ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Справа № 910/3876/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І. А. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Відкритого акціонерного товариства

Національна акціонерна страхова
компанія

"Оранта"

на постанову
Київського апеляційного
господарського

суду
від 09.07.2014 року

у справі №
910/3876/14

господарського суду
міста Києва

за позовом
Приватного акціонерного товариства з

іноземними інвестиціями "Страхова

компанія "К"Ю БІ І Україна"

до
Відкритого акціонерного товариства

Національна акціонерна страхова
компанія

"Оранта"

про
відшкодування шкоди в порядку регресу

14 151,64
грн.

за участю представників:

позивача -
не з'явились

відповідача - не
з'явились

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року Приватне акціонерне
товариство з іноземними інвестиціями
"Страхова компанія "К"Ю БІ І Україна"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
про стягнення 14 151,64 грн. в порядку
регресу та судових витрат.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 08.05.2014 року (суддя Мандриченко
О.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 року
(судді: Кропивна Л.В., Андрієнко В.В.,
Смірнова Л.Г.), рішення господарського
суду міста Києва скасовано. Прийнято
нове рішення. Позов задоволено.
Стягнуто з ВАТ НАСК "ОРАНТА" на користь
ПАТ страхової компанії "К'Ю БІ І
Україна" 14151, 64 грн. та судові витрати.

В касаційній скарзі Відкрите
акціонерне товариство Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
просить скасувати постанову
апеляційного господарського суду та
залишити рішення суду першої інстанції
в силі, посилаючись на порушення та
неправильне застосування
господарським судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. 25
Закону України "Про страхування" та ст.
990 ЦК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування
господарськими судами першої й
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 30.05.2011 року
між Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна"
(надалі - страховик, позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рівненські
промислові системи" (надалі -
страхувальник) укладено Договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів №CAS0012169,
предметом якого є страхування
транспортного засобу марки "Шевролет
Епіка", номер кузова НОМЕР_1.

22.11.2011 року в м. Вишгород по вул.
Шолуденка сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля "Шевролет Епіка" (н.з. НОМЕР_1)
під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля
марки "ГАЗ" (д.н. НОМЕР_2) під керуванням
ОСОБА_5, внаслідок якої обидва
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

ТОВ "Рівненські промислові системи"
повідомило позивача про пошкодження
автомобіля "Шевролет Епіка" (н.з. НОМЕР_1)
та настання страхового випадку.

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 18.01.2012 року в
адміністративній справі №3-61/12 ОСОБА_5,
який керував автомобілем марки "ГАЗ",
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
порушенні вимог п. 16.11. Правил
дорожнього руху, що стало причиною
ДТП.

Згідно Звіту про оцінку №007 від 19.01.2012
року, складеного ПП
"Експерт-Сервіс-Альфа" після проведеної
оцінки визначення вартості
матеріального збитку, вартість
ремонтних робіт пошкодженого
автомобіля марки "Шевролет Епіка"
визначена у розмірі 14391,64грн. з
урахуванням ПДВ.

Відповідно до страхового акту від
07.02.2012 року № позивачем визначено,
що сума страхового відшкодування, з
урахуванням франшизи, яка складає 240,00
грн., складає 14 151,64 грн.

Позивачем виплачено страхове
відшкодування ПП ОСОБА_6, яка здійснила
ремонт автомобіля, в розмірі 14 151,64 грн.,
на підставі Договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів №CAS0012169 від 30.05.2011р., страхового
акту від 07.02.2012р. №,
рахунку-фактури №ПП-000С947 від 18.01.2012р.

З огляду на те, що транспортний засіб,
яким керував ОСОБА_5, застрахований ВАТ
"Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АА/2158295, позивач звернувся із
заявою про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу, яку
відповідачем проігноровано, та як
наслідок із позовом до господарського
суду про стягнення суми страхового
відшкодування в розмірі 14 151,64 грн. в
порядку регресу.

В силу частини 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Статтею 1188 цього ж Кодексу передбачено,
що шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, зокрема, шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Положеннями статті 1191 цього ж Кодексу
встановлено право особи, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, щодо зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо
інший розмір не встановлений законом.

Місцевий господарський суд, приймаючи
рішення у даній справі про відмову в
задоволенні позовних вимог, зазначив
про необґрунтованість позовних вимог.

При цьому, виходив з того, що ТОВ
"Рівненські промислові системи", в
порушення вимог п. 35.1. Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не подало заяву про виплату
страхового відшкодування за договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів №CAS0012169 від 30.05.2011
року, а тому, у позивача відсутні
правові підстави для отримання
відшкодування шкоди у порядку регресу
від ВАТ "НАСК "Оранта".

Проте, апеляційна інстанція,
скасовуючи рішення господарського
суду та задовольняючи позовні вимоги,
вірно вказала на помилковість та
хибність висновків суду першої
інстанції шодо відсутності підстав для
стягнення суми страхового
відшкодування з відповідача.

При цьому, апеляційний господарський
суд послався на витяг з
централізованої бази даних Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, відповідно до якого
автомобіль марки "ГАЗ", водія якого
визнано винним в скоєнні ДТП, внаслідок
якого нанесено шкоду автомобілю марки
"Шевролет Епіка", застрахованому у
позивача на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АА №2158295, взято на облік
ВАТ "Національною акціонерною
страховою компанією "Оранта".

Відповідно до статті 27 Закону України
"Про страхування" та статті 993 ЦК
України, до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

З огляду на вказані норми
законодавства та, враховуючи вину
водія автомобіля марки "ГАЗ", визнаного
винним у скоєнні зазначеного ДТП, ВАТ
"НАСК "Оранта" є відповідальною особою
за завдані збитки власнику автомобіля
марки "Шевролет Епіка", а тому в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, апеляційний
господарський суд дійшов правильного
висновку про стягнення на користь ПАТ з
іноземними інвестиціями "Страхова
компанія "К"Ю БІ І Україна" збитків, до
якого перейшло право вимоги спірної
суми в порядку регресу, як страховика,
який виплатив страхове відшкодування в
розмірі 14 151,64 грн. за договором
страхування.

Відтак, апеляційний господарський суд
повно, всебічно дослідив надані
сторонами докази, доводи, належно їх
оцінив і дійшов обґрунтованого
висновку про скасування рішення
місцевого суду та задоволення позову. .

З даними висновками повністю
погоджується судова колегія Вищого
господарського суду України, оскільки
вони відповідають матеріалам справи,
встановленим судом обставинам та
вимогам закону.

Доводи касаційної скарги про те, що
постанова апеляційного господарського
суду необґрунтована, прийнята при
неповному з'ясуванні обставин справи,
що мають значення для справи, не
заслуговують на увагу та
спростовуються вищевикладеним.

Інші доводи, наведені у касаційній
скарзі, до уваги не беруться, оскільки
апеляційним господарськими судами
вказані доводи перевірені, надано їм
оцінку та відхилено з наведенням
правового обґрунтування.

Враховуючи те, що у касаційній
інстанції скарга розглядається за
правилами розгляду справи у суді
першої інстанції за винятком
процесуальних дій, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх
доказуванням, прийнята постанова
відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 року у
справі № 910/3876/14 залишити без змін.

Головуючий суддяІ.А. Плюшко СуддіН.І.
Мележик С.С. Самусенко