ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.Справа № 922/3046/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ
"Укртелеком" м. Харків до Державного
піжприємства "Дублянський спиртзавод",
с. Дублянка про стягнення 6415,47 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Ройко Р.О., за довіреністю №
1786 від 11.12.2013 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Харківської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Державного підприємства "Дублянський
спиртзавод" про стягнення 6415,47 грн. В
своїй позовній заяві позивач просить
стягнути з відповідача основний борг в
сумі 5518, 04 грн., збитки від інфляції в
сумі 643,58 грн. та три проценти річних в
сумі 253,85 грн. за неналежне виконання
договору про надання послуг
електрозв'язку № 560399 від 01.01.2003 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21 липня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 18 серпня 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.08.2014 року
розгляд справи було відкладено на
08.09.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 08.09.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 08.09.2014 року не з'явився,
документів, витребуваних судом та
відзиву на позовну заяву, не надав, про
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про, що свідчить поштове повідомлення,
яке повернулося на адресу суду з
відміткою про отримання.

Присутній в судовому засіданні 08
вересня 2014 року представник позивача
підтримав позовні вимоги та вважає за
можливе розглянути справу по суті в
даному судовому засіданні без участі
представника відповідача, пояснив, що
ним надані всі документи, які необхідні
для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 серпня 2014
року сторони попереджені про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами у
разі неявки представників сторін у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів.
Враховуючи це, враховуючи також
достатність часу, наданого сторонам
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

01.01.2003 року між Відкритим акціонерним
товариством "Укртелеком" в особі
Харківської філії ВАТ "Укртелеком" (на
даний час ПАТ "Укртелеком", позивач) та
Державним підприємством "Дублянський
спиртзавод" (відповідач) було укладено
договір № 560399 про надання послуг
електрозв`язку, у відповідності до умов
якого позивач надає послуги
електрозв`язку, перераховані в Додатку
1, і безплатні послуги, перераховані в
Додатку 2.

Відповідно до п. 3.2.8 договору
відповідач зобов`язаний своєчасно
вносити плату за користування
телефоном, міжміські та міжнародні
телефонні розмови, подані у кредит
телеграми та інші послуги, надані по
телефону.

Відповідно до п. 4.2 договору, відповідач
сплачує послуги електрозв`язку за
спільно погодженою авансовою системою
оплати.

Відповідно до п. 4.5 договору розрахунки
за фактично отримані в кредит послуги
електрозв`язку за кожний попередній
місяць проводяться відповідачем
протягом десяти днів з дня одержання
рахунка, але не пізніше 20-го числа
місяця, наступного за розрахунковим.
За отримані в кредит послуги
міжміського та міжнародного
телефонного зв`язку справляється
додаткова плата в розмірі двох
відсотків вартості наданих послуг.

Відповідно до п. 4.6 договору, у разі
застосування авансової системи оплати,
відповідач для одержання послуг
електрозв`язку проводить щомісячно до
20 числа поточного місяця, попередню
оплату їх вартості в розмірі не менше
суми послуг наданих у попередньому
розрахунковому періоді, з подальшим
перерахунком (до 10 числа місяця, що
настає після розрахункового періоду),
виходячи з фактично наданих послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Також, відповідно до п.п. 6 п. 36 "Правил
надання та отримання
телекомунікаційних послуг",
затверджених Постановою Кабінету
міністрів України № 295 від 11.04.2012 року,
споживачі зобов`язані виконувати умови
договору, в тому числі своєчасно
оплачувати отримані послуги.

На виконання умов зазначеного
договору, позивачем було надано
відповідачу послуги електрозв`язку за
період з липня 2012 року по січень 2013 року
на загальну суму 9583,27 грн., що
підтверджується рахунками - актами,
виставленими відповідачу для оплати
(а.с. 20-26).

Відповідач, в порушення умов,
укладеного між сторонами договору,
здійснив лише часткову оплату наданих
позивачем послуг в сумі 4060,66 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями: № 744 від 21.07.2012 року на суму
2060,68 грн., № 767 від 11.09.2012 року на суму
1000,00 грн., № 769 від 18.09.2012. року на суму
1000,00 грн. (а.с. 27-29).

У зв`язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору, у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем в сумі 5518,04 грн. (враховане
вхідне сальдо на 01.07.2013 року у сумі 4,57
грн.), що й стало підставою для
звернення останнього до суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов`язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту порушення
відповідачем умов договору та діючого
законодавства, - суд визнає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості за договором про
надання послуг електрозв`язку № 560399
від 01.01.2003 року у розмірі 5518,04 грн.
обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 253,85 грн. 3% річних
та 643,58 грн. інфляційних витрат, суд
зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимоги про стягнення 3% річних в сумі
253,85 грн. та 643,58 грн. інфляційних витрат
заявлені позивачем обґрунтовано,
доведені матеріалами справи, вірно
нараховані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 526, 623-629, 901 Цивільного кодексу
України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського
кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49,
65, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Дублянський спиртзавод" (62052,
Харківська область, с. Дублянка, вул.
Заводська, 1, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Харківської філії
ПАТ "Укртелеком" (61002, м. Харків, вул.
Іванова, 7/9, р/р 5 в АТ "Райффайзен
банк Аваль", МФО 380805, )
5518,04 грн. суми основного боргу, 643,58 грн.
суми інфляційних витрат, 253,85 грн. суми 3%
річних та 1827,00 грн. витрат зі сплати
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10.09.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3046/14