ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 р.
Справа №917/1495/14

за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Квартал
297-5", квартал 297,
буд.5,Кременчук,Полтавська область,39610

до Приватного підприємства
"Кременчуквисотбуд", просп.50-річчя
Жовтня, 29А,Кременчук,Полтавська
область,39600

про розірвання дії договору № 1/11 від
01.11.2013 року

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Гладких І.Г. (голова ОСББ
"Квартал 297-5"), серія паспорта НОМЕР_1 від
19.12.1995р.; Тищенко С.Р., ордер №2412 від
28.08.2014р., витяг б/н від 28.08.2014р.

від відповідача: Думчикова Т.В. дор. №89
від 01.09.2014 року

У судовому засіданні 09.09.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення та повідомлено дату
складання повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про розірвання дії договору про
надання послуг з утримання і
обслуговування житлового будинку і
споруд та прибудинкової території №
1/11 від 01.11.2013 року, укладеного між
приватним підприємством
"Кременчуквисотбуд" та ЖСК 99/118.

Представники позивача виклали зміст
позовних вимог та наполягали на їх
задоволенні.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала,
посилаючись на те, що позивач
(Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Квартал
297-5") не має права звертатися до суду з
позовом про розірвання договору про
надання послуг з утримання і
обслуговування житлового будинку і
споруд та прибудинкової території №
1/11 від 01.11.2013 року, оскільки він не є
стороною за даним договором та не є
правонаступником ЖСК 99/118(яке є
стороною за даним договором). В
підтвердження того, що позивач не є
правонаступником ЖСК 99/118
представником відповідача було надано
суду витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців по позивачу станом
на 05.09.2014 року. Також представник
відповідача зазначає, що на даний час
умови договору повністю виконуються
обома сторонами договору.

Таким чином представник відповідача
вважає, що підстави для розірвання
спірного договору відсутні (письмовий
відзив арк. с. 39-40).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами докази, суд встановив:

01 листопада 2013 року між ЖСК 99/118
(споживач) і Приватним підприємством
"Кременчуквисотбуд" (відповідач,
виконавець) було укладено договір №1/11
про надання послуг з утримання і
обслуговування житлового будинку і
споруд та прибудинкової території (арк.
с. 22 - 23).

Предметом договору (п. 1.1.) є надання
виконавцем (відповідачем) послуг з
утримання і обслуговування житлового
будинку та прибудинкової території.
Споживач (ЖСК 99/118) зобов'язується
своєчасно здійснювати оплату цих
послуг за встановленими тарифами, у
строк та на умовах цього договору.

Суб'єктом користування послугами за
даним договором є споживач, який діє
від імені власників квартир загальною
площею 8875,1 м. кв. (п.1.2. договору).

Розмір щомісячної плати за надані
послуги власникам квартир
визначається у відповідності до діючих
тарифів. Розрахунковий період оплати
послуг один календарний місяць. Термін
внесення платежів - не пізніше 20 числа
місяця, який слідує за розрахунковим (п.
п. 2.1.-2.3. договору).

Як зазначає позивач в своїй позовній
заяві 23 лютого 2014 року відбулися
установчі збори власників приміщень у
житловому будинку, розташованому за
адресою: м. Кременчук, квартал 297,
будинок 5 на яких було створено
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, що має
назву: Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Квартал
297-5». Дані збори були оформлені
протоколом №1 від 23 лютого 2013 року (арк.
с . 10).

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Квартал
297-5» було створено на підставі Закону
України "Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" та є
правонаступником ЖСК 99/118, за адресою:
м. Кременчук, квартал 297, будинок 5 (п. 1.1.
зміненої редакції Статуту ОСББ, арк. с.
48).

В обґрунтування заявленого позову
позивач зазначає, що Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Квартал 297-5» було створено з
метою комплексного обслуговування
житлового будинку розташованого за
адресою: м. Кременчук, квартал 297,
будинок 5, в зв'язку з чим виникла
необхідність в розірванні дії договору
№1/11 про надання послуг з утримання і
обслуговування житлового будинку і
споруд та прибудинкової території від
01.11.2013 року укладеного між відповідачем
та ЖСК99/118. Позивач вказує на те, що
спірний договір існує формально і що
відповідач не виконує умови договору,
а саме: не надає послуги з утримання і
обслуговування житлового будинку та
прибудинкової території за адресою: м.
Кременчук, квартал 297, будинок 5. Також
позивач зазначає про те, що існування
спірного договору перешкоджає їм
укладати інші договори з суб'єктами
господарювання.

03.04.2014 року позивачем було надіслало на
адресу відповідача пропозицію про
розірвання дії договору №1/11 про
надання послуг з утримання і
обслуговування житлового будинку і
споруд та прибудинкової території від
01.11.2013 року (копія пропозиції та докази
її направлення у матеріалах справах, а.
с. 24 - 25), але, як зазначає позивач,
відповіді на дану пропозицію
відповідач не надав.

Позивачем також до матеріалів справи
було додано переписку між ним та
Управлінням житлово-комунального
господарська та між ним та
відповідачем, що передувала надісланню
відповідачу пропозиції про розірвання
дії договору (копії листів залучені до
матеріалів справи, арк. с. 65-70). В даній
переписці Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Квартал
297-5» повідомляє про своє створення та
просить відповідача передати технічну
документацію на постачання холодної та
гарячої води, водовідведення,
електропостачання, ліфтового
постачання, а Управління
житлово-комунального господарська
посприяти передачі даної документації.

Таким чином, станом на час звернення
позивача до господарського суду
відповідач не надав згоду на
розірвання спірного договору, у зв'язку
з чим позивач звернувся до суду з
вимогою про розірвання договору №1/11
про надання послуг з утримання і
обслуговування житлового будинку і
споруд та прибудинкової території від
01.11.2013 року у судовому порядку, що і є
предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Статтею 179 ГК України передбачено, що
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо, зокрема,
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

Статтею 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник. Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

За своєю правовою природою спірний
договір є договором про надання послуг
згідно якого, в силу ст. 901 ЦК України,
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач в позовній заяві посилається
на ст.188 ГК України, а в судовому
засіданні представники позивача усно
посилалися ще й на норми ст. ст. 651, 652 ЦК
України.

Згідно зі ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Оскільки зазначена стаття не
встановлює підстав для розірвання
договору, необхідно керуватися
загальними положеннями статей 651, 652 ЦК
України.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Отже закон пов'язує можливість
розірвання договору безпосередньо не з
наявністю істотної зміни обставин, а з
наявністю чотирьох умов, визначених
ч.2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні
обставин.

Дана правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
23 травня 2011 року.

Процесуальним законодавством
передбачено, що господарське
судочинство здійснюється шляхом
письмового провадження, а тому факт
наявності визначених обставин має
підтверджуватись певними доказами, як
це встановлено положеннями ст. ст. 33, 34,
36 Господарського процесуального
кодексу України. При цьому,
Господарський процесуальний кодекс
України покладає обов'язок доказування
на сторони, а тому кожна сторона
повинна довести наявність тих
обставин, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не надав суду жодних доказів
порушення відповідачем умов
оспорюваного договору, які б могли бути
підставою для його розірвання та не
довів належними та допустимими
доказами одночасну наявність чотирьох
умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України,
при істотній зміні обставин, що
обумовлюють неможливість виконання
спірного договору. Наявність
новоствореного Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Квартал 297-5» не є істотною
зміною обставин та не може бути
підставою для розірвання спірного
договору.

Таким чином, позивачем не доведено
підстав, які передбачені чинним
законодавством для розірвання
договору про надання послуг з
утримання і обслуговування житлового
будинку і споруд та прибудинкової
території № 1/11 від 01.11.2013 року.

Крім вище викладеного, суд зазначає
наступне.

Закон України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", регулює відносини, які
виникають у сфері державної реєстрації
юридичних осіб, а також фізичних осіб -
підприємців.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців -
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Юридична особа припиняється в
результаті реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації. У разі реорганізації
юридичних осіб майно, права та
обов'язки переходять до
правонаступників. Юридична особа є
такою, що припинилася, з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення (ст. 104 ЦК України).

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців", юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державного органу, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

З наданого позивачем витягу Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців по
"Житлово-будівельному кооперативу
№99/118" станом на 26.08.2014 вбачається, що в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
записів не знайдено (арк. с. 49).

У витягах з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців по Об'єднанню
співвласників багатоквартирного
будинку "Квартал 297-5" наданих позивачем
та відповідачем відомості про те, що
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Квартал 297-5"
є правонаступником ЖСК 99/118 відсутні
(арк. с.21,61-63).

Отже позивачем не надано суду жодних
доказів реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації ЖСК 99/118 у встановленому
законом порядку та не доведено, що він є
правонаступником ЖСК 99/118.

Суд також звертає увагу позивача, що
статтею 907 ЦК України визначено, що
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін. Порядок і
наслідки розірвання договору про
надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.

Суд, дослідивши спірний договір
встановив, що відповідно до пункту 7.4.
договору дію договору може бути
припинено достроково за взаємною
згодою сторін, або з ініціативи однієї
із сторін за умови письмового
повідомлення іншої сторони за місяць
до закінчення дії договору.

Отже, сторони договору мають право на
дострокове припинення договору в
позасудовому порядку з дотриманням
положень п.7.4. договору.

Судом встановлено, що надана позивачем
пропозиція про припинення дії договору
№1/11 про надання послуг з утримання і
обслуговування житлового будинку і
споруд та прибудинкової території від
01.11.2013 року містить лише пропозицію про
розірвання договору.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку, що пропозиція від 03.04.2014 р. за
своєю правовою природою є виключно
пропозицією досудового врегулювання
між сторонами відносин стосовно
дострокового розірвання договору, в
порядку ст. 188 ГК України, а не
односторонньою відмовою від договору.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За змістом статей 33 і 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог.

Частиною 1 ст.43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж
статті ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що позивачем зроблено
не було.

Враховуючи наведене позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі покладаються на
позивача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

повне рішення складено 12.09.2014 року

Суддя
Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією