ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Справа № 43/152 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Короткевича О.Є., Куровського
С.В.,розглянувши касаційну скаргу
приватного підприємства "Верба-2004", м.
Київна постановувід 02.07.2014 Київського
апеляційного господарського судуу
справі№ 43/152 господарського суду м.
Києва про банкрутствовідкритого
акціонерного товариства "Завод
"Керамік", м. КиївліквідаторКуделя М.О.,
м. Київголова комітету кредиторів
фізична особа - підприємець ОСОБА_5, с.
Заруддя Київської області повноважні
представники сторін у судове засідання
не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду м.
Києва знаходиться справа № 43/152 про
банкрутство відкритого акціонерного
товариства "Завод "Керамік".

Постановою господарського суду м.
Києва від 24.05.2012 визнано боржника
банкрутом та відкрито відносно нього
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатора та інше

26.03.2014 ліквідатор банкрута арбітражний
керуючий Куделя М.О. звернулася до суду
з заявою про затвердження укладеної
між боржником і кредиторами мирової
угоди від 14.03.2014 та припинення
провадження у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 27.03.2014 (суддя Пасько М.В.)
затверджено мирову угоду, укладену між
боржником і кредиторами, та припинено
провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 (судді:
Гарник Л.Л. - головуючий, Пантелієнко
В.О., Шипко В.В.) ухвалу господарського
від 27.03.2014 скасовано, справу передано на
розгляд до господарського суду м.
Києва.

Не погоджуючись із прийнятою
постановою суду апеляційної інстанції,
приватне підприємство "Верба-2004"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить її скасувати та залишити в
силі ухвалу суду першої інстанції від
27.03.2014.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, зокрема ст. ст. 16,
37, 38 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції,
чинній до 19.01.2013, далі - Закон про
банкрутство), ст. 41 Господарського
процесуального кодексу України.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судом
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону про
банкрутство мирова угода набирає
чинності з дня її затвердження
господарським судом.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 38 Закону про
банкрутство, господарський суд при
розгляді мирової угоди зобов'язаний як
дослідити умови мирової угоди на
предмет їх відповідності чинному
законодавству, так й перевірити
дотримання встановленого Законом
порядку укладення мирової угоди.

Під час затвердження мирової угоди
судом першої інстанції було
встановлено, що рішення про укладання
мирової угоди прийнято комітетом
кредиторів, а саме більшістю голосів
кредиторів - членів комітету
кредиторів.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції
дійшов висновку, що сторони не
допустили порушень порядку укладання
мирової угоди, вставленого Законом.

Втім, з таким висновком суду першої
інстанції не погодився суд апеляційної
інстанції, а також він не може бути
визнаний законним та обґрунтованим
колегією суддів з огляду на таке.

Частиною 2 статті 38 Закону про
банкрутство встановлено, що про дату
розгляду мирової угоди господарський
суд повідомляє сторони мирової угоди.

Господарський суд зобов'язаний
заслухати кожного присутнього на
засіданні кредитора, у якого виникли
заперечення щодо укладення мирової
угоди, навіть якщо на засіданні
комітету кредиторів він голосував за
укладення мирової угоди.

Отже, за змістом вказаної норми,
отримавши заяву про затвердження
мирової угоди, господарський суд
повинен завчасно повідомити сторони, у
т.ч. кредиторів боржника, про розгляд
мирової угоди в судовому засіданні з
метою надання їм можливості
ознайомитись з текстом мирової угоди
та висловити свої заперечення у
випадку їх наявності.

Проте в порушення вимог ст. 38 Закону про
банкрутство жоден зі сторін мирової
угоди не був повідомлений судом про час
та дату розгляду мирової угоди. Як
встановлено судом апеляційної
інстанції, судове засідання, на якому
вирішувалось питання про затвердження
мирової угоди (27.03.2014), відбулося на
наступний день після звернення
ліквідатора до суду першої інстанції
із відповідною заявою (26.03.2014).

Також відповідно до частини 4 статті 35
Закону про банкрутство рішення про
укладення мирової угоди приймається
від імені боржника керівником боржника
чи арбітражним керуючим (керуючим
санацією, ліквідатором), які виконують
повноваження органів управління та
керівника боржника і підписують її.

Однак мирова угода від імені боржника
підписана ліквідатором арбітражним
керуючим Куделею М.О. не особисто, а за
допомогою факсимільного відтворення
її підпису засобом механічного
копіювання.

При цьому ліквідатором порушено
встановлений ч. 1 ст. 38 Закону про
банкрутство п'ятиденний строк для
подачі мирової угоди на затвердження
суду.

Крім того, з тексту ухвали від 27.03.2014
вбачається, що умови мирової угоди
взагалі не були предметом дослідження
суду першої інстанції, а висновки суду
про необхідність її затвердження
ґрунтувались виключно на факті
наявності відповідного рішення
комітету кредиторів.

Зазначені обставини свідчать про
порушення встановленого Законом про
банкрутство порядку укладення та
розгляду господарським судом мирової
угоди.

Також колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції помилково включив до
резолютивної частини ухвали від 27.03.2014
повний текст затвердженої ним мирової
угоди, що не передбачено нормами Закону
про банкрутство та ускладнює
сприйняття змісту відповідного
процесуального документа. У такому
випадку господарський суд в
резолютивній частині ухвали повинен
тільки зазначити про затвердження
мирової угоди, а сам текст мирової
угоди залучається до матеріалів справи
у вигляді окремого документа.

Таким чином, належно дослідивши
обставини судом апеляційної інстанції
законно та обґрунтовано скасовано
ухвалу суду першої інстанції про
затвердження мирової угоди та
припинення провадження у справі, а
справу направлено до розгляду до цього
суду.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків суду апеляційної інстанції,
тому постанова суду апеляційної
інстанції підлягає залишенню без змін,
як законна та обґрунтована.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. ст. Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та ст. ст. 25, 1115,
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного
підприємства "Верба-2004" залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
02.07.2014 у справі №43/152 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
О.Є. Короткевич

С.В. Куровський