м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
284-18-98 У Х В А Л А
За скаргою Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" м. Києва
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
заінтересована особа Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
Колегія суддів: Паламар П.І. -
від скаржника Матвєєва В.П.,
від органу Державної виконавчої служби
від заінтересованої особи Кость О.Г.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
у серпні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Київенерго" звернулося в
суд з указаною скаргою.
Скаржник зазначав, що за наявності
обставин, які зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження,
всупереч вимог п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону
України "Про виконавче провадження"
(далі-Закону) головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України після відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу господарського суду
його не зупинив, а вчинив інші заходи
примусового виконання, зокрема виніс
постанову ВП № 44281028 від 5 серпня 2014 р.
про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на
З цих підстав, а також через те, що
розмір арешту перевищує суму
фактичного зобов'язання за виконавчим
документом, просив визнати дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої України щодо
винесення вищевказаної постанови
неправомірними, постанову скасувати, а
також зобов'язати цей орган Державної
виконавчої служби скасувати обтяження
накладені на його товариство у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна та у Державному реєстрі обтяжень
У судовому засіданні представник
скаржника підтримав подану скаргу.
Орган Державної виконавчої служби
письмових пояснень на скаргу не надав,
його представник у судове засідання не
з'явився, про час і місце його
проведення повідомлений у
встановленому порядку.
Заінтересована особа у письмових
поясненнях на скаргу, її представник у
судовому засіданні проти скарги
заперечував, посилаючись на її
Суд вважає можливим розглянути скаргу
відповідно до вимог ч. 2 ст. 1212 ГПК
України у відсутності представника
органу Державної виконавчої служби за
наявними матеріалами, що містять
достатньо відомостей про права і
взаємовідносини сторін.
Заслухавши пояснення представника
скаржника та заінтересованої особи,
розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
знаходиться наказ господарського суду
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 67959791,71 грн.
боргу, 190,09 грн. збитків внаслідок
інфляції за час прострочення, 1256248,32
грн. три проценти річних з простроченої
оплаті судового збору, а всього 69800948,90
грн. Виконавче провадження було
відкрите постановою цього відділу ВП №
44281028 від 5 серпня 2014 р.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону за
заявою стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

У день відкриття виконавчого
провадження головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України було винесено постанову
ВП № 44281028, якою накладено арешт на все
належне боржникові рухоме та нерухоме
майно у межах суми стягнення за наказом
господарського суду міста Києва №
910/17078/13 від 11 червня 2014 р. розмірі 69800948,90
грн.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах. Постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Отже, відповідно до вказаних вимог
Закону застосування арешту коштів
обмежене сумою стягнення з урахуванням
інших сум.

Поясненнями скаржника, поданими ним
платіжними дорученнями №№ 10730 від 25
квітня 2014 р., 10735 від 28 квітня 2014 р., 10986
від 29 квітня 2014 р. та 11009 від 30 квітня 2014
р., підтверджується, що на час відкриття
виконавчого провадження боржником
було сплачено на користь стягувача
частину належної за рішенням суду суми
у розмірі 67959791,71 грн., залишок
заборгованості складав 1841157,19 грн.
Вказані обставини визнані у судовому
засіданні представником стягувача.

За змістом ч. 5 ст. 12 Закону сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником.

Відповідно до вимог ч. 7 указаної статті
особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Отже, пред'явивши виконавчий документ
до виконання, стягувач був зобов'язаний
повідомити державного виконавця про
обставини самостійного виконання
боржником рішення суду у розмірі 67959791,71
грн., що склало більше 97 % від загальної
суми стягнення.

Неповідомлення зазначених відомостей,
що призвело до накладення арешту на
значно більшу суму, порушує права
боржника.

Крім того, 1 серпня 2014 р. набрав чинності
Закон України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
забезпечення розрахунків у
паливно-енергетичному комплексі", яким
передбачено, що виконання судових
рішень та виконавчих документів,
визначених Законом України "Про
виконавче провадження", та умови їх
виконання для підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості на умовах, визначених
Законом України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу",
застосовуються з урахуванням
особливостей, визначених Законом
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу", до 1 січня 2016 року.

Поясненнями сторін, наказом
Міністерства палива та енергетики
України № 568 від 10 листопада 2005 р.
підтверджується, що сторони
виконавчого провадження в
установленому порядку внесені до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Про ці обставини було відомо стягувачу
та повинно бути відомо державному
виконавцю, оскільки положення указаних
нормативно-правових актів є
загальновідомими та доступними для
необмеженого кола осіб.

Згідно вимог п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону виконавче
провадження зупиняється у випадках,
передбачених пунктом 15 статті 37 цього
Закону, - до закінчення строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, визначеного Законом України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

Таким чином, державний виконавець
після відкриття виконавчого
провадження був зобов'язаний його
зупинити та не вчиняти інші виконавчі
дії, спрямовані на примусове виконання
рішення суду.

Доказів зупинення в установленому
Законом порядку виконавчого
провадження суду не надано.

Оскільки постанова ВП № 44281028 від 5
серпня 2014 р. про накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження винесена в період,
коли виконавче провадження підлягало
обов'язковому зупиненню і державний
виконавець не мав права вчиняти
будь-які інші виконавчі дії, окрім
поновлення виконавчого провадження, то
дії державного виконавця щодо її
винесення слід визнати неправомірними,
а постанову - незаконною.

Враховуючи, що права боржника у
виконавчому провадженні, порушені
діями органу Державної виконавчої
служби, повністю відновлені визнанням
незаконною постанови про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження, то вимоги
скарги в частині зобов'язання
скасувати обтяження в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна та
Державному реєстрі нерухомого майна
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

скаргу Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" м. Києва на дії
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
задовольнити частково.

Визнати дії відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо винесення
постанови ВП № 44281028 від 5 серпня 2014 р.
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження
неправомірними.

Визнати постанову відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України ВП № 44281028 від 5 серпня 2014
р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
незаконною.

У скарзі в іншій частині відмовити.

Колегія суддів :
П.І.Паламар - головуючий

М.Є.Літвінова

Р.Б.Сташків