ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.Справа № 916/2460/14

За позовом: Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про витребування майна

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

від позивача: Прибиткова О.О.,
довіреність №02/03-10 від 09.01.2014р.; Попова
Н.О., довіреність №18 від 31.07.2014р.

від відповідача: ОСОБА_5, довіреність
від 10.04.2014р.

від третьої особи: ОСОБА_5, довіреність
від 30.04.2013р.

В засіданні 02.09.2014 р. приймали участь
представники:

від позивача: Попова Н.О., довіреність
№18 від 31.07.2014р.

від відповідача: ОСОБА_5, довіреність
від 10.04.2014р.

від третьої особи: ОСОБА_5, довіреність
від 30.04.2013р.

Суть спору: про витребування від ФОП
ОСОБА_1 нерухоме майно: частину
нежитлового приміщення (міждвірного
простору) на першому поверсі будівлі
міської поліклініки, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
7,9кв.м., шляхом передачі його власнику
Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради за актом
приймання-передачі.

Позивач заявлені позовні вимоги
підтримує, в процесі розгляду справи по
суті надав суду уточнення до позовної
заяви від 28.07.2014р. за вх.№19546/14,
пояснення від 21.08.2014р. за вх.№21965/14, в їх
обґрунтування зазначає, що 27.04.2011р. між
ФКМ Ізмаїльської міської ради та ФОП
ОСОБА_1 укладено договір оренди
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, строком до 26.03.2014р. Таким чином,
строк дії договору закінчився 26.03.2014р.
Ізмаїльською міською радою 27.12.2013р.
було прийнято рішення №3568-VI „Про
надання згоди на припинення договору
оренди частини нежитлового приміщення
по АДРЕСА_1, з ФОП ОСОБА_1", та ФКМ
вирішено не продовжувати договір
оренди. Позивач вказує, що звертався до
відповідача із листами про звільнення
об'єкта оренди, однак, відповідачем
заходів щодо повернення майна не вжито.
Звідси, неповернення відповідачем
майна з оренди порушує право власності
територіальної громади на зазначений
об'єкт. При перевірці об'єкта оренди
позивач встановив, що під час дії
договору в орендованому відповідачем
приміщенні проводить реалізацію
продукції ФОП ОСОБА_2 Позивач зазначає,
що відповідно до п.6.2. договору від
27.04.2011р. орендар має право здавати майно
у суборенду лише зі згоди орендодавця
та відповідно до діючого
законодавства. Будь-які дії орендаря
щодо передачі орендованого майна в
суборенду з орендодавцем погоджено не
було. Однак, юридично відносини найму
між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 оформлені
не були. За таких обставин, позивач із
посиланням на ст.387 ЦК України просить
суд витребувати об'єкт оренди із
незаконного володіння відповідача.

Крім того, позивач зазначив, що ще у 2011
році відповідач недотримувався умов
договору оренди від 27.04.2011р., а саме,
08.07.2011р. розпочав роботи по
переплануванню орендованого
приміщення без узгодження з
балансоутримувачем та орендодавцем, у
зв'язку з чим площа орендованого
приміщення самовільно була збільшена
на 2,75кв.м., з фасадної частини
встановлене металопластикове вікно.

Відповідач проти позову заперечує,
подав відзив на позов від 13.08.2014р. за
вх.№21249/14, де відмічає, що всі
зобов'язання, передбачені умовами
договору від 27.04.2011р. з боку орендаря
виконувались належним чином, а саме,
сплачувалась орендна плата, внесено
одноразовий внесок до
соціально-інвестиційної програми
міста, за власні кошти виготовлено
пандус з правої сторони входу до
поліклініки, укладено з
балансоутримувачем договір на
компенсацію комунальних платежів та
відшкодування податку на землю,
компенсовано конкурсні витрати ФКМ,
пов'язані з процедурою конкурсу,
щомісячно відшкодовуються витрати ФКМ,
пов'язані з функцією орендодавця - 10 %
від розміру орендної плати в місяць з
урахуванням ПДВ. Крім того, відповідач
зазначає, що провів косметичний ремонт
приміщення. У відповідності до п.10
договору від 27.04.2011р. відповідач
надіслав позивачу лист від 28.03.2014р. з
пропозицією продовжити дію договору
оренди, на що йому було відмовлено із
посиланням на рішення Ізмаїльської
міської ради №3568-VI від 27.12.2013р., яким
надано згоду на припинення договору
оренди у зв'язку з закінченням строку
його дії. Відповідач вказує, що із
рішенням міської ради не згоден та
звернувся до Ізмаїльського
міскьрайонного суду із позовом про
визнання його незаконним та
скасування.

Твердження позивача про наявність
суборендних відносин із ФОП ОСОБА_2
відповідач вважає безпідставними з
посиланням на таке. 25.05.2011р. між ФОП
ОСОБА_1. та ФОП ОСОБА_2 був укладений
договір поставки хлібобулочних
виробів згідно заявок з правом
використовувати логотип „Хлібний
лідер". Продавець ОСОБА_6, який
згадується в акті позивача, є найманим
працівником ФОП ОСОБА_1, трудовий
договір із якою зареєстровано в
Ізмаїльському міськрайонному центрі
зайнятості. Ніяких суборендних
відносин між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2
стосовно приміщення по АДРЕСА_1 не
існує, ФОП ОСОБА_1 використовує
орендоване майно у відповідності до
договору оренди та суто за його
цільовим призначенням. При цьому,
відповідач вважає наданий позивачем
акт від 20.12.2013р. неналежним доказом,
оскільки на ньому відсутній підпис
орендаря та/або працівників орендаря.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ФОП
ОСОБА_2 в усному вигляді в судовому
засіданні заявила про
необґрунтованість заявленого
позивачем позову, відсутність
суборендних взаємовідносин з
відповідачем.

Клопотання позивача від 10.07.2014р. за
вх.№17943/14 про відкладення розгляду
справи, від 16.07.2014р. за вх.№18466/14, від
04.08.2014р. за вх.№20130/14, від 13.08.2014р. за
вх.№21330/14 про долучення документів до
матеріалів справи, про ознайомлення з
матеріалами справи від 04.08.2014р. за
вх.№20053/14 були судом задоволені.

Ухвалою суду від 13.08.2014р., за
клопотанням відповідача від 13.08.2014р. за
вх.№2-3368/14, згідно ч.3 ст.69 ГПК України,
строк розгляду справи було продовжено
до 09.09.2014р.

Ухвалою суду від 13.08.2014р. відмовлено ФОП
ОСОБА_1 у задоволенні клопотання від
13.08.2014р. за вх.№2-3369/14 про зупинення
провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи сторін, суд
встановив наступне:

27.04.2011р. між ФКМ Ізмаїльської
міської ради (орендодавець) та ФОП
ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір
оренди, за умовами якого, орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування частину
нежитлового приміщення (міждвірного
простору) на першому поверсі у будівлі
міської поліклініки за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 7,9кв.м.
Балансоутримувач майна - міський
відділ охорони здоров`я. Майно передано
в оренду з метою розміщення торгового
об'єкту з продажу продовольчих товарів,
крім товарів підакцизної групи.

За умовами п.3.1. договору від
27.04.2011р. орендна плата визначена за
результатами конкурсу (протокол №4 від
18.04.2011р.) та складає на дату проведення
конкурсу 18.04.2011р. - 110 грн. (з врахуванням
ПДВ - 18,33грн.).

Відповідно до п.6.2. договору від
27.04.2011р. орендар має право за згодою
орендодавця здавати майно в суборенду
згідно законодавства.

Пунктом 10.1. договору від 27.04.2011р.
передбачено, що даний договір
укладений строком по 26.03.2014р. включно.

Зміна умов даного договору або
його розірвання допускається за
взаємною згодою сторін. Запропоновані
зміни розглядаються протягом двадцяти
днів з дати їх подачі на розгляд другою
стороною. Зміни та доповнення до
договору оренди оформлюються у
відповідності до процедури,
встановленої Ізмаїльською міською
радою. Підставою для розгляду питання
про внесення змін до договору оренди є
мотивована письмова заява однієї зі
сторін. У випадку відсутності заяв
однієї зі сторін про припинення цього
договору або зміну його умов після
закінчення строку його дії на протязі
одного місяця договір вважається
продовженим на той же строк і на тих же
умовах, які були передбачені даним
договором. (п.п.10.3., 10.4. договору від
27.04.2011р.).

Згідно п.п.10.8., 10.9. договору від
27.04.2011р. у випадку припинення або
розірвання цього договору майно на
протязі трьох робочих днів
повертається орендарем орендодавцю.
Майно вважається повернутим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акту приймання-передачі.
Обов'язок по складанню акту
приймання-передачі щодо повернення
майна покладається на орендаря.

Відповідач прийняв в оренду
обумовлене договором від 27.04.2011р.
приміщення за актом приймання-передачі
від 20.05.2011р.

На підтвердження сплати
відповідачем орендної плати позивач
подав до матеріалів справи картку
орендаря за період з 27.04.2011р. по 30.06.2014р.,
що також підтверджується поданими
відповідачем копіями квитанцій за
травень 2011р., січень 2011р.,
серпень-жовтень 2012р., від 14.07.2011р., від
15.09.2011р., від 07.10.2011р., від 12.10.2011р., від
02.12.2011р., від 22.12.2011р., від 10.02.2012р., від
20.03.2012р., від 05.04.2012р., від 15.05.2012р., від
22.06.2012р., від 18.07.2012р., від 04.01.2011р., від
14.12.2012р., №к4/Н/76 від 17.05.2013р., №к4/j/28 від
19.06.2013р., №к4/S/24 від 28.08.2013р., №к4/j/27 від
19.06.2013р., №к4/S/59 від 28.10.2013р., №к4/С/4 від
12.12.2013р., №к4/І/97 від 18.03.2013р., №к4/F/2 від
15.02.2013р., №к4/Р/34 від 25.04.2014р., №к4/О/3 від
24.02.2014р., №ПН861363 від 12.08.2014р., із яких
вбачається здійснення ФОП ОСОБА_1
орендної плати за весь період
користування впродовж до серпня 2014р.

Згідно наявної в матеріалах
справи копії рішення Ізмаїльської
міської ради №3568-VI від 27.12.2013р. „Про
надання згоди на припинення договору
оренди частини нежилого приміщення по
АДРЕСА_1, із ФОП ОСОБА_1" міськрадою
надано згоду на припинення вказаного
договору у зв'язку із закінченням
строку оренди.

При виході на об'єкт оренди ФКМ
Ізмаїльської міської ради складено
акти від 20.12.2013р., від 14.04.2014р., від
27.03.2014р. про фактичне зайняття об'єкта
оренди відповідачем, а також про те, що
у вказаному приміщенні проводить
реалізацію продукції „Хлібний лідер"
ФОП ОСОБА_2 без погодження із
орендодавцем.

Позивач звертався до відповідача із
листами №01/04-253 від 28.03.2014р., №02/04-13 від
09.01.2014р. про повернення об'єкта оренди у
зв'язку із закінченням строку дії
договору. Листом від 16.04.2014р. за
вх.№15/01-11-819 позивач відмовив у заяві
відповідача від 28.03.2014р. щодо
пролонгації договору від 27.04.2011р.

Відповідач надав суду засвідчену
Ізмаїльським міськрайонним судом
копію ухвали від 28.04.2014р.. про відкриття
провадження у справі №500/2508/14-а за
позовом ФОП ОСОБА_1. до Ізмаїльської
міської ради Одеської області про
визнання рішення протиправним.

Крім того, на підтвердження своїх
заперечень відповідач надав копію
договору від 01.01.2014р., укладеного між
ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, за яким ОСОБА_2
постачав ОСОБА_1 хлібобулочні вироби,
копії договорів від 25.05.2011р., від
01.01.2012р., від 01.01.2013р., укладені між ФОП
ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, на право
використовувати логотип „Хлібний
лідер", копію трудового договору від
12.12.2013р., укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_6

Проаналізувавши наявні в
матеріалах справи документи, подані
сторонами докази та викладені ними
правові позиції, суд вважає заявлені
позивачем позовні вимоги такими, що
непідлягають задоволенню з огляду на
наступні положення законодавства.

Засадами чинного Цивільного кодексу
України в редакції від 16.01.03 р.
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. (ст. 15 ЦК
України від 16.01.03 р.).

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Крім способів захисту
цивільних прав та інтересів,
передбачених ч.2 ст.16 ЦК України, суд
згідно ч.2 зазначеної статті Кодексу
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 316 ЦК України
правом власності, зокрема, є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст.317 цього Кодексу
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

За положеннями ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.774 ЦК України
визначено, що передання наймачем речі
у користування іншій особі (піднайм)
можливе лише за згодою наймодавця, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Строк договору піднайму не
може перевищувати строку договору
найму. До договору піднайму
застосовуються положення про договір
найму.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Термін договору оренди визначається за
погодженням сторін. Термін договору
оренди не може бути меншим, ніж п'ять
років, якщо орендар не пропонує менший
термін. У разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або
зміну умов договору оренди протягом
одного місяця після закінчення терміну
дії договору він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
договором. Після закінчення терміну
договору оренди орендар, який належним
чином виконував свої обов'язки за
договором, має переважне право, за
інших рівних умов, на укладення
договору оренди на новий термін, крім
випадків, якщо орендоване майно
необхідне для потреб його власника. У
разі якщо власник має намір
використовувати зазначене майно для
власних потреб, він повинен письмово
попередити про це орендаря не пізніше
ніж за три місяці до закінчення терміну
договору. (ч.ч.1, 2, 3 ст.17 Закону України
„Про оренду державного та
комунального майна»).

Положення ч.1 ст.27 Закону України „Про
оренду державного та комунального
майна» передбачають, що у разі
розірвання договору оренди, закінчення
строку його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди. Якщо
орендар допустив погіршення стану
орендованого майна або його загибель,
він повинен відшкодувати
орендодавцеві збитки, якщо не доведе,
що погіршення або загибель майна
сталися не з його вини.

Отже, згідно п.10.1. договору оренди від
27.04.2011р. сторони погодили закінчення
його дії 26.03.2014р. Позивач не мав намір
продовжувати дію даного договору, про
що свідчать листи останнього від
09.01.2014р., від 28.03.2014р. Однак, відповідач
листом від 28.03.2014р. звернувся до
позивача із пропозицією щодо
пролонгації договору від 27.04.2011р., на що
отримав заперечення позивача від
16.04.2014р. за вх.№15/01-11-819. Таким чином, з
врахуванням наявності заперечень
однієї зі сторін щодо пролонгації
спірного договору та своєчасно поданої
заяви щодо продовження його дії з боку
іншої сторони відсутнє добровільне
погодження сторін щодо продовження дії
договору від 27.04.2011р., а отже наявний
спір. Так, для вирішення спірного
питання щодо дії договору позивач
повинен був звернутись до суду із
відповідним позовом про розірвання
договору, що також мало передувати
поданню позову про витребування майна.

Отже, за умови того, що договір оренди
від 27.04.2011р. діє, у позивача відсутні
правові підстави для застосування
п.п.10.8., 10.9. договору та витребування
об'єкта оренди у відповідача, звідси є
неправомірною та непідлягає
задоволенню у повному обсязі позовна
вимога позивача щодо витребування у
відповідача нерухомого майна: частину
нежитлового приміщення (міждвірного
простору) на першому поверсі будівлі
міської поліклініки, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
7,9кв.м., шляхом передачі його власнику
Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради за актом
приймання-передачі.

При цьому, суд не бере до уваги
твердження позивача про наявність
суборендних правовідносин між ФОП
ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, оскільки
позивачем не надано жодного доказу на
підтвердження цього, натомість,
відповідач подав договори на
використання логотипу „Хлібний лідер"
та договір про купівлю у ОСОБА_2 хлібної
продукції, чим спростував наведену
позицію позивача.

Також, позивач не надав доказів та не
довів свою позицію стосовно проведення
перебудови у 2011 році орендарем об'єкта
оренди та збільшення його площі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Таким чином, суд не задовольняє
заявлені позивачем позовні вимоги, у
зв'язку з чим не підлягає
витребовуванню від ФОП ОСОБА_1 нерухоме
майно: частина нежитлового приміщення
(міждвірного простору) на першому
поверсі будівлі міської поліклініки,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 7,9кв.м., шляхом
передачі його власнику Фонду
комунального майна Ізмаїльської
міської ради за актом
приймання-передачі.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати,
а саме, 1218грн. судового збору
відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82- 85 ГПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

1.Відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили згідно ст. 85 ГПК України,
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Повний текст рішення
складено 08.09.2014р.

Суддя
І.А. Малярчук