ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2014 року
Справа № 904/4903/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. (
доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко О.А.
представгник, довіреність №б/н від
08.07.14;

від позивача: Трощенко В.Г. представник,
довіреність №б/н від 15.07.14;

від відповідача: Коптілов Ю.В.
представник, довіреність №244/1001 від
14.07.14;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства «НВО
Перспектива» на рішення
господарського суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року у справі № 904/4903/14

за позовом Приватного підприємства
«НВО Перспектива», м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго»", м. Дніпропетровськ

про скасування
оперативно-господарської санкції

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року (суддя Рудовська І.А.) у
задоволенні позовних вимог Приватного
підприємства «НВО Перспектива» до
Публічного акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго» про скасування
оперативно-господарської санкції -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
Приватне підприємство «НВО
Перспектива» звернулось із
апеляційною скаргою, в якій просило
рішення суду скасувати, та
задовольнити заявлені вимоги.

В обґрунтування своєї скарги Приватне
підприємство «НВО Перспектива»
посилається на те, що суд першої
інстанції не взяв до уваги доводи
позивача щодо своєчасного звернення
із листом про збільшення договірної
величини споживання електричної
енергії на травень 2014 року та
попередню оплату такої величини, що
стало причиною застосування
відповідачем оперативно-господарської
санкції у вигляді двократної вартості
різниці.

Апелянт вважає, що висновки суду про
неправильно обраний спосіб захисту
порушеного права є необґрунтованими,
оскільки ст. 20 ГПК України
передбачений такий спосіб захисту, як
оскарження застосування
оперативно-господарської санкції, а
вимоги позивача як раз і стосуються
скасування оперативно-господарської
санкції у вигляді повідомлення про
припинення подачі електроенергії.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
08.08.2014 року апеляційна скарга була
прийнята до розгляду, розгляд справи
було призначено у судовому засіданні
на 08 вересня 2014 року.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив рішення
суду скасувати та відмовити у позові, а
представник позивача просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Звертаючись із позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго» про скасування
оперативно-господарської санкції у
вигляді повідомлення про припинення
подачі електроенергії, позивач
посилався на те, що відповідач
безпідставно відмовив у коригуванні
договірної величини споживання
електричної енергії на розрахунковий
період травень 2014 року до рівня 30,0
тис.кВт/г та нарахував 23 614 грн. за
перевищення договірної величини
електроспоживання.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач, враховуючи характер
спірних правовідносин, звернувся до
господарського суду за захистом,
обравши неналежний спосіб його
захисту. Суд не може застосувати такий
спосіб захисту прав та законних
інтересів осіб, який не передбачений
чинним законодавством.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
18.01.2012 р. між позивачем (споживач) та
відповідачем (постачальник) укладено
Договір про постачання електричної
енергії № 1 Ц-51 (далі - Договір), пунктом
3.2.1. якого визначено право споживача
звернутися до постачальника не пізніше
ніж за п'ять робочих днів до закінчення
поточного розрахункового періоду у
порядку, визначеному умовами розділу 5
цього Договору, за зміною
(коригуванням) договірної величини
споживання електричної енергії цього
періоду (аналогічні положення
містяться у п.4.4 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 31.07.96 №28).

Згідно з додатком 1А до Договору про
постачання електричної енергії
очікуваний обсяг споживання
електричної енергії встановлений на
рівні 9 тис. кВт*год.

22.05.2014 р. позивач звернувся із заявою
про коригування договірної величини до
30 тис. кВт*год. (розрахунковий період
встановлюється з 1 числа попереднього
місяця до такого ж числа
розрахункового місяця), тобто більш ніж
за п'ять робочих днів, однак на момент
звернення був не в повній мірі
сплачений заявлений обсяг споживання
електричної енергії у зв'язку з тим, що
з 01.05.2014 року відповідно до Постанови
НКРЕ № 552 встановлені тарифи на
електричну енергію для споживачів на
рівні 1, 082 грн./кВт* год.

Оскільки позивач ймовірно сплачував
за тарифом, що діяв в квітні 2014 року (1,0324
тис. кВт*год.), вказане призвело до
несплати в повній мірі заявленого
обсягу споживання електричної енергії
та підставою для відмови у коригуванні
договірної величини споживання
електричної енергії.

Відповідно до п. 5.7 Договору "розрахунок
величини коштів попередньої оплати за
додатково заявлений обсяг
електроенергії визначається
споживачем самостійно як добуток
величини обсягу додатково заявленої
електроенергії на величину тарифу який
діє у даному розрахунковому періоді".

Відповідно до ст.26 Закону України "Про
електроенергетику" визначено, що
споживачі у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини (також
передбачено п. 4.2.2 Договору).

Виходячи з наведених норм санкція
(сплата двократної вартості різниці
фактично спожитої і договірної
величини електроенергії) є
господарсько-правовою
відповідальністю за порушення у сфері
господарювання і її застосування
відповідає нормам діючого
законодавства і умовам укладеного між
сторонами договору.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, способи
захисту прав суб'єктів господарювання
визначає ст. 20 ГК України. Згідно
наведених правових норм суд може
захистити права та законні інтереси
іншими способами, що встановлені
договором або передбачені законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач фактично заявляє вимогу про
скасування оперативно-господарської
санкції у вигляді повідомлення, в той
час таке повідомлення із вказівкою
заборгованості позивача за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії в
розмірі 23614,00 грн., не носить характеру
обов'язкових до виконання, а тому позов
ПП "НВО Перспектива" про скасування
оперативно-господарської санкції,
зазначеної в попередженні є неналежним
способом захисту прав у розумінні
частини 2 статті 16 Цивільного кодексу
України та частини 2 статті 20 ГК
України.

Аналогічний правовий висновок
міститься у Постановах Вищого
Господарського суду України від 13.06.2012
р. у справі № 27/5005/970/2012, від 02.12.2013 р. у
справі №922/2943/13, від 18.11.2013 р. у справі
906/498/13.

Таким чином, розглядаючи справу,
господарський суд першої інстанції
всебічно, повно і об'єктивно з'ясував
всі обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, у тому числі і доводам
позивача, правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
що у відповідності до ст.. 103 ГПК України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а рішення суду -
без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «НВО Перспектива» -
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року у справі № 904/4903/14 - залишити
без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 11.09.2014 року.

Головуючий суддя
О.В. Березкіна

Суддя
М.О.Дармін

Суддя
О.В.Чус