номер провадження справи 30/63/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2014
Справа № 908/2723/14

за позовом: Комунального підприємства
«Водоканал» (69002, м. Запоріжжя, вул.
Артема, 61)

до відповідача: Комунального
підприємства «Петро-Михайлівський
сількомунгосп» (70015, с. Петро-Михайлівка
Вільнянського району Запорізької
області, вул. Леніна, 69-а)

про стягнення 393361,11 грн.,

Суддя Кагітіна
Л.П.

За участю представників сторін та
учасників процесу:

від позивача - Дунаєнко О.О.,
довіреність № 8 від 08.01.2014 р.;

від відповідача - Білоусова Т.Р.,
директор, паспорт НОМЕР_1, виданий 24.12.1996
р.;

Комунальне підприємство «Водоканал»
звернулося до господарського суду
Запорізької області з позовом про
стягнення з Комунального підприємства
«Петро-Михайлівський сількомунгосп» 393
361,11 грн. заборгованості за
водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи ст.ст.
173, 174 Господарського кодексу України,
ст. 526 Цивільного кодексу України та
умови укладеного між сторонами
договору. Вказує, що за період з жовтня
2013 р. по серпень 2014 р. позивачем
відповідачу надано послуги на загальну
суму 474861,21 грн. вартість яких
відповідачем оплачено частково в
розмірі 81500,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 31.07.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/2723/14,
присвоєно справі номер провадження №
30/63/14, розгляд якої призначено на 21.08.2014
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи по суті.

За письмовим клопотанням
представників сторін фіксація
судового процесу технічними засобами
не здійснювалася.

Представник позивача у судовому
засіданні в повному обсязі підтримав
доводи, викладені у позовній заяві.
Наголошує на тому, що станом на час
розгляду справи сума заборгованості
відповідачем не погашена.

Відповідач письмового відзиву на позов
не надав. Директор КП
«Петро-Михайлівський сількомунгосп»,
який особисто представляв інтереси
підприємства у судовому засіданні,
позовні вимоги визнав в повному обсязі,
за виключенням суми в розмірі 660,43 грн.
За поясненнями представника
відповідача, зазначена сума стягнута в
ході виконавчого провадження 10.06.2014 р.
Існування значної суми заборгованості
пояснює збитковістю комунального
підприємства. Також, директором
підприємства у судовому засіданні
заявлено усне клопотання про надання
відстрочки виконання судового рішення.
До матеріалів справи надано засвічену
копію двосторонньо підписаного акта
звірки між сторонами, згідно з яким
відповідачем підтверджується сума
заборгованості у визначеній позивачем
сумі, за винятком 660,43 грн.

Представник позивача проти заявленого
відповідачем усного клопотання
заперечив та вказав на тяжке фінансове
становище позивача у зв'язку з
наявністю значної кредиторської
заборгованості. Щодо суми в розмірі 660,43
грн. зазначає, що на даний час на
виконанні в органах виконавчого служби
знаходяться накази суду про стягнення
заборгованості за інший період.

В судовому засіданні 21.08.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2006 року між Комунальним
підприємством «Водоканал»
(Водоканалом, позивачем у справі) та
Комунальним підприємством
«Петро-Михайлівський сількомунгосп»
(Абонентом, відповідачем у справі) було
укладено договір № 5375 про надання
послуг з питного водопостачання та
приймання стічних вод у системи
каналізації (надалі - Договір), за
умовами якого постачальник
зобов'язався забезпечити Абоненту
подачу води на господарсько-питні та
побутові потреби, а також приймання
стічних вод по майданчикам: 1).Населення
Петро-Михайлівської сільради; 2). Власні
потреби сіль комунгоспу; 3) Звітуючі
споживачі; 4) Незвітуючі споживачі (п. 1.1
Договору).

Згідно з розділом 2 Договору договір
укладається з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р.
Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення терміну його дії, про його
припинення не було письмово заявлено
однією з сторін.

Судом встановлено, що у зв'язку з
відсутністю нового договору та
відповідних заяв про припинення дії
договору Договір є чинним.

Згідно з п. 3.1.1 Договору Водоканал
зобов'язаний забезпечити Абоненту
подачу питної води з напором в точці
підключення вводу Абонента до мереж
Водоканалу до 10 м в/с - постійно, і
якістю у відповідності з ГОСТом на воду
питну 2874-82 в точці підключення вводу
Абонента до мереж Водоканалу згідно
розподілу зон обслуговування та
балансової належності, а також
приймання стоків в кількості, вказаній
в Договорі, з забрудненням, не
перевищуючими допустимі концентрації.

За визначенням п. 3.2.1 Договору, Абонент
зобов'язаний своєчасно оплачувати
надані йому послуги з водопостачання
та водовідведення, експлуатувати
водопровідні та каналізаційні мережі,
прилади і пристрої на них у
встановленому порядку у відповідності
з цим договором та нормативними
документами, вказаними в п. 1.1 цього
договору.

Розділ 5 Договору передбачає, що
основним документом на оплату є акт.
Акти за воду та послуги каналізації
виписуються основному абоненту з
зазначенням споживачів представником
"Водоканалу", який пред'являє
посвідчення.

Акт виписується 30-31 числа кожного
місяця. Абонент у триденний строк з дня
виписки акта зобов'язаний перерахувати
кошти на розрахунковий рахунок
позивача.

На виконання вимог договору, позивачем
у період жовтень 2013 р. - червень 2014 р.,
включно, надано відповідачу послуги з
водопостачання та приймання стічних
вод на загальну суму 474 861,21 грн., що
підтверджується долученими до
матеріалів справи копіями актів за цей
період та наданими відповідачем
відомостями по витратам води (арк.
справи 46 - 72).

Відповідач взяті на себе договірні
зобов'язання по оплаті за Договором
виконав частково в сумі 81500,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення з
Комунального підприємства
«Петро-Михайлівський сількомунгосп» 393
361,11 грн. заборгованості за
водопостачання та водовідведення є
предметом судового розгляду у даній
справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали і фактичні обставини справи,
оцінивши надані письмові докази у їх
сукупності, вислухавши представників
сторін суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі -ЦК України),
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини… Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади або
органів місцевого самоврядування.
Аналогічні положення містить ст. 174
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), згідно з якою господарські
зобов'язання між суб'єктами
господарювання виникають, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами склалися господарські
відносини на підставі укладеного між
сторонами договору, які породили
взаємні обов'язки: обов'язком позивача
стало надання послуг з питного
водопостачання та приймання стічних
вод у системи каналізації, а обов'язком
відповідача - оплата вартості наданих
йому послуг в порядку та на умовах,
визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193
Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за Договором позивачем виконано у
повному обсязі, а саме, відповідачу у
період з жовтня 2013 р. по червень 2014 р.
надавались послуги з питного
водопостачання та приймання стоків.

Відповідачу було вручено відповідні
акти за цей період, що підтверджується
підписами директора КП
«Петро-Михайлівський сількомунгосп»
на актах.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
відповідач зобов'язаний на протязі
трьох банківських днів з дня виписки
акта перерахувати кошти на
розрахунковий рахунок Водоканалу у
сумі, вказаній в акті.

За умовами п. 3.2 Договору, відповідач
взяв на себе зобов'язання своєчасно та
в повному обсязі оплачувати надані
йому послуги.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати послуг з
водопостачання та водовідведення,
всупереч умов Договору та вимог закону,
в обумовлений Договором строк і в
повному обсязі не виконав.

Відповідачем надані послуги були
оплачені частково, в сумі 81500,10 грн., що
підтверджується наданими суду копіями
банківських виписок.

Заборгованість в сумі 393361,11 грн. не була
сплачена відповідачем.

Також, суд приймає до уваги, що згідно з
підписаними між позивачем та
відповідачем актом звірки
взаєморозрахунків станом на 31.07.2014 р.,
засвідчену копію якого було надано
представником відповідача у судовому
засіданні, заборгованість відповідача
перед позивачем становить393361,11 грн.
Відповідачем акт звірки підписано з
зауваженням про сплату 10.06.2014 р. суми в
розмірі 660,43 грн., проте, доказів того, що
зазначена сума сплачена в рахунок
заборгованості за спірний період суду
не надано. Напроти, представник
відповідача вказав на стягнення цієї
суми в ході виконавчого провадження,
тобто, на виконання наказу суду за
попередній період.

Згідно з чинним законодавством
України, акту звірки взаєморозрахунків
не надано юридичної сили як доказу
наявності обов'язку сплатити грошові
кошти або ж відсутності такого
обов'язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
вказаний акт є зведеним обліковим
документом, який відображає загальну
суму заборгованості та фіксує стан
розрахунків між сторонами.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено,
що господарський судовий процес
здійснюється на засадах змагальності
та рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом. При
цьому принцип змагальності передбачає
покладання тягаря доказування на
сторони, покладання на них
відповідальності за доведеність їхніх
вимог чи заперечень; вимагає від сторін
ініціативи та активності в реалізації
їхніх процесуальних прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 ГПК
України, обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватися
перед судом, якщо в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

В даному випадку, суду не було надано
доказів сплати відповідачем на користь
позивача 393 361,11 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача заборгованості за
водопостачання та водовідведення в
сумі 393 361,11 грн. заявлена обґрунтовано і
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача оскільки
спір виник внаслідок його неправильних
дій.

Щодо заявленого представником
відповідача усного клопотання про
надання підприємству відстрочки на
виконання судового рішення, суду
зазначає, що на час розгляду справи
відсутні підстави для його
задоволення.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Представник відповідача у судовому
засіданні необхідність надання
підприємству відстрочки на виконання
судового рішення посилався на
знаходження КП «Петро-Михайлівський
сількомунгосп» у тяжкому фінансовому
становищі.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Надання відстрочки виконання рішення
можливе за наявності обставин, що
ускладнюють або роблять його
неможливим. Відсутність грошових
коштів для сплати кредиторських
зобов'язань не є достатньо
обґрунтованою підставою для надання
відстрочки виконання рішення.

Будь-яких доказів в обґрунтування
необхідності надання відстрочки
виконання рішення, ускладнення його
виконання або наявності обставин, які
роблять неможливим його виконання
відповідачем не надано. Крім того,
відповідної заяви у письмовому вигляді
суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, беручи до
уваги фінансовий стан обох сторін,
строк існування заборгованості перед
відповідачем, суд відмовляє у
задоволені клопотання відповідача про
надання відстрочки виконання судового
рішення.

Відповідач не позбавлений права на
звернення з заявою про розстрочку або
відстрочку виконання рішення в порядку
ст. 121 Господарського процесуального
кодексу України з наданням належних та
допустимих доказів в обґрунтування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального
підприємства «Водоканал» (м. Запоріжжя)
до Комунального підприємства
«Петро-Михайлівський сількомунгосп»
(с. Петро-Михайлівка Вільнянського
району Запорізької області)
задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
«Петро-Михайлівський сіль комунгосп»
(70015, Запорізька область, Вільнянський
район, с. Петро-Михайлівка, вул.Леніна,
69-а; , р/р 9391 ЗОФ АКБ
«Укрсоцбанк», МФО 313010) на користь
Комунального підприємства «Водоканал»
(69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, , р/р 0001 в АКБ
«Індустріалбанк», МФО 313849) 393361 (триста
дев'яносто три тисячі триста шістдесят
одна) грн. 11 коп. заборгованості та 7867
(сім тисяч вісімсот шістдесят сім) грн.
22 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 22.08.2014 р.