ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.08.14р. Справа № 904/5341/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс", м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 87 549 грн. 86 коп.

Суддя
Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Лукіш М.А., дов. № 13644 від
09.07.14р.;

від відповідача: Володько О.О., дов. №
24-5-03 від 26.12.13р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс"
звернулось до господарського суду з
позовом, в якому просить стягнути з
Публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" заборгованість в
сумі 87 549 грн. 86 коп., з яких: 78 178 грн. 56
коп. заборгованості за
транспортно-експедиторські послуги, 3
214 грн. 96 коп. пені, 507 грн. 63 коп. 3% річних,
5 648 грн. 71 коп. інфляційних втрат,
відповідно до умов договору №
146ТЕО/531122573 від 10.12.12р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
господарських зобов'язань.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково, у відзиві на позов зазначив,
що не погоджується з розрахунком
інфляційних втрат, виконаним
позивачем, оскільки, з урахуванням того
останнім днем для оплати за спірними
актами є 14.04.14р., індекс інфляції
повинен розраховуватися, починаючи з
наступного місяця, у якому мав бути
здійснений платіж. Згідно
контррозрахунку відповідача загальна
сума інфляційних втрат за травень 2014р.
складає 2 970 грн. 78 коп., проти стягнення
якої не заперечував відповідач. В решті
позовних вимог в цій частині просив суд
відмовити. Крім того у судовому
засіданні відповідач подав заяву в
порядку ст. 121 ГПК України, в якому
просив розстрочити виконання рішення
суду на три місяці зі сплатою рівними
частинами до 30 числа кожного місяця.
Заява мотивована тяжким фінансовим
становищем підприємства відповідача.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази в їх
сукупності, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

10.12.12р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс"
(експедитор) та Публічним акціонерним
товариством "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (клієнт) укладено договір
№146ТЕО/631122573 (надалі-Договір),
відповідно до умов якого експедитор
здійснює транспортно-експедиторське
обслуговування клієнта (надалі - ТЕО), в
рамках якого експедитор надає клієнту
за плату транспортно-експедиторські
послуги з організації перевезення
вантажів клієнта в залізничному
рухомому складі (надалі-послуги
кредитора) (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 8.1 цей Договір набуває
чинності з 01.01.2013р. і діє до 31.12.13р., а в
частині проведення рахунків - до
повного їх виконання. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний календарний рік, якщо
будь-яка із сторін не заявить про його
розірвання протягом 30 робочих днів до
закінчення терміну його дії.

Згідно п. 3.2 Договору загальна сума
цього Договору визначається на
підставі всіх Актів, оформлених
сторонами порядком, передбаченим цим
Договором.

Клієнт здійснює попередню оплату
вартості здійснення ТЕО та плати
послуг експедитора шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок експедитора в розмірі
100% від розрахункової вартості
здійснення ТЕО та плати послуг
експедитора, в строк не пізніше 2-х
банківських днів до початку
перевезення на підставі рахунку
експедитора (п. 3.3 Договору).

Документом, що засвідчує факт
виконання робіт експедитором, є акт
експедитора. Датою виконання робіт є
дата, зазначена експедитором а акті.
Акти оформлюються сторонами щомісячно,
не пізніше останнього календарного дня
звітного місяця. (п. 3.7 Договору).

За умовами п. 3.8 Договору на підставі
підписаних актів клієнт здійснює
остаточні розрахунки з експедитором
шляхом перерахуванням грошових коштів
на поточний рахунок експедитора
протягом 3-х банківських днів з моменту
оформлення Акта на підставі рахунку.

Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний рахунок експедитора (п. 3.10
Договору).

Відповідно до п. 2.1.10 Договору клієнт
зобов'язаний приймати та затверджувати
акти протягом 3 банківських днів з
моменту отримання від експедитора
акта. У разі виникнення розбіжностей по
акту клієнт зобов'язаний затвердити
(підписати) акт (у цей же термін) з
розбіжностями і обов'язковим письмовим
обґрунтуванням розбіжностей.

На виконання умов Договору позивач
надав відповідачу визначені Договором
послуги, про що складені акти наданих
послуг, а саме:

- акт наданих послуг № 20/637 від 31.03.14р. на
суму 74 557 грн. 20 коп.;

- акт наданих послуг № 21/638 від 31.03.14р. на
суму 3 621 грн. 36 коп. (а.с. 18-20).

Супровідним листом від 03.04.14р. № 6975
позивач направив відповідачу
оригінали вказаних актів з додатками
для прийняття та затвердження в
порядку п. 2.1.10 Договору, які 04.04.14р.
отримані представником відповідача,
про що свідчить відмітка та підпис на
супровідному листі, та затверджені й
підписані відповідачем без
розбіжностей.

Відповідач у визначені Договором
строки вартість ТЕО не сплатив, у
зв'язку із чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
78 178 грн. 56 коп.

Відповідно до п. 4.4 Договору у разі
прострочення оплати рахунків
експедитора, передбачених п. 3.8 цього
Договору клієнт сплачує експедитору
пеню, розраховану виходячи з розміру
подвійної облікової ставки,
встановленої НБУ, що діє на період
прострочення оплати рахунків
експедитора, за кожен день
прострочення.

Згідно розрахунку позивача розмір пені
складає 3 214 грн. 96 коп. за період з 15.04.14р.
по 02.07.14р.

На підставі положень ст. 625 Цивільного
кодексу України, позивач нарахував
додатково до суми основного боргу та
вимагає стягнути з відповідача 3%
річних в розмір 507 грн. 63 коп. у період з
15.04.14р. по 02.07.14р. та інфляційні втрати в
розмірі 5 648 грн. 71 коп. за період з
квітня по травень 2014р..

В порядку досудового врегулювання
спору позивачем на адресу відповідача
направлено вимогу №10726 від 29.05.14р. про
сплату заборгованості в розмірі 82 878
грн. 91 коп. з розрахунком вимог, які
отримані відповідачем 03.06.14р., про що
свідчить відмітка на поштовому
повідомленні (а.с. 25) та залишені
останнім без відповіді та задоволення.

Заборгованість відповідача
підтверджується: Договором, копіями
актів наданих послуг, рахунком тощо.

Доказів оплати заборгованості
відповідачем станом на час розгляду
справи сторонами не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами на
підставі договору
транспортно-експедиційного
обслуговування є господарськими
зобов'язаннями, тому, згідно положень
ст.ст. 4, 173-175, ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до цих
майново-господарських відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Вищевказаний Договір за своїм змістом
є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК
України, цивільні (господарські)
зобов'язання мають бути виконані
належним чином і у встановлений
договором строк, а одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання, а ст. 629 ЦК України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно приписам ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплату боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

В силу положень ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосування штрафних
санкцій.

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

За встановлених обставин, відповідач
неналежним чином виконав свої,
визначені умовами спірного договору,
майново-господарські зобов'язання
перед позивачем з оплати наданих
позивачем послуг, чим порушив умови
укладеного договору та вищевказані
приписи діючого законодавства, тому
позовні вимоги про примусове стягнення
з відповідача основного боргу в сумі 78
178 грн. 56 коп., 3 214 грн. 96 коп. пені, 5 648
грн. 71 коп. інфляційних втрат та 507 грн. 63
коп. 3% річних - є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо
невірного розрахунку позивачем
розміру інфляційних втрат судом
відхиляються з огляду на наступне.

Згідно роз'яснень Вищого
господарського суду України, сума
боргу з урахуванням індексу інфляції
повинна розраховуватися, виходячи з
індексу інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Оскільки обов'язок відповідача
оплатити надані позивачем послуги
виник 15.04.14р., останнім вірно
індексована сума боргу з урахуванням
квітня 2014р.

Одночасно господарський суд відмовляє
в задоволенні заяви відповідача про
розстрочку виконання рішення суду,
оскільки відповідачем не надані докази
на підтвердження обставин, які б
ускладнювали виконання рішення або
робили його неможливим.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (49081, м. Дніпропетровськ, вул.
Столєтова, 21, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургтранс" (4900, м.
Дніпропетровськ, пл. Леніна, 1, ) 78 178 грн. 56 коп. (сімдесят
вісім тисяч сто сімдесят вісім грн. 56
коп.) основного боргу, 3 214 грн. 96 коп.
(три тисячі двісті чотирнадцять грн.. 96
коп.) пені, 507 грн. 63 коп. (п'ятсот сім грн..
63 коп.) 3% річних, 5 648 грн. 71 коп. (п'ять
тисяч шістсот сорок вісім грн. 71 коп.)
інфляційних втрат, 1827 грн. 00 коп. (одну
тисячу вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дати
його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 29.08.14р.