ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2014 р.
Справа №914/2205/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Іванчук С.В., при секретарі
судового засідання Білані О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Шифер»,
м.Здолбунів Рівненської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Укрзахідавтоспецмаш»,
м.Дубляни Жовківського району
Львівської області

про стягнення заборгованості в сумі
77607грн. 52коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат;

від відповідача: Гулін Ю.О. -
представник.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали, за
клопотанням представників сторін в
судовому засіданні не проводилася
технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Львівської області поступив позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Шифер» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Укрзахідавтоспецмаш»
про стягнення попередньої оплати в
сумі 75000грн. 00коп. та відсотків за
користування грошовими коштами у
розмірі 2607грн. 52коп.

Ухвалою суду від 25.06.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 08.07.2014р. З метою
надання можливості сторонам подати
додаткові докази у справі та
можливість врегулювати спір в
добровільному порядку, в судових
засіданнях 08.07.2014р., 22.07.2014р. та 24.07.2014р.
оголошувались перерви та
продовжувався строк розгляду спору до
08.09.2014р.

02.09.2014р. представник позивача, через
канцелярію суду (вх.№37307/14) подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи листа від 28.07.2014р. разом із
доказами надсилання.

В судове засідання 08.09.2014р. представник
позивача явку забезпечив, позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві і просить суд позов
задоволити.

В судове засідання 08.09.2014р. представник
відповідача явку забезпечив, проти
позову заперечив, просить суд у
задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані суду документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, сукупно оцінивши докази, які
мають значення для справи,
господарський суд Львівської області,
в с т а н о в и в:

27.09.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Укрзахідавтоспецмаш»
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Шифер»
(покупець) укладено договір №13-09/27.

Відповідно до п.1.1. договору №13-09/27 від
27.09.2013р. продавець продає, на умовах FCA
(склад продавця), а покупець купує
автонавантажувач (надалі іменований -
товар) з наступною специфікацією:
дизель навантажувач б/в після
капремонту Балканкар,
вантажопідйомністю 3,5 тонн, висотою
підйому вил 3300мм, у кількості 1 шт. в
сумі 90000грн. 00 коп. (з ПДВ). Даним
договором визначені умови поставки, як
FCA м.Дубляни, відповідно до пояснення
термінів ІНКОТЕРМС 2000 року (п.2.1.
договору №13-09/27 від 27.09.2013р.).

Пунктами 6.1. та 6.2. договору №13-09/27 від
27.09.2013р. передбачено, що оплата за товар
здійснюється в національній валюті
України шляхом прямого перерахування
вартості товару на р/р продавця.
Порядок розрахунків: оплата №1 -
покупець зобов'язаний протягом 5 (п'яти)
банківських днів після підписання
даного договору, здійснити оплату за
товар шляхом прямого перерахування
60000грн. 00коп., в тому числі ПДВ-20%, на
розрахунковий рахунок продавця. Оплата
може проводитись частковими платежами,
на розсуд покупця, загалом до суми
60000грн. 00коп. Оплата №2 - протягом 8
(восьми) банківських днів після
здійснення першої оплати покупець
зобов'язаний здійснити оплату у
розмірі 20000грн. 00 коп. в тому числі
ПДВ-20%, на розрахунковий рахунок
продавця. Оплата №3 - решти суми
договору, а саме 10000грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ
- 20%, покупець оплачує протягом 6 (шести)
банківських днів, але в будь якому
випадку, не пізніше дати відвантаження
товару покупцеві. Товар переходить у
власність покупця після сплати 100% суми
договору згідно з пунктом 5.3 (п.6.3
договору №13-09/27 від 27.09.2013р.).

Згідно із п.3.1. договору №13-09/27 від
27.09.2013р. відвантаження товару
проводиться протягом 21 (двадцяти
одного) робочого дня після отримання
попередньої оплати на р/р продавця
згідно з пунктом 6.2. даного договору.
Датою поставки вважається дата на акті
приймання-передачі. Датою
відвантаження товару вважається дата,
яка вказана у видаткових накладних
(п.3.3. договору №13-09/27 від 27.09.2013р.).

Відповідно до п.7.1. договору №13-09/27 від
27.09.2014р. продавець зобов'язаний
повідомити покупця про готовність
товару до відвантаження, а також
відвантажити товар покупцю відповідно
до умов договору (розділ 3, п.п.3.1.).

Пунктом 13.1. договору №13-09/27 від 27.09.2013р.
встановлено, що договір вступає в силу
з дати підписання та діє до виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перерахував відповідачу
75000грн. 00коп., що підтверджується
платіжними дорученнями: №558 від 01.10.2013р.
в сумі 11500грн. 00коп.; №233 від 01.10.2013р. у
сумі 8500грн. 00коп.; №234 від 01.10.2013р. в сумі
20000грн. 00коп.; №235 від 02.10.2013р. у сумі
20000грн. 00коп. та №271 від 30.10.2013р. в сумі
15000грн. 00коп.та визнається
відповідачем.

04.04.2014р. позивач на адресу відповідача
надіслав лист №87, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №299, в якому позивач
звернувся до відповідача із вимогою в
семиденний термін повідомити дату
відвантаження товару і коли саме товар
може бути отриманий ТОВ «Волинь-Шифер»
зі складу продавця. Однак дана вимога
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення.

Сторонами не представлено жодних
доказів в підтвердження повідомлення
відповідачем позивача про готовність
товару до відвантаження чи в
підтвердження здійснення
відвантаження товару покупцю
відповідно до умов договору. З
матеріалів справи вбачається, що у
порушення своїх зобов'язань,
відповідач на час прийняття рішення по
даній справі відвантаження товару не
провів, передоплату в сумі 75000грн. 00коп.
позивачу не повернув .

В судовому засіданні представником
відповідача надано усні пояснення та
зазначено, що позивач порушив умови
договору №13-09/27 від 27.09.2013р., а саме,
замість передоплати в сумі 80000грн.
00коп., позивач сплатив передоплату лише
в сумі 75000грн. 00коп., тому відповідач
вважає, що відсутні підстави для
повернення отриманої передоплати.
Окрім цього, представник відповідача
зазначив, що відвантажити товар на
виконання умов договору є неможливим,
оскільки у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем прийнято
рішення про ліквідацію юридичної особи
відповідача та майно, яке є власністю
відповідача частково знаходиться під
заставою у кредиторів відповідача.

Позивач на адресу відповідача направив
лист №254 від 28.07.2014р., що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та повідомленням про
вручення поштового відправлення
№099, в якому зазначив, що 04.04.2014р.
він направляв відповідачу лист з
вимогою про надання інформації та
виконання договору №13-09/27 від 27.09.2013р.,
однак, як зазначив позивач, відповідь
на даний лист від відповідача не
надходила та з боку відповідача не було
вчинено жодних дій по виконанню
договору №13-09/27 від 27.09.2013р., а також
було ігноровано спроби врегулювати
спір у добровільному порядку, що на
думку позивача, свідчить про відмову
відповідача передати товар,
передбачений даним договором. З огляду
на це, позивач відмовляється від
договору №13-09/27 від 27.09.2013р. та вимагає
від відповідача повернути отримані
кошти в сумі 75000грн. 00коп., договірні
відносини, які виникли на підставі
договору №13-09/27 від 27.09.2013р., вважає
припиненими.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України,
ст.202 ГК України зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.693 Цивільного кодексу
України якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Згідно з ч.1 ст.615 та ч.1 ст.665 ЦК України у
разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом. У
разі відмови продавця передати
проданий товар покупець має право
відмовитися від договору
купівлі-продажу.

За умовами ст.1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов"язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України
застосовуються також до вимог про
повернення виконаного однією із сторін
у зобов'язанні.

Згідно ст.693 Цивільного кодексу
України, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до ст.538 Цивільного кодексу
України, виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання. При
зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту. У разі невиконання
однією із сторін у зобов'язанні свого
обов'язку або за наявності очевидних
підстав вважати, що вона не виконає
свого обов'язку у встановлений строк
(термін) або виконає його не в повному
обсязі, друга сторона має право
зупинити виконання свого обов'язку,
відмовитися від його виконання
частково або в повному обсязі. З
аналізу змісту вищевказаних статей
вбачається, що якщо передплата
здійснена не в повному обсязі,
продавець має право поставити товар (а
потім вимагати оплати його вартості),
або відмовитися постачати товар, але в
такому випадку він зобов'язаний
повернути суму передплати (незалежно
від того, в повному обсязі вона була
здійснена, чи частково) (Постанова ВГСУ
від 14.03.2013р. у справі №18/5014/2101/2012).

Умовами договору №13-09/27 від 27.09.2013р.
термін повернення попередньої оплати
не встановлено. Форма пред'явлення
вимоги, зокрема про повернення коштів
законом не визначена, відтак сторона, в
даному випадку позивач, може здійснити
своє право вимоги шляхом пред'явлення
позову до суду. Дана правова позиція
узгоджується із позицією викладеною у
постанові ВСУ у справі №3127гс11.

Відповідно до п.71 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.02.2013р. №14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» (із внесеними
змінами і доповненнями) господарському
суду необхідно мати на увазі, що
питання про те, чи мало місце
пред'явлення кредитором боржникові
вимоги про оплату, вирішується не під
час прийняття судом позовної заяви, а
виключно в процесі вирішення ним спору
по суті. Отже, коли господарським судом
буде з'ясовано, що таку вимогу
пред'явлено після початку розгляду ним
справи зі спору, пов'язаного зі
стягненням заборгованості, то
відповідний позов може бути
задоволений, якщо строк виконання
грошового зобов'язання настав до
прийняття рішення по суті справи.

Станом на день прийняття рішення суду,
доказів в спростування вищенаведених
обставин не поступало, доказів
відвантаження товару не представлено,
доказів щодо повернення відповідачем
позивачу попередньої оплати не
представлено.

Позивач, на підставі ст.536, ч.2 і ч.3 ст.693
ЦК України та ч.6 ст. 231 ГК України,
нарахував відповідачу відсотки за
користування чужими коштами в розмірі
2607грн. 52коп. за період з 31.10.2013р. по
04.05.2014р. Період нарахування відсотків,
позивачем був визначений на підставі
п.3.1. договору №13-09/27 від 27.09.2013р. В цьому
пункті договору зазначено, що
відвантаження товару проводиться
протягом 21 робочого дня після
отримання попередньої оплати на р/р
продавця згідно п. 6.2. даного договору. У
п.6.2. даного договору зазначено порядок
розрахунків попередньої оплати, а саме:
оплата №1 - покупець зобов'язаний
протягом 5 (п'яти) банківських днів
після підписання даного договору,
здійснити оплату за товар шляхом
прямого перерахування 60000грн. 00коп., в
тому числі ПДВ-20%, на розрахунковий
рахунок продавця. Оплата №2 - протягом 8
(восьми) банківських днів після
здійснення першої оплати покупець
зобов'язаний здійснити оплату у
розмірі 20000грн. 00 коп. в тому числі
ПДВ-20%, на розрахунковий продавця.
Враховуючи те, що позивач повинен був
здійснити відповідачу попередню
оплату в сумі 80000грн. 00коп., а
перерахував лише 75000грн. 00коп., та те, що
звернувся до відповідача із вимогою
про повернення коштів 07.05.2014р., тому у
визначений позивачем період з 31.10.2013р.
по 04.05.2014р. відсутні правові підстави
для проведених нарахувань, тому в цій
частині позовні вимоги є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Пунктом 8.3.2-2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" (із
внесеними змінами та доповненнями)
роз'яснено, що господарський суд,
з'ясувавши у розгляді справи, що
сторона або інший учасник судового
процесу в обґрунтування своїх вимог
або заперечень послалися не на ті
норми, що фактично регулюють спірні
правовідносини, самостійно здійснює
правильну правову кваліфікацію
останніх та застосовує у прийнятті
рішення саме такі норми матеріального
і процесуального права, предметом
регулювання яких є відповідні
правовідносини.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34
ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги до відповідача в
частині стягнення попередньої оплати в
сумі 75000грн. 00коп. є обґрунтованими, не
спростованими, підтвердженими
належними доказами та підлягають
задоволенню. В решті позовних вимог
щодо стягнення відсотків за
користування грошовими коштами
належить відмовити.

Судові витрати необхідно віднести на
відповідача, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог, відповідно
до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Укрзахідавтоспецмаш»
(80381, Львівська область, Жовківський
район, м.Дубляни, вул.Львівська, 16,
ідентифікаційний ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Шифер» (35700,
Рівненська область, м.Здолбунів,
вул.Шевченка, 1, ідентифікаційний ) 75000грн. 00коп. - попередньої
оплати та 1765грн. 61коп. - судового збору.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

В решті позовних вимог - відмовити.

Суддя
Іванчук С.В.

Повне рішення складено 12.09.2014р.