ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"29" серпня 2014 р.Справа № 922/3575/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Відділ освіти
Зочівської РДА, смт. Золочів до
Дочірня компанія Укртрансгаз НАК
"Нафтогаз України" в. о. УМГ
"Харківтрансгаз" про стягнення коштів
у сумі 1 823 561,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Відділ освіти Золочівської
районної державної адміністрації, село
Золочів звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом, в
якому просить суд стягнути з Дочірньої
компанії Укртрансгаз НАК «Нафтогаз
України» в. о. УМГ «Харківтрансгаз», м.
Харків, заборгованість в сумі 1 823 561.20
грн. Також до стягнення заявлені судові
витрати.

Розглянувши позовну заяву та додані до
неї документи, суд визнав їх
недостатніми для порушення
провадження у справі з огляду на
наступне.

Позивачем в порушення вимог п.2 ст. 57 ГПК
України не подано належних доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України, в
редакції Закону України "Про внесення
зміни до статті 56 Господарського
процесуального кодексу України щодо
порядку надсилання копії позовної
заяви" від 19.05.2011р. № 3382-VI, "Позивач,
прокурор чи його заступник зобов'язані
при поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення".

Після внесення змін до ст. 56 ГПК
України, доказами надсилання сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладення до
поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 59, 61 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.09 №270, внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт
наданий в оригіналі. Фіскальний чек
наданий позивачем не є належним
доказом направлення відповідачеві
позовної заяви з доданими до неї
документами на адресу відповідача,
адже свідчить лише про надання
поштових послуг позивачеві, і не є
належним доказом направлення позовної
заяви з додатками на адресу
відповідача.

Окрім того, суд встановив, що позовні
матеріали подано з порушенням пункту 3
ст. 57 ГПК України, а саме: позивачем не
подано доказів сплати судового збору.

Розглянувши заяву про відстрочення
сплати судового збору та надавши
правову оцінку даній заяві позивача,
суд не вбачає підстав для її
задоволення.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Справляння судового збору в Україні
регулюється Законом України "Про
судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI, який
набрав законної сили з 01 листопада 2011
року.

При цьому судом враховується, що згідно
ст. 5 Закону України "Про судовий збір"
позивач не підпадає під перелік осіб,
що звільняються від сплати судового
збору.

Недодержання вищевказаних вимог є
підставою для повернення позову на
підставі п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Разом з цим, в наданій позовній заяві
заявник (позивач) просить суд
відстрочити сплату судового збору,
який для даного позову становить 36 471,22
грн. (ст. 4 Закону України "Про судовий
збір"), вказуючи при цьому на тяжкий
майновий стан заявника (позивача).

За приписами статті 8 Закону України
„Про судовий збір" суд, враховуючи
майновий стан сторони може своєю
ухвалою відстрочити або розстрочити
сплату судового збору на певний строк,
але не довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

Аналіз правового змісту зазначених
норм свідчить про те, що відстрочення,
розстрочення або звільнення від сплати
судового збору може мати місце за
наявності виняткових обставин.
Обґрунтування пов'язаних з цим
обставин, які свідчать у даному випадку
про неможливість здійснення оплати
судового збору у встановлених законом
розмірах і в строки, покладається на
заінтересовану сторону. Цієї ж позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у Інформаційному листі від
25.08.2011 р. № 01-061175/2011 та Постанові Пленуму
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від 21
лютого 2013 року.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
05.07.2012 р. N 01-06/869/2012 "Про деякі питання
практики застосування Закону України
"Про судовий збір" особа, яка заявляє
відповідне клопотання (що може бути
викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або в
окремому документі), повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав сплаті нею судового збору
у встановленому порядку і розмірі.

В абзаці 3 п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" Вищій господарський суд
зазначив, що при розгляді питань які
пов'язані з відстроченням та
розстроченням сплати судового збору,
зменшення його розміру або звільнення
від його сплати і застосування
приписів закону, щодо пільг зі сплати
судового збору господарським судом
слід враховувати ст. 129 Конституції
України в якій зазначено, що однією із
засад судочинства визначено рівність
усіх учасників судового процесу перед
законом і перед судом, отже, в тому
числі й органів державної влади, то
самі лише обставини, пов'язані з
фінансуванням установи чи організації
з Державного бюджету України та
відсутність у нього коштів,
призначених для сплати судового збору
не можуть вважатися підставою для
звільнення від такої сплати.

Наданий заявником лист Управління
Державної казначейської служби
України у Золочівському районі
Харківської області від 09 липня 2014
року, не є достатнім доказом в
обґрунтування клопотання про
відстрочення сплати судового збору.

В зв'язку з вищевказаним, суд відмовляє
в задоволенні заяви про відстрочення
сплати судового збору, як
необґрунтованій, не доведеній
належними та допустимими доказами та
заявленій безпідставно.

Слід також зазначити, що статтею 2
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" визначено, що суд, здійснюючи
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує кожному право на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Конституцією України визначено
основні засади судочинства і до них,
зокрема, належать законність, рівність
усіх учасників судового процесу перед
законом і судом, забезпечення
доведеності вини та змагальність
сторін та свобода в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ст. 129 Конституції
України).

Остання з зазначених засад судочинства
кореспондується з положеннями ст. 33 ГПК
України, якою встановлено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог і
заперечень, відтак вбачається не
справедливим у відношенні до особи,
визначеної відповідачем у даному
позові, прийняття до розгляду позовної
заяви, яка не відповідає вимогам
законодавства.

Статтею 9 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що правосуддя в Україні
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом незалежно від раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних та
інших ознак, - а отже прийняття до
розгляду позовної заяви, поданої без
дотримання п. 3 ст. 57 ГПК України може
бути витлумачено як надання переваги
заявникові, що є неприпустимим.

За таких підстав, згідно п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд дійшов висновку про
повернення позовної заяви і доданих до
неї документів без розгляду, оскільки
позивачем не подано доказів
направлення відповідачу копії
позовної заяви, а також доказів сплати
судового збору.

Керуючись ст.ст. 56, 57, пп. 4 ,6 ч.1 ст. 63, 86
Господарського процесуального кодексу
України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до
неї документи на 20 аркушах Відділу
освіти Золочівської РДА, смт. Золочів

Суддя Н.В. Калініченко

Примітка: Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення (ст.63 ГПК України).