ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року Справа № 910/5342/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Коробенка Г.П. - головуючого
(доповідач), Бакуліної С.В., Шаргала
В.І.розглянувши матеріали касаційної
скарги товариства з обмеженою
відповідальністю "Світ Аутдор Медіа"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014р.у
справігосподарського суду м. Києваза
позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю "Світ Аутдор
Медіа"дотовариства з обмеженою
відповідальністю "Мелолін"прозахист
ділової репутації за участю
представників сторін:

позивача: Біденко О.М. (директор),

відповідача: Навроцький В.Б.
(представник за дов. від 03.09.2014р. №б/н)

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Світ Аутдор Медіа" звернулось
до господарського суду м. Києва з
позовом до ТОВ "Мелолін" про захист
ділової репутації, а саме, стягнення з
відповідача моральної шкоди в сумі 100 000
грн., спричиненої відповідачем через
повідомлення неправдивої інформації
щодо знесення будівлі, що розташована
за адресою: м. Київ, проспект 40-річчя
Жовтня, 6 літ. "А", що змусило позивача
відмовитись від виконання своїх
обов'язків по розміщенню рекламної
конструкції на вказаній будівлі перед
ТОВ "Медіаком України", в той час як
вказана будівля знесена так і не була, а
на ній розташований інша рекламна
конструкція. Вказані обставини
спричинили зниження престижу та підрив
довіри до діяльності позивача.

Рішенням господарського суду м.
Києва від 11.06.2014р. (повний текст якого
підписаний 16.06.2014р.), у справі № 910/5342/14,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014р., у
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Вказані судові акти мотивовані тим, що
позивачем не доведений як факту
зниження престижу позивача, так і
наявності вини відповідача, з
посиланням на докази наявні в
матеріалах справи та норми права.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням та постановою, ТОВ "Світ
Аутдор Медіа" звернулось з касаційною
скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій просить їх скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи скаргу
тим, що оскаржувані судові акти
винесені з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, як зазначається скаржником: -
судами не було приділено уваги тому
факту, що будівля досі не знесена в той
час як на рекламній конструкції, яка
розташована на вказаному будинку,
здійснено розміщення іншої рекламної
інформації, яка і досі перебуває на
вказаній конструкції; судами в
порушення положень ст.ст. 38, 43 ГПК
України не приймалися заходи щодо
перевірки інформації, що будівля мала
бути знесена, зокрема витребування у
якості доказу відповідної на те
інформації та не досліджено того, що на
підставі цього ТОВ "Світ Аутдор Медіа"
було позбавлено можливості отримати
прибуток, який був можливий, аби
відповідачем виконувалися умови
договору та не була поширена
неправдива інформація щодо знесення
будівлі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
необхідним касаційну скаргу залишити
без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.11.2012р. ТОВ "Медіаком Україна" як
замовник та ТОВ "Світ Аутдор Медіа" як
виконавець уклали договір на
проведення рекламної кампанії на
спеціальних конструкціях (брандмауер)
№27/11/12-1.

На виконання вказаного договору,
25.04.2013р. позивач та ТОВ "Медіаком
Україна" уклали додаткову угоду № 4, в
якій погодили розміщення в період з
01.07.2013р. по 31.10.2013р. спеціальної
конструкції за адресою: м. Київ,
проспект 40-річчя Жовтня, 6, літера "А" з
сюжетом ТМ Seаt.

Згідно з наявною в матеріалах
справи копією Реєстраційного
посвідчення №038163, виданого 01.06.2007р.
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
відповідач є власником будівлі
інженерного корпусу літера "А"
загальної площею 6 542 кв.м., яка
розташована в місті Києві по проспекту
40-річчя Жовтня за № 6 (далі Будівля).

20.05.2013р. позивач як орендар та
відповідач як орендодавець уклали
договір оренди несучих металевих
конструкцій рекламного панно на фасаді
(зовнішній частині) нежитлового
будинку (далі Договір), відповідно до
якого відповідач зобов'язався надати
позивачу, а позивач - прийняти в платне
строкове користування спеціальну
конструкцію (несучі металеві
конструкції рекламного панно),
розташовану на Будівлі та сплачувати
відповідачу орендну плату.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору визначено,
що спеціальна конструкція надається в
оренду строком на 6 місяців; строк
оренди спеціальної конструкції
починається з 01.07.2013р..

Листом від 13.06.2013р. відповідач
повідомив позивача про те, що у зв'язку
із проведенням в Україні Євробаскету -
2015 Будівля, на якій знаходиться
орендована спеціальна конструкція,
була запланована до знесення на
листопад 2013 р., і у зв'язку з виникненням
даних форс-мажорних обставин,
відповідач запропонував позивачу
розірвати Договір.

З огляду на вказаний вище лист
відповідача, позивач
листом-повідомленням № 17/06-13/1 від
17.06.2013р. повідомив ТОВ "Медіаком
Україна" про обставини, викладені
позивачем в листі від 13.06.2013р., та,
відповідно, неможливість розміщення
рекламної конструкції на Будівлі,
просив розірвати Додаткову угоду № 4
від 25.04.2013р. до договору №27/11/12-1 від
27.11.2012р. та запропоновував
альтернативні об'єкти на особливо
вигідних умовах, для проведення
рекламної кампанії, яка була
запланована на Будівлі.

За твердженням позивача,
запропоновані позивачем альтернативні
об'єкти щодо проведення рекламної
кампанії ТОВ "Медіаком Україна" не
влаштовували.

З огляду на вказані обставини,
17.06.2013р. позивач та ТОВ "Медіаком
Україна" уклали угоду про розірвання
Додаткової угоди № 4 від 25.04.2013р., в якій
дійшли згоди достроково припинити дію
Додаткової угоди № 4 від 25.04.2013р. та
вважати її припиненою з 17.06.2013р.

Предметом спору у даній справі є
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 100 000 грн., яка завдана
позивачу в зв'язку з тим, як зазначає
останній, що відповідач поширив
неправдиву інформацію. При розрахунку
зазначеної суми шкоди позивач виходив
із суми місячної плати, яку отримав би,
якщо було б розпочато рекламну
компанію ТОВ "Медіаком Україна".

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України
юридична особа здатна мати такі ж
цивільні права та обов'язки (цивільну
правоздатність), як і фізична особа,
крім тих, які за своєю природою можуть
належати лише людині.

Відповідно ст. 94 ЦК України юридична
особа має право на недоторканність її
ділової репутації, на таємницю
кореспонденції, на інформацію та інші
особисті немайнові права, які можуть їй
належати. Особисті немайнові права
юридичної особи захищаються
відповідно до глави 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України,
інформацією є документовані або
публічно оголошені відомості про події
та явища, що мали або мають місце у
суспільстві, державі та навколишньому
середовищі.

Суб'єкт відносин у сфері інформації
може вимагати усунення порушень його
права та відшкодування майнової і
моральної шкоди, завданої такими
правопорушеннями (ч. 2 ст. 200 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про
інформацію" під інформацією закон
розуміє будь-які відомості та/або дані,
які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді, під документом -
матеріальний носій, що містить
інформацію, основними функціями якого
є її збереження та передавання у часі
та просторі.

Згідно із ст. 5 ЗУ "Про інформацію"
кожна особа має право на інформацію, що
передбачає можливість вільного
одержання, використання, поширення,
зберігання та захисту інформації,
необхідної для реалізації своїх прав,
свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб..

Під діловою репутацією юридичної
особи, у тому числі підприємницьких
товариств, фізичних осіб - підприємців,
адвокатів, нотаріусів та інших осіб,
розуміється оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин. Під
поширенням інформації слід розуміти:
опублікування її у пресі, передання по
радіо, телебаченню чи з використанням
інших засобів масової інформації;
поширення в мережі Інтернет чи з
використанням інших засобів
телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі. Поширенням
інформації також є вивішування
(демонстрація) в громадських місцях
плакатів, гасел, інших творів, а також
розповсюдження серед людей листівок,
що за своїм змістом або формою порочать
гідність, честь фізичної особи або
ділової репутації фізичної та
юридичної особи. Недостовірною
вважається інформація, яка не
відповідає дійсності або викладена
неправдиво, тобто містить відомості
про події та явища, яких не існувало
взагалі або які існували, але відомості
про них не відповідають дійсності
(неповні або перекручені). Способами
захисту гідності, честі чи ділової
репутації від поширення недостовірної
інформації можуть бути, крім права на
відповідь та спростування
недостовірної інформації, також і
вимоги про відшкодування збитків та
моральної шкоди, заподіяної такими
порушеннями як фізичній, так і
юридичній особі. Зазначені вимоги
розглядаються у відповідності до
загальних підстав щодо
відповідальності за заподіяння шкоди
(постанова пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009р.
"Про судову практику в справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи").

Під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності. (ч. 3 п. 3).
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Особа
(фізична чи юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини
(постанова пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди").

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції, вже після
укладення позивачем та відповідачем
Договору, а саме 22.05.2013р., рішенням
Київської міської ради № 528/9585 "Про
поновлення договорів оренди та зміну
виду використання земельних ділянок
ПАТ "Київгума" на просп. 40-річчя Жовтня, 6
у Голосіївському районі м. Києва"
змінено вид використання земельної
ділянки, на якій розташована Будівля,
та дозволено її використання для
будівництва, реконструкції та
обслуговування багатофункціонального
спортивно-розважального торговельного
комплексу з паркінгом та готелем.

Зміна цільового призначення
вказаної земельної ділянки викликана
тим, що у зв'язку з проведенням в
Україні фінального турніру чемпіонату
Європи 2015 р. з баскетболу, на зазначеній
земельній ділянці планується
проектування та будівництво
багатофункціонального спортивно
розважального комплексу ("Київська
арена").

Вказані обставини підтверджується
відомостями, які викладені в указі
Президента України від 09.02.2012р. №74/2012
року "Про заходи щодо підготовки та
проведення в Україні фінального
турніру чемпіонату Європи 2015 року з
баскетболу", Концепції Державної
цільової соціальної програми
підготовки та проведення в Україні
фінального турніру чемпіонату Європи
2015 року з баскетболу, схваленої
розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 24.04.2013р. № 444-р, відомостями,
які містяться в мережі Інтернет,
роздруківки з якого долучені
відповідачем до матеріалів справи.

Крім того, на підтвердження
проектування на спірній земельній
ділянці багатофункціонального
спортивно розважального комплексу
відповідачем до матеріалів справи
долучено Схему Генерального плану в
частині архітектурного рішення
розміщення об'єкту будівництва:
"Багатофункціональний
спортивно-розважальний і торгівельний
комплекс з паркінгом і готелем по
просп. 40-річчя Жовтня, 6 у
Голосіївському районі м. Києва. І черга
будівництва".

На виконання вказаних вище указу
Президента України від 09.02.2012р. №74/2012
року та рішення Київської місткої ради
№ 528/9585 відповідач та ПАТ "Київгума"
30.05.2013р. уклали протокол про наміри, в
якому домовились про демонтаж Будівлі.

Для проведення робіт по демонтажу
Будівлі 01.07.2013р. ПАТ "Київгума" та
Корпорація "Альтіс Холдінг" уклали
договір підряду на виконання
підготовчих робіт № 05/В/1, а 20.08.2013р. ПАТ
"Київгума" подало до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в м. Києві повідомлення на
початок виконання підготовчих робіт зі
знесення Будівлі.

Але в подальшому, із-за нестабільної
ситуації в країни проведення
фінального турніру чемпіонату Європи
2015р. з баскетболу перенесено з України,
що є загальновідомим фактом.

Таким чином, інформація щодо
знесення Будівлі, яку відповідач
повідомив позивачу, не є неправдивою.

Звідси висновки суду апеляційної
інстанції, що відповідач жодним чином
не міг вплинути на строки проведення
будівництва багатофункціонального
спортивно-розважального комплексу
("Київська арена"), оскільки укладаючи
20.05.2013р. з позивачем Договір, він не міг
знати як про те, що рішенням Київської
міської ради № 528/9585 від 22.05.2013р. буде
змінено вид використання земельної
ділянки, на якій розташована Будівля,
так і про строки проведення
будівництва багатофункціонального
спортивно-розважального комплексу
("Київська арена"), колегія визнає
обґрунтованими.

Крім того, як встановлено судом
апеляційної інстанції, позивачем не
надано доказів наявності немайнової
шкоди, тобто, у даному випадку
приниження ділової репутації, оскільки
жодних доказів зменшення кількості
договорів, які укладались позивачем з
ТОВ "Медіаком Україна" та іншими
рекламними агентствами у порівнянні з
попередніми періодами, позивачем суду
не надано.

За таких обставин, оскільки
позивачем не доведений як факт
зниження престижу позивача, так і
наявності вини відповідача, висновок
господарського суду першої та
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позову, колегія суддів
визнає правомірним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 1117 ГПК
України касаційна інстанція виходить з
обставин, встановлених у даній справі
судом апеляційної інстанції. Згідно з
приписами частини 2 цієї норми до
юрисдикції касаційної інстанції не
відноситься повторна оцінка доказів та
встановлення обставин, відхилених
господарським судом при розгляді
спору. Рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Згідно з п.1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення коли
визнає, що вони прийняті з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Посилання відповідача у касаційній
скарзі на порушення апеляційним
господарським судом норм
процесуального права не приймаються до
уваги з тих підстав, що процесуальні
порушення не в будь-якому випадку є
підставою для скасування судового
рішення, а лише у випадках,
передбачених ч.2 ст.11110 ГПК України, та в
разі, якщо такі порушення призвели до
прийняття неправильного рішення, чого
в даному випадку не відбулось.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків, викладених в оскаржуваних
рішенні та постанові, і не можуть бути
підставою для їх зміни чи скасування,
оскільки вони відповідають чинному
законодавству України і обставинам
справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014р. у
справі №910/5342/14 залишити без змін.

Головуючий суддя:
Г.П. Коробенко

Судді:
С.В. Бакуліна

В.І. Шаргало