ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.Справа № 916/2395/14

Господарський суд Одеської області у
складі :

судді
Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві
П.В.

за участю представників сторін :

від позивача: Довгопола А.Ю. за
довіреністю від 10.06.2014 р.;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 916/2395/14:

За позовом: Державного підприємства
"Одеський завод будівельних
матеріалів" Міністерства оборони
України;

До відповідача: Приватного
акціонерного товариства
"Будівельно-монтажне управління
"Енергобуд";

про стягнення 179937,75 грн.;

в с т а н о в и в :

Державне підприємство
Міністерства оборони України
«Одеський завод будівельних
матеріалів» (далі - Позивач) звернулось
із даним позовом до приватного
акціонерного товариства „Будівельно -
монтажне управління „Енергобуд" (далі
- Відповідач) посилаючись на наступне.

Між сторонами у справі виникли
правовідносини щодо поставки, а саме
купівлі - продажу залізобетонних
виробів на підставі укладеного
договору позики від 2013 р.

Згідно п.1 1. Договору -
позикодавець передає у власність
позичальнику готову продукцію (далі -
Товар), згідно з замовленнями
позичальника. Позичальник передає
позикодавцю векселі, вказані в п. 1.3
договору. Позикодавець приймає і
зобов'язується повернути позичальнику
цей або інший векселі, взамін на
проведення розрахунку за поставлений
товар.

Дії сторони (передача продавцем
товару покупцю за видатковими
накладними, прийняття товару покупцем)
свідчать про виникнення між ними
правовідносин.

Заявлена 02.05.2014 р. відповідачеві
претензія щодо сплати боргу в сумі 179
937,75 грн. залишена без уваги та
відповіді.

У зв'язку із неналежним
виконанням умов договору за
відповідачем виникла заборгованість у
вказаній сумі, яку позивач просить
стягнути.

Свої вимоги позивач ґрунтує
приписами ст. ст. 525, 526, 1049, 1050, 1052 ЦК
України.

Відповідач в засідання суду не
з'вився, був повідомлений належним
чином про час та місце розгляду справи
(поштові повідомлення у справі), відзив
на позов не надав. Тому справа
розглянута за приписами ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши надані
докази, вислухавши представника
позивача, проаналізувавши приписи
законодавства, що регулюють
правовідносини по даному спору,
господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються
письмовими і речовими доказами.

Як випливає з матеріалів справи,
позивачем в обґрунтування своїх вимог
надана копія договору без дати за 2013 р.,
по якому ( п. 1.1 копії Договору ) позивач
(Позикодавець) передає у власність
Позичальнику готову продукцію,
відповідно до замовлень Позичальника.

Позичальник передає Позикодавцю
векселя, зазначені в п.1.3 Договору
загальною вартістю 49931,78 грн.

Відповідно до п.2.1 копії Договору
строк його дії не зазначений.

Представник позивача у засіданні
суду пояснив, що оригіналу вказаного
договору та доданих до позову
документів - видаткових накладних,
рахунків - фактур, зазначених у цих
накладних та Договору № ДГ-17 від 01.04.2013
р., у позивача немає взагалі.

З цих підстав позивач не виконала
вимоги суду викладені в ухвалах про
відкладення розгляду справи та
витребування вказаних документів від 14
липня 2014 р. та від 11.08.2014р.

Як зазначає позивач, дії сторони
(передача продавцем товару покупцю за
видатковими накладними, прийняття
товару покупцем) свідчать про
виникнення між ними правовідносин. При
цьому суд зазначає, що у позові взагалі
не зазначено за якими саме видатковими
накладними відбулись поставки товару.

Щодо наданої копії договору за 2013
рік та копій видаткових накладних
доданих до позову суд зазначає таке.

Навіть якщо і припустити, що
поставки товару відбулись за
договором без дати за 2013 р., який є у
справі, то у цьому договору вартість
векселю становить 49931,78 грн., а заявлена
до стягнення сума складає 179 937,75 грн.
При цьому позивач не надав розрахунок
суми стягнення 179 937,75 грн. (із чого саме
вона складається).

Крім того, позивач у позові
взагалі не обґрунтовує, яким чином, за
договором позики відбулись поставки
товару.

Аналізуючи викладене у
сукупності, господарський суд не
вбачає правових підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 82-85
господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного
підприємства "Одеський завод
будівельних матеріалів" Міністерства
оборони України - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та
підписано 08.09.2014р.

Суддя
М.І.
Никифорчук