ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 р.
Справа № 914/2439/14

За позовом:Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ;до
відповідача:Комунального підприємства
«Стрийтеплоенерго», Львівська обл., м.
Стрий;про:стягнення 11278,22 грн. Суддя -
Крупник Р.В. Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін:від
позивача:Козак Н.В. - представник
(довіреність №14-174 від 24.06.2014р.);від
відповідача:Крамар І.І. - представник
(довіреність б/н від 25.12.2013р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

10.07.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (надалі -
Позивач) до Комунального підприємства
«Стрийтеплоенерго» (надалі -
Відповідач) про стягнення 11278,22 грн.

Ухвалою господарського суду від
11.07.2014р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 11.07.2014р.
Ухвалою від 18.07.2014р. виправлено описку,
допущену в резолютивній частині ухвали
про порушення провадження у справі при
зазначенні дати розгляду справи, а
саме: замість 10.07.2014р. слід читати
07.08.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 07.08.2014р. з'явився, позовні
вимоги підтримав, просить суду позов
задоволити повністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13.02.2012р.
між позивачем та відповідачем укладено
договір про закупівлю природного газу
№05/43-БО-ПТ, на виконання якого
позивачем (продавцем) було поставлено
відповідачу (покупцю) імпортований
природний газ на загальну суму 70595,70
грн. Покупець зобов'язувався оплатити
газ протягом місяця поставки газу,
остаточний розрахунок здійснити до
14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу. Однак, взяті на
себе зобов'язання за договором (в
частині оплати поставленого газу)
відповідач виконав зі значним
запізненням, а саме, частково погасив
боргу 27.04.2012р. на суму 2418,60 грн., а
остаточний розрахунок здійснив лише
29.10.2012р. Відтак, на думку представника
позивача, відповідач у зв'язку з
простроченням оплати за договором,
повинен сплатити позивачу 5137,82 грн.
пені, 4941,70 грн. штрафу та 1198,69 грн. три
відсотки річних.

Представник відповідача в судове
засідання 07.08.2014р. з'явився, через
канцелярію суду подав відзив на
позовну заяву, яким просить суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з відповідача пені та
штрафу, оскільки позивачем пропущено
строк позовної давності для звернення
до суду з вимогою про стягнення штрафу
та пені.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2012р. між позивачем та відповідачем
було укладено Договір про закупівлю
природного газу №05/43-БО-ПТ (надалі -
Договір), відповідно п. 1.1. якого
продавець (позивач) зобов'язується
поставити покупцеві (відповідачу)
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ «НАК
«Нафтогаз України»), надалі газ, а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п. 1.2. цього договору.

Згідно п. 2.1. Додатку №1 до Договору
обсяг споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
визначається шляхом складання добових
обсягів , визначених на підставі
показів комерційного вузла/вузлів
обліку газу в пункті
приймання-передачі газу (п. 5.2.
Договору), з урахуванням п. 1.5.1. цього
договору.

На виконання зобов'язань за Договором,
позивачем в період з лютого по квітень
2012р. поставлено, а відповідачем
прийнято природний газ, загальною
вартістю 70595,70 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи Актами
приймання-передачі природного газу від
29.02.2012р., від 31.03.2012р. та від 30.04.2012р.

В пункті 4.1. Договору сторони погодили,
що оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що всупереч умовам
Договору одержаний товар в строки,
визначені п. 4.1. Договору оплачений
відповідачем не був, зокрема, 27.04.2012р.
здійснено лише часткову оплату в
розмірі 2418,60 грн., а 29.10.2012р. відбулося
повне погашення боргу відповідачем, що
підтверджується випискою позивача з
операцій по КП «Стрийтеплоенерго».

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення пені, штрафу та трьох
відсотків річних такими, що підлягають
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання свого зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Як вже було зазначено вище судом,
оплата за поставлений газ здійснена
відповідачем із порушенням строку,
обумовленого в п. 4.1. Договору
сторонами, що в свою чергу не
заперечувалося відповідачем.

Відповідно до пункту 7.3., 9.3. Договору, у
разі порушення покупцем умов п. 4.1.
цього Договору, покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
стягується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу. Строк, у межах якого сторони
можуть звернутися до суду з вимогою про
захист своїх прав за цим Договором
(строк позовної давності), у т.ч. щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється у 5 (п'ять) років.

Як роз'яснив Пленум ВГСУ в п.3.3
Постанови «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» №10
від 29.05.2013р. за правилами частини першої
статті 259 ЦК України сторонам дозволено
за домовленістю збільшувати
встановлену законом як загальну, так і
спеціальну позовну давність. Умова про
збільшення позовної давності може бути
вміщена як в укладеному сторонами
договорі купівлі-продажу, поставки,
надання послуг тощо, так і в окремому
документі або в листах, телеграмах,
телефонограмах та інших документах,
якими обмінювалися сторони і які
повинні однозначно свідчити про
досягнення згоди сторін щодо
збільшення строку позовної давності.

Відтак положення п.9.3 Договору
спростовують посилання відповідача
про те, що позивачем пропущено строк
позовної давності для звернення до
суду щодо стягнення штрафу та пені.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить суд стягнути з відповідача 5137,82
грн. пені та 4941,70 грн. штрафу. Здійснивши
перерахунок пені, суд зазначає, що така
підлягає частковому стягненню з
відповідача в розмірі 5044,44 грн.,
оскільки нарахування пені проводилося
позивачем всупереч вимогам
встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України, а
саме понад шість місяців (180 днів) від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Як відзначив ВГС України п. 4 Оглядового
листа від 29.04.2013р. № 01-06/767/2013 «Про деякі
питання практики застосування
господарськими судами законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» можливість
одночасного стягнення пені та штрафу
за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.
Таким чином, чинне законодавство
допускає можливість одночасного
стягнення з учасника господарських
відносин, що порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені, які не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності
(див. постанову Верховного Суду України
від 27.04.2012 та постанову Вищого
господарського суду України від 12.06.2012
у справі № 06/5026/1052/2011).

Перевіривши розрахунок штрафу, суд
зазначає, що такий підлягає стягненню з
відповідача повністю, у розмірі 4941,70
грн.

Нормами статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або

Здійснивши перерахунок трьох
відсотків річних, суд прийшов до
висновку, що такі підлягають стягненню
з відповідача повністю, в розмірі 1198,69
грн.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України судовий збір підлягає
стягненню з відповідача, пропорційно
задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 81, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального
підприємства «Стрийтеплоенерго» (82400,
Львівська обл., м. Стрий, вул.
Новаківського, 9; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 5044,44 грн. пені, 4941,70 грн. штрафу,
1198,69 грн. три відсотки річних.

3. В решті позовних вимог -
відмовити.

4. Стягнути з Комунального
підприємства «Стрийтеплоенерго» (82400,
Львівська обл., м. Стрий, вул.
Новаківського, 9; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 1811,84 грн. судового збору.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
12.08.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.