майно: будівля
електропідстанції ТзОВ "Турбівська
цукрова компанія", загальною площею 64,3
кв.м.. Адреса: Вінницька область, смт.
Турбів, вул. Миру, міст р. Десна. Мета
оренди: майно, що орендується, буде
використовуватись Орендарем для
виробництва та реалізації
електроенергії в об"ємі приблизно 110
тисяч кВт. на рік. Строк оренди
закінчується 31.12.2015 року.

Також, 01.08.2010 року між позивачем
(електропостачальник) та ТзОВ
"Турбівська цукрова компанія"
(споживач) було укладено Договір на
постачання електроенергії, відповідно
до умов якого електропостачальник
передає всю вироблену ним
електроенергію, на підставі акта
допуску Вінницької обласної державної
інспекції з енергетичного нагляду від
14.01.2005 р., а Споживач приймає та оплачує
передану Електропостачальником
електроенергію в кількості і по
графіку, згідно додатку до цього
Договору. Умовами договору узгоджено
ціну і порядок розрахунків, умови
поставки.

Відповідно до умов договору позивач
надав послуги (вироблену
електроенергію) орендодавцю. Оплата
проводилась згідно показників
електролічильників щомісячно. Як
зазначає позивач орендна плата
проводилась щомісячно по 500 грн. за
відрахуванням з оплати за користування
електроенергією.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
станом на 01.01.2014 року орендодавець
заборгував позивачу за спожиту
електроенергію 104 035,12 грн..

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 11.12.2013 року
порушено провадження у справі № 902/1593/13
про банкрутство ТОВ "Турбівська
цукрова компанія".

24.12.2013 року судом винесено постанову
про визнання Товариство з обмеженою
відповідальністю "Турбівська цукрова
компанія" банкрутом; відкриття
ліквідаційної процедури; та
призначення ліквідатором арбітражного
керуючого Жураковської Л.В..

ФОП ОСОБА_4 визнаний кредитором ТОВ
"Турбівська цукрова компанія" у
вказаній справі.

Як повідомляє у своїй заяві ФОП ОСОБА_4
арбітражний керуючий (ліквідатор)
Жураковська Л.В. на даний час веде
перемовини щодо продажу приміщення з
електростанцією. Приміщення за
висновком комісії коштує 9906 грн.. А
вартість обладнання електростанції,
яке придбане, як зазначає позивач, за
його кошти, становить майже 100000 грн..

До заяви позивачем додано перелік
майна, яке, як він зазначає, придбано за
його кошти і знаходиться в приміщенні
електростанції, а саме: генератор;
конденсатор; вал від турбіни до
генератора; втулка з підшипниками
турбіни; вал привода заслонками
направляючого апарата; шафа управління
ГЕС з начинкою (електроапаратами); шафа
під"єднання ГЕС до електромережізавода
з лічильником; кабелі з"єднання:
генератор-шафа управління; шафа
управління-шафа під"єднання з
лічильником; балки з підпорами для
ремонта генератора і турбіни; 3 (три)
сейфи з інструментом для ремонтних
робіт; приспособи для обслуговування
ГЕС, як от лебідка вила прути і інше;
стіл, стільці, журнали, канцелярські
товари і інше; лодка; робочий одяг;
перегородка біля турбіни; металева
решітка, заставки, дерев"яний настил
для їх обслуговування; металеві листи
на підлозі; турбіна; два металеві листи
для ремонту корпусу турбіни.

Як зазначає у своїй позовній заяві
позивач арбітражний керуючий
Жураковська Л.В. опечатала приміщення
електростанції та позбавила позивача
можливості доступу до належного йому
електрообладнання.

Викладені обставини стали підставою
для звернення до суду із даним позовом.

10.09.2014 року ФОП ОСОБА_1 подано до суду
заяву про зміну предмета позову. У
даній заяві позивач просить
зобов"язати арбітражного керуючого
(ліквідатора) Жураковську Л.В.
здійснити йому беззастережний доступ
в приміщення для обслуговування
обладнання електростанції; та,
відповідно до чинного законодавства,
вирішити питання про продаж йому
приміщення електростанції.

У зазначеній заяві позивач, також,
просить з метою забезпечення позову
накласти арешт на майно, яке належить
йому на правах приватної власності,
знаходиться в приміщенні ГЕС
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Турбівська цукрова
Компанія", для недопущення іх
відчуження.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Заяву про зміну предмету позову
позивачем подано до суду до початку
розгляду справи по суті, а тому,
зважаючи на приписи вищевказаної
статті суд дійшов висновку про
прийняття її до розгляду.

Мотивація позову залишилась не
змінною. Однак, до заяви про зміну
предмету позову позивачем додано
додаткові докази по справі. А саме, до
заяви, зокрема, додано акти
прийому-передачі від 14.01.2008 року та від
01.08.2010 року, про передачу орендодавцем
орендарю об"єктів оренди згідно
вищевказаних договорів оренди. У
вказаних актах міститься перелік
об"єктів, що були передані орендарю із
зазначенням про те, які із перелічених
об"єктів були зроблені, покращені
(відремонтовані) орендарем. Крім того, у
зазначених актах йдеться про те, що
Орендарем (позивачем) зроблено
мультиплакатор, куплено і змонтовано
генератор, шкаф управління, придбано і
змонтовано кабель і лічильник. Акти
підписані обома сторонами.

Також, до заяви про зміну предмету
позову додано копію довідки № 542 від
03.09.2014 року про те, що позивач придбав у
ПАТ "Городище-Пустоварівський цукровий
завод" електродвигун ВАСО 14-16-32
потужністю 30 кВт, та інші документи
(накладні, товарні чеки, квитанції,
тощо) на підтвердження придбання
обладнання.

Зокрема, в матеріалах справи містяться
акти підписані з однієї сторони
головним енергетиком ТОВ "Турбівська
цукрова Компанія" та з другої сторони
позивачем, які підтверджують той факт,
що позивачем належно виконувались
обов"язки згідно укладених договорів
щодо надання ТОВ "Турбівська цукрова
Компанія" електроенергії.

В матеріалах справи також, містяться
пояснення ОСОБА_5 (мешканець смт.
Турбів, приймав участь у відновленні
ГЕС), в яких останній зазначає, що
обладнання , що відноситься до ГЕС було
поставлено Орендарем (позивачем).

В судовому засіданні позивач позивні
вимоги, з урахуванням заяви про зміну
предмету позову підтримав в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди вирішують
господарські спори у порядку
позовного провадження, передбаченому
цим Кодексом.

Відповідно до ст. 4 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов"язковість яких надана Верховною
Радою України.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов"язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Договір найму укладається на
строк, встановлений договором (ст. 763 ЦК
України).

Статтями 783-784 Цивільного кодексу
України передбачено підстави для
розірвання договору найму (оренди).

На даний час договір оренди приміщення
з електростанції укладений між ФОП
ОСОБА_1 та ТОВ "Турбівська цукрова
компанія" не розірвано.

Як уже зазначалося вище, ТОВ
"Турбівська цукрова компанія" визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. Враховуючи зазначене,
ліквідатором ТОВ "Турбівська цукрова
компанія" здійснюються заходи з метою
продажу майна банкрута та задоволення
вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 777 Цивільного кодексу
України наймач, який належно виконує
свої обов"язки за договором найму, у
разі продажу речі, переданої у найм,
має переважне право перед іншими
особами на її придбання.

Позивач свої обов"язки згідно договору
оренди виконував належним чином.
Зокрема, на виконання умов договору
здійснював ремонт та поліпшення
предмету оренди. За власний рахунок
придбавав необхідне обладнання.

Крім того, той факт, що на даний час
договір оренди не розірвано, також,
свідчить про те, що позивач
добросовісно виконував свої обов"язки
передбачені зазначеним Договором.

З огляду на те, що на даний час
планується продаж предмету оренди
(приміщення електростанції), а позивач
виявляє бажання придбати його,
враховуючи приписи статті 777
Цивільного кодексу України, позивач
має переважне право перед іншими
особами на придбання зазначеного
приміщення електростанції.

Отже, слід зобов"язати відповідача
забезпечити позивачу переважне право
на придбання приміщення з
електростанцією (предмету оренди).

Щодо позовної вимоги про зобов"язання
арбітражного керуючого Жураковської
Л.В. здійснити позивачу беззастережний
доступ в приміщення для обслуговування
обладнання електростанції, суд
зазначає наступне.

За наявними в матеріалах справи
письмовими доказами суд немає
можливості встановити чи дійсно
обладнання, яке знаходиться у
приміщенні з електростанцією належить
позивачу на праві приватної власності.
Позивачем надано накладні, товарні
чеки, квитанції та інші документи на
підтвердження факту придбання
обладнання. Однак, суд позбавлений
можливості встановити чи саме це
обладнання знаходиться в орендованому
приміщенні.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
Україникожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідо до ст. 20 Господарського
кодексу України Держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб"єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб"єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, виходити за межі
позовних вимог, якщо це необхідно для
захисту прав і законних інтересів
позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами напредмет
спору.

В даному судовому засіданні судом
розглянуто викладену у п. 1 заяви про
зміну предмету позову, заяву про вжиття
заходів до забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно.

Згідно п. 10 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 року "Про судове рішення"
результати розгляду господарським
судом заяв (клопотань) учасників
судового процесу повинні зазначатися в
мотивувальній, а не в резолютивній
частині рішення суду, прийнятого по
суті справи, за винятком тих випадків,
коли суд вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову (ст. 67,68
ГПК України), відстрочку або розстрочку
виконання рішення (ст. 121 ГПК України).

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

У статті 67 Господарського
процесуального кодексу України
наведено перелік заходів до
забезпечення позову, який є вичерпним.

В постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" зазначається, що особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 ГПК України, обов'язковим є подання
доказів наявності фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Отже, враховуючи вищенаведене вимога
про вжиття заходів до забезпечення
позову має обгрунтовуватись
відповідними письмовими доказами.

Позивач просить накласти арешт на
майно, при цьому незазначаючи на яке
саме майно необхідно накласти арешт.
Позивачем вказано лише місце
знаходження майна: ГЕС ТОВ "Турбівська
цукрова Компанія".

Також, ФОП ОСОБА_1 у своїй заяві
стверджує, що майно на яке необхідно
накласти арешт належить йому на праві
приватної власності. Однак, як уже
зазначалося вище, суд позбавлений
можливості чітко встановити чи дійсно
зазначене майно є власністю позивача.

У разі якщо майно, про яке йдеться у
заяві, належить ТОВ "Турбівська
цукрова Компанія", в такому випадку,
вжиття такого заходу до забезпечення
позову як накладення арешту на майно
буде неможливим. Оскільки, на даний час
господарським судом Вінницької
області здійснюється провадження у
справі № 902/1593/13 про банкрутство ТОВ
"Турбівська цукрова Компанія".
Постановою господарського суду
Вінницької області від 24.12.2013 року ТОВ
"Турбівська цукрова компанія" визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру строком на 12 місяців.

Статтею 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено наслідки визнання
боржника банкрутом. Зокрема, у даній
статті зазначено, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов
висновку про відмову у вжитті заходів
до забезпечення позову.

Згідно ст. 32-33 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об"єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 4-7 Господарського
процесуального кодексу України судове
рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позову.

Судовий збір, на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покласти на відповідача.

Відповідно д ст. 4-5 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов"язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

Невиконання вимог рішень, ухвал,
постанов господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов"язковими на всій
території України.

Керуючись ст.ст. 4, 4-1, 4-5, 4-7, 22, 32, 33, 36, 43, 49,
66, 67, 82, 83, 84, 115 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 20
Господарського кодексу України, ст.ст.
16, 391, 777, ст. 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Арбітражному керуючому Жураковській
Людмилі Валеріївні (АДРЕСА_2) усунути
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження майном,
яке належить ФОП ОСОБА_1 і знаходиться в
приміщенні електропідстанції ТОВ
"Турбівська цукрова компанія" (адреса:
Вінницька область, смт. Турбів, вул.
Миру, міст, р. Десна).

Зобов"язати арбітражного керуючого
Жураковську Людмилу Валеріївну
(АДРЕСА_2) відповідно до вимог ст. 777
Цивільного кодексу України
забезпечити орендарю - фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)
переважне право на придбання предмету
Договору оренди від 01.08.2010 року -
будівлі електропідстанції ТОВ
"Турбівська цукрова компанія",
загальною площею 64,3 кв.м. (адреса:
Вінницька область, смт. Турбів, вул.
Миру, міст, р. Десна).

Стягнути з арбітражного керуючого
Жураковської Людмили Валеріївни
(АДРЕСА_2) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код
НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відмовити у вжитті заходів до
забезпечення позову.

Рішення направити згідно переліку.

Повне рішення складено 12 вересня 2014 р.

Суддя
Лабунська Т.І.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_1;

3 - відповідачу арбітражному керуючому
Жураковській Л.В. - АДРЕСА_2