ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.
Справа № 918/892/14

Господарський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Політики
Н.А., при секретарі судового засідання
Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фідленс - Україна"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Імені Воловікова"

про стягнення заборгованості в сумі 100
628 грн. 91 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

В судовому засіданні 02 вересня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13 червня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фідленс - Україна"
(далі - ТзОВ «Фідленс - Україна»,
позивач) звернулося до господарського
суду Рівненської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Імені Воловікова" (далі - ТзОВ СП «Імені
Воловікова", відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 100 628 грн. 91 коп..

Позивач посилається на те, що між ним та
відповідачем укладено Договір
поставки Д-З на умовах товарного
кредиту №165-РВ від 08 січня 2014 року (далі
- Договір). Відповідач взяте на себе за
вказаним договором зобов'язання по
оплаті товару не виконав, заборгувавши
таким чином позивачу 100 628 грн. 91 коп., з
яких 62 013 грн.60 коп. основного боргу, 1
800 грн. 90 коп. пені, 2 618 грн. 04 коп.
інфляційні, 320 грн. 27 коп. 3 % річних, 33 352
грн. 81 коп. відсотки за користування
товарним кредитом.

Ухвалою суду від 16 червня 2014 року
позовну заяву №0306-1 від 03 червня 2014 року
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №918/892/14, розгляд
якої призначено на 01 липня 2014 року.

Ухвалою суду від 01 липня 2014 розгляд
справи відкладено на 21 липня 2014 року.

21 липня 2014 року у судовому засіданні
оголошено перерву до 31 липня 2014 року.

Ухвалою суду від 31 липня 2014 року
розгляд справи відкладено на 02 вересня
2014 року.

27 червня 2014 року від позивача через
відділ канцелярії та документального
забезпечення суду надійшла телеграма
про відкладення розгляду справи.

31 липня 2014 року від позивача через
відділ канцелярії та документального
забезпечення надійшла факсограма про
відкладення розгляду справи та
продовження строку вирішення судової
справи.

01 вересня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду надійшла заява
(факсограма), з якої вбачається, що
відповідач здійснив оплату основної
заборгованості у сумі 9 960 грн. та про
розгляд справи за відсутності
представника позивача. Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача
основну заборгованість в розмірі - 52
053 грн. 60 коп., пеню в розмірі 1 800 грн. 90
коп., 3% річних в розмірі 320 грн. 27 коп.,
відсотки за користування товарним
кредитом в розмірі 33 352 грн. 81 коп.,
інфляційні втрати в розмірі 2 618 грн. 04
коп. та судовий збір у сумі 2 012 грн. 58
коп.

Вказана заява судом прийнята до
розгляду, оскільки відповідає вимогам
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі, зокрема,
у разі відсутності предмету спору.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 02 вересня 2014
року провадження у даній справі в
частині стягнення суми основного боргу
в розмірі 9 960 грн. - припинено.

02 вересня 2014 року у судове засідання
представники позивача та відповідача
не з'явилися, однак про дату, час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що стверджується
підписом повноважного представника
відповідача Бережняк М.В. наявною у
матеріалах справи розпискою та
повідомленням про вручення поштового
відправлення №583 (а.с.43-44).

Крім того, представник відповідача
витребуваних судом документів не
надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи із зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направив.

Враховуючи заяву позивача про
здійснення судового розгляду за
відсутності представника, суд дійшов
висновку про розгляд даної справи без
участі представника ТзОВ «Фідленс -
Україна».

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для відкладення розгляду даної
справи та відповідно до статті 75 ГПК
України здійснює її розгляд за
наявними матеріалами без участі
представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фідленс -
Україна" (далі - Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Імені Воловікова (далі - Покупець) був
укладений Договір поставки Д-З на
умовах товарного кредиту №165-РВ (а.с.9-10),
за умовами якого Постачальник продає, а
Покупець купує на умовах даного
договору товар, в кількості,
асортименті, цінах, та умовах поставки
(«ІНКОТЕРМС 2010»), що обумовлюються в
додатках або в специфікаціях або
видаткових накладних, які є невід'ємною
частиною цього договору.

Договір підписаний повноважними
представниками позивача та
відповідача, та скріплений відбитками
печаток вказаних юридичних осіб.

Відповідно до п.1.5. товар продається на
умовах товарного кредиту, за
користування яким Покупець
зобов'язується сплатити відсотки в
сумі, визначеній відповідно до умов
договору. Розмір відсотків за
користування товарним кредитом, строк
товарного кредитування визначаються в
договорі або специфікаціях до нього.

Згідно п.2.3. Договору оплата вартості
товару (партії товару) проводиться
Покупцем відповідно до умов цього
пункту договору, якщо інші умови оплати
не будуть передбачені у специфікації
до договору. Вартість товару в розмірі
100 (сто) % Покупець оплачує на умовах
відстрочення кінцевого розрахунку
протягом 60 (шістдесяти) календарних
днів з дня відвантаження товару зі
складу Постачальника, (дата зазначена у
видатковій накладній). Датою оплати є
день зарахування коштів на рахунок
Постачальника в банківській установі.

Відповідно до п.2.4. Договору товар його
вартість (ціна), в т.ч. ПДВ), отриманий
Покупцем у власність на умовах
відстрочення кінцевого розрахунку,
визнається товарним кредитом. За
користування товарним кредитом,
Покупцем сплачує на користь
Постачальника відсотки. Перебіг строку
користування товарним кредитом
Покупець сплачує на користь
Постачальника відсотки. Перебіг строку
користування товарним кредитом
починається з 60 (шістдесятого)
календарного дня, після отримання
товару Покупцем та припиняється в день
оплати вартості товару Покупцем. За
користування товарним кредитом
Покупець сплачує на користь
Постачальника проценти в розмірі нуль
цілих сім десятих процента від
вартості неоплаченого товару за кожен
день.

Відповідно до п.6.2. Договору у разі
порушення Покупцем строків оплати
Товару, він сплачує на користь
Постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка існувала в
період прострочення, за кожний день
прострочення платежу та двадцять
процентів річних за неправомірне
користування грошовими коштами за весь
час прострочення. Неустойка
нараховується по день остаточного
проведення розрахунку Покупцем.

Згідно Протоколу розбіжностей до
Договору пункт 6.2. викладено у редакції:
У разі порушення Покупцем строків
оплати товару, він сплачує на користь
Постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка існувала в
період прострочення платежу та три
відсотки річних за неправомірне
користування грошовими коштами за весь
час прострочення. Неустойка
нараховується по день остаточного
проведення розрахунку Покупцем (а.с. 11).

На виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу товар, що
підтверджується видатковими
накладними №ФИД00000076 від 08 січня 2014 на
суму 35 388 грн. з ПДВ, №ФИД00000981 від 11
лютого 2014 року на суму 54 691 грн. 20 коп.
(а.с.13, 15).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за цим договором також
свідчить відсутність з боку
відповідача претензій та повідомлень
про порушення постачальником умов
даного договору.

25 квітня 2014 року відповідач здійснив
оплату в розмірі 28 065 грн. 60 коп., що
підтверджується банківською випискою
(а.с.18).

Відповідач, у свою чергу, зобов'язання,
належним чином не виконав, а саме, не
сплатив за поставлений товар 62 013 грн. 60
коп., чим порушив умови Договору.

Судом встановлено, що після подачі
позовної заяви до суду відповідачем
частково погашено основний борг у сумі
9 960 грн. (а.с.45).

Таким чином, станом на 02 вересня 2014 року
за відповідачем перед позивачем
рахується заборгованість в сумі 52 053
грн. 60 коп..

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші право чини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України
визначено, що майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням положень вказаних
норм законодавства, суд приходить до
висновку про наявність у відповідача
обов'язку виконати належним чином
зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару та відсутність у
відповідача права на односторонню
відмову від такого зобов'язання.

Судом встановлено, що станом на 02.09.2014
року сума основного боргу за Договором
становить 52 053 грн. 60 коп., відповідач на
момент прийняття рішення не надав
документи, які свідчать про оплату
вказаної заборгованості перед
позивачем, суд дійшов висновку про те,
що позовна вимога позивача про
стягнення з відповідача цієї суми є
законною та обґрунтованою, а відтак
підлягає задоволенню.

Також у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором, на підставі пункту 6.2.
Договору позивач нарахував пеню в
розмірі 1 800 грн. 90 коп., 3% річних в
розмірі 320 грн. 27 коп., інфляційні втрати
в розмірі 2 618 грн. 04 коп..

Згідно п. 2.4. за користування товарним
кредитом Покупець сплачує на користь
Постачальника проценти в розмірі нуль
цілих сім десятих процента від
вартості неоплаченого товару за кожен
день. Відповідно до вказаного пункту
позивач нарахував відсотки за
користування товарним кредитом в
розмірі 33 352 грн. 81 коп..

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання., штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов`язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст.
549 ЦК України, - є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові в разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 231 ГК України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності до частини 2 статті 625
ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно статті 224 ГК України
передбачено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
225 ГК України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Частиною 1 статті 226 ГК України
передбачено, що учасник господарських
відносин, який вчинив господарське
правопорушення, зобов'язаний вжити
необхідних заходів щодо запобігання
збиткам у господарській сфері інших
учасників господарських відносин або
щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо
збитків завдано іншим суб'єктам, -
зобов'язаний відшкодувати на вимогу
цих суб'єктів збитки у добровільному
порядку в повному обсязі, якщо законом
або договором сторін не передбачено
відшкодування збитків в іншому обсязі.

Суд перевіривши розрахунок пені
встановив, що розмір останньої
становить 2 252 грн. 84 коп., а відтак
підлягає задоволенню.

Розрахунок суми боргу з урахуванням
індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції10.03.2014 - 31.03.2014
353881.022778.5436166.5401.04.2014 -
24.04..0331167.8036555.8025.04.2014 -
30.04.20147322.401.0000.007322.4013.04.2014 -
30.04.201454691.201.0331804.8156496.01 Суд
перевіривши розрахунок інфляційних
встановив, що розмір останніх
становить 3 751 грн. 15 коп., при
заявленому - 2 618 грн. 04 коп. (а.с.4).

Оскільки суд, не може вийти за
межі позовних вимог, тому бере до уваги
суму інфляційних розраховану
позивачем у розмірі 2 618 грн. 04 коп..

Суд перевіривши розрахунок 3%
річних за період прострочення
встановив, що розмір останніх
становить 391 грн. 62 коп., а відтак
підлягає задоволенню.

Суд перевіривши розрахунок
відсотків за користування товарним
кредитом в розмірі 33 352 грн. 81 коп.
дійшов висновку про його задоволення.

Врахувавши наведені правові
норми та здійснивши власний розрахунок
заявлених до стягнення пені в розмірі -
становить 2 252 грн. 84 коп., 2 618 грн. 04 коп.
інфляційних, 391 грн. 62 коп. 3% річних, 33 352
грн. 81 коп. відсотки за користування
товарним кредитом, які відповідають
вимогам чинного законодавства та не
суперечать положенням договору, суд
дійшов висновку про їх
обґрунтованість, а тому позовні вимоги
про стягнення з відповідача пені,
інфляційних витрат та 3% річних,
відсотки за користування товарним
кредитом підлягають задоволенню в
повному обсязі.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, в повній мірі
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фідленс - Україна" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Імені Воловікова" про стягнення
заборгованості в сумі - 52 053 грн. 60 коп.,
пеню в розмірі 1 800 грн. 90 коп., 3%
річних в розмірі 320 грн. 27 коп., відсотки
за користування товарним кредитом в
розмірі 33 352 грн. 81 коп., інфляційні
втрати в розмірі 2 618 грн. 04 коп. є
обґрунтованими, підтвердженими
належними доказами та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 2 012 грн. 58 коп.
покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Імені Воловікова" (35433, Рівненська
область, Гощанський район с.Горбаків,
вул.Шкільна) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фідленс-Україна" (03038, м.Київ
Солом'янський район, вул.Лінійна, 17) 52 053
(п'ятдесят дві тисячі п'ятдесят три) грн.
60 коп. - основний борг, 1 800 (одну тисячу
вісімсот) грн. 90 коп. - пені, 320 (триста
двадцять) грн. 27 коп. - 3% річних, 2 618 (дві
тисячі шістсот вісімнадцять) грн.. 04
коп. - інфляційних витрат, 33 352 (тридцять
три тисячі триста п'ятдесят дві) грн. 81
коп. - відсотки за користуванням
товарним кредитом, а також 2 012 (дві
тисячі дванадцять) грн. 58 коп. витрат по
оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та підписано
08.09.2014 року.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (33038,
Солом'янський р-н, м.Київ, вул. Лінійна,
17);

3- відповідачу рекомендованим (35433,
Рівненська обл., Гощанський р-н, с.
Горбаків, вул. Шкільна).