ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"11" липня 2014 р.Справа № 922/2795/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Старт"
(Харківська обл., с. Вірнопілля) про
зобов'язання передати майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить зобов'язати СТОВ "Старт" (надалі
- відповідач) передати позивачу об'єкти
незавершеного виробництва 400 гектарів
озимої пшениці, а також стягнути з
відповідача на користь позивача
сплачений судовий збір в розмірі 1827,00
грн.

01.11.2011 р. набрав чинності Закон України
"Про судовий збір" (надалі - Закон), яким
визначаються правові засади
справляння судового збору, платники,
об'єкти та розміри ставок судового
збору, порядок сплати, звільнення від
сплати та повернення судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 4 вказаного Закону,
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
статтею 55 ГПК передбачено визначення
ціни позову у позовах про стягнення
грошей і про витребування майна.
Відповідні позовні заяви мають
майновий характер, і розмір ставок
судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 ч. 2 ст. 4
Закону України "Про судовий збір" за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
розмір судового збору становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Позивач надав платіжну квитанцію
№2577327_019/1 від 07.07.2014 р. на суму 1827,00 грн.,
зазначивши в поданій позовній заяві, що
на теперішній час не можливо визначити
вартість майна, яка підлягає передачі
позивачу, проте, в подальшому, в процесі
розгляду справи, коли буде визначена
реальна вартість майна, позивачем буде
доплачений необхідний судовий збір.

Відповідно до п. 2.2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
судовий збір з позовної заяви про
визнання права власності на майно,
витребування або повернення майна (в
тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах частини п'ятої
статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу
України тощо) визначається з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати
вартість майна за відповідними
вимогами, оскільки за змістом пункту 3
частини другої статті 54 і статті 55 ГПК
такий обов'язок покладається на
позивача (в тому числі і в тих випадках,
коли правові наслідки у вигляді
повернення майна застосовуються з
ініціативи господарського суду,
наприклад, при визнанні договору
недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

Позивачем не вказано наявність
об'єктивних причин, через які не
можливо визначити вартість майна.

Позивач мав зробити оцінку майна перед
зверненням до господарського суду
Харківської області або сплатити
судовий збір, виходячи із балансової
вартості майна.

Таким чином, додана до позовної заяви
платіжна квитанція №2577327_019/1 від 07.07.2014
р. на суму 1827,00 грн. не може вважатися
належним та допустимим доказом сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає,
що позивачем не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Крім того, позивачем до позовної заяви
додані не засвідчені копії документів,
які не можуть вважатися письмовими
доказами, оскільки відповідно до ст. 36
ГПК України письмові докази подаються
в оригіналі або в належним чином
засвідченій копії.

Таким чином, до позову не додано
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини.

Виходячи з вищевикладеного, позовна
заява підлягає поверненню без розгляду
для усунення допущених порушень.

Керуючись п.п. 3, 4 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 та
додані до неї документи всього на
тринадцяти аркушах, в тому числі
платіжну квитанцію №2577327_019/1 від 07.07.2014
р. на суму 1827,00 грн.

Суддя В.І. Ольшанченко

Примітка: Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення (ст.63 ГПК України).