ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа № 915/643/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Атаманюк
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Прокурора Центрального
району м. Миколаєва, вул. Нікольська, 73,
м. Миколаїв, 54001

в інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Миколаївській
області, вул. Дзержинського, 134, м.
Миколаїв, 54055

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком",
бульвар Тараса Шевченка, 18,
Шевченківський район, м. Київ, 01601

в особі Миколаївської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком",
вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001

про стягнення збитків, завданих
наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря в сумі 5 139,
16 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Арутюнян Антоніна
Олександрівна, довіреність № 02/03 від
08.01.2014 року;

від відповідача Марченко Микола
Олександрович, довіреність № 941 від
11.12.2013 року;

в судовому засіданні присутній старший
прокурор відділу прокуратури м.
Миколаєва Ібрагімова Анастасія
Олексіївна, службове посвідчення №
024456, видане 03.02.2014 року, дійсне до 03.02.2019
року.

Прокурор Центрального району м.
Миколаєва звернувся до господарського
суду Миколаївської області в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Миколаївській області з
позовними вимогами до відповідача
Миколаївської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
про стягнення збитків, завданих
наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря в сумі 5 139,
16 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 08.05.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 22.05.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 22.05.2014 року
розгляд справи відкладено на 12.06.2014
року у зв'язку з неявкою представника
відповідача та необхідністю
витребування нових доказів.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 12.06.2014 року
здійснено заміну неналежного
відповідача Миколаївської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" на належного відповідача
Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Миколаївської
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком". Розгляд справи
розпочато заново. Відкладено розгляд
справи на 08.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 08.07.2014 року
продовжено строк розгляду справи та
відкладено розгляд справи на 21.08.2014
року у зв'язку з неявкою представника
відповідача.

Представники прокуратури та позивача в
судовому засіданні 21.08.2014 року позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили суд позов задовольнити. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначили наступне.

Прокуратурою Центрального району м.
Миколаєва розглянуто матеріали, які
надійшли з Державної екологічної
інспекції у Миколаївській області щодо
порушення вимог природоохоронного
законодавства Миколаївською філією
ПАТ "Укртелеком".

З 08.08.2013 року по 16.08.2013 року посадовими
особами Державної екологічної
інспекції у Миколаївській області
(далі - Інспекція) відповідно до ст. 20
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
та Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" проводилась
перевірка дотримання Миколаївською
філією Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" (далі -
відповідач) вимог природоохоронного
законодавства, якою встановлено
відсутність дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря. Джерелами утворення
забруднюючих речовин є проммайданчики,
до яких входять: топкові, дизельні
генератори, трансформатори, інше
технологічне обладнання, які
використовуються для діяльності
відповідача.

За результатами перевірки Державною
екологічною інспекцією у
Миколаївській області складено акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства.

19.08.2013 року Інспекцією складено припис
№ 04/89, яким відповідача зобов'язано в
тому числі у строк до 19.11.2013 року
отримати дозволи на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, у строк до 02.09.2013 року надати на
адресу Інспекції довідку щодо
кількості палива, використаного на
дизель-генераторах по всіх
проммайданчиках Миколаївської філії
ПАТ "Укртелеком". Екземпляр вказаного
припису отримано директором
Миколаївіської філії ПАТ "Укртелеком".

На виконання припису відповідачем було
надано довідку № 08-19-63 від 02.09.2013 року,
відповідно до якої у період з 26.03.2013
року по 19.08.2013 року підприємством
спалено 3742,5 л. дизельного палива та 2,3417
куб.м. газу.

За результатами перевірки Державна
екологічна інспекція в Миколаївській
області здійснила розрахунок розмірів
відшкодування збитків за
наднормативні викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
Миколаївською філією ПАТ "Укртелеком"
за період з моменту закінчення дозволу
на викиди до 19.08.2013 року. Розрахунок
виконано згідно Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.12.2008 року № 639
та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 21.01.2009 року № 48/16064,
згідно якого загальна сума збитків
склала 5 139, 16 грн.

Відповідач добровільно не здійснив
сплату збитків у розмірі 5 139, 16 грн., у
зв'язку з чим Інспекція звернулась до
відповідача з листом № 01/417 від 12.02.2014
року з вимогою про сплату коштів, проте
відповіді на лист відповідач не надав,
збитки в сумі 5 139, 16 грн. не
відшкодував.

Із посиланням на приписи ст. 37, 40 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища", ст. 10, 11, 33, 34
Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" та на Методику
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, затверджену наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.12.2008 року № 639 та зареєстровану в
Міністерстві юстиції України 21.01.2009
№48/16064, прокуратура та позивач просили
суд позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 21.08.2014 року проти позову
заперечив в повному обсязі та просив
суд у задоволенні позову відмовити. В
поданому суду відзиві на позовну заяву
(арк. справи 88) відповідачем зазначено
наступне.

Розрахунок розміру збитків здійснений
всупереч вимогам Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря.

При здійсненні розрахунків розміру
збитків (за формулою З=Mi*1,1П*Аі*Кт*Кзі)
позивачем було використано неналежний
показник маси наднормативного викиду
забруднюючої речовини в атмосферне
повітря (Mi), який було обраховано за
допомогою Збірнику показників емісії
(питомих викидів) забруднюючих речовин
в атмосферне повітря різними
виробництвами, виданого Українським
науковим центром технічної екології,
Донецьк - 2004, який не є нормативним
документом.

Натомість розрахунок цього показнику
мав бути здійснений на підставі п. 3.7
Методики, зокрема, розрахунок Мі - маси
наднормативного викиду забруднюючої
речовини в атмосферне повітря має
здійснюватись або за параметрами
джерела викиду або за
інструментально-лабораторними
вимірюваннями за формулою № 10
Методики.

На підставі викладеного, відповідач
просив суд відмовити у задоволенні
позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та сторін, дослідивши та
оцінивши усі подані у справу докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

З 08.08.2013 року по 16.08.2013 року посадовими
особами Державної екологічної
інспекції у Миколаївській області
(далі - Інспекція, позивач) на підставі
направлення № 04/2195 від 05.08.13 року (арк.
справи 18) відповідно до ст. 20 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища" та Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" проводилась
планова перевірка дотримання
Миколаївською філією Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(далі - відповідач) вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами.

Перевіркою встановлено, що
Миколаївська філія Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
здійснювало викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря за
відсутності дозволу на здійснення
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, що є порушенням ст.
10, 11 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря".

Джерелами утворення забруднюючих
речовин є проммайданчики, до яких
входять: топкові, дизельні генератори,
трансформатори, інше технологічне
обладнання, які використовуються для
діяльності відповідача.

За результатами перевірки Державною
екологічною інспекцією у
Миколаївській області складено Акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства, який
підписано державними інспекторами з
охорони навколишнього природного
середовища Миколаївської області,
начальником технічного відділу та
директором Миколаївськой філії ПАТ
"Укртелеком" (арк. справи 11-17). Жодних
пояснень, зауважень або заперечень
щодо проведеного заходу та складеного
акту зі сторони суб'єкта
господарювання (відповідача) не було
(відсутні відповідні відмітки в Акті).

09.08.13 року Державною екологічною
інспекцією у Миколаївській області
складено Протокол № 003897 про
адміністративне правопорушення
відносно начальника технічного
відділу Миколаївської філії ПАТ
"Укртелеком", а 12.08.13 року винесено
Постанову № 04/294 про накладення
адміністративного стягнення відносно
начальника технічного відділу
Миколаївської філії ПАТ "Укртелеком,
якою останнього притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення (ч. 1 ст. 78 КУпАП) та
накладено штраф в сумі 136 грн., який
сплачено в повному обсязі, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи відповідною квитанцією (арк.
справи 30-32).

19.08.2013 року Державною екологічною
інспекцією у Миколаївській області
складено Припис № 04/89, яким відповідача
зобов'язано у строк до 19.11.2013 року
отримати дозволи на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та у строк до 02.09.2013 року надати
на адресу Інспекції довідку щодо
кількості палива, використаного на
дизель-генераторах по всіх
проммайданчиках Миколаївської філії
ПАТ "Укртелеком" на кожному конкретному
майданчику з моменту закінчення
дозволу до 19.08.13 року (арк. справи 22).
Екземпляр вказаного припису отримано
директором Миколаївської філії ПАТ
"Укртелеком".

На виконання Припису відповідачем було
надано Довідку № 08-19-63 від 02.09.2013 року
щодо кількості палива, використаного
на дизель-генераторах по всіх
проммайданчиках Миколаївської філії
ПАТ "Укртелеком" та кількості
природного газу, відповідно до якої у
період з 26.03.2013 року по 19.08.2013 року
підприємством спалено 3 742, 5 л.
дизельного палива та 2,3417 куб.м. газу
(арк. справи 23).

За результатами перевірки Державна
екологічна інспекція в Миколаївській
області здійснила розрахунок розмірів
відшкодування збитків за
наднормативні викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
Миколаївською філією ПАТ "Укртелеком"
за період з моменту закінчення дозволу
на викиди до 19.08.2013 року (для різних
проммайданчиків цей період склав з
26.03.13 року по 19.08.13 року та з 16.07.13 року по
19.08.13 року. Розрахунок виконано згідно
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.12.2008 року № 639 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 21.01.2009 №48/16064 (далі - Методика),
згідно якого загальна сума збитків
склала 5 139, 16 грн. (арк. справи 24-29).

Відповідач добровільно не здійснив
відшкодування збитків у розмірі 5 139, 16
грн., у зв'язку з чим Інспекція
звернулась до відповідача з листом №
01/417 від 12.02.2014 року з вимогою про
відшкодування збитків в розмірі 5 139, 16
грн. (арк. справи 33). Факт направлення
вказаної вимоги відповідачу
підтверджується Реєстром
рекомендованих листів (арк. справи 34).
Доказів направлення відповідачем
відповіді на вищевказаний лист (вимогу)
суду не подано, як і не подано доказів
відшкодування збитків в розмірі 5 139, 16
грн., що і стало підставою для звернення
до суду із позовом.

При вирішенні спору судом враховано
наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про
державну екологічну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженої наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 429 від 04.11.11 року Державна екологічна
інспекція в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі (далі - Держекоінспекція)
є територіальним органом Державної
екологічної інспекції України, який
діє у складі Держекоінспекції України
і їй підпорядковується.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну екологічну інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України № 454/2011 від 13.04.11 року
Держекоінспекція України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для забезпечення
реалізації державної політики із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Відповідно до п. 5, 12 вищевказаного
Положення Держекоінспекція України
для виконання покладених на неї
завдань має право, зокрема, проводити
перевірки з питань, що належать до
її компетенції, видавати за їх
результатами обов'язкові для виконання
приписи, розпорядження; розраховувати
розмір збитків, заподіяних державі
внаслідок порушення природоохоронного
законодавства, та пред'являти
претензії.

Відповідно до п. 1.2-1.4 Наказу
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 464 від
10.09.2008 року "Про затвердження Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства", затвердженого в
Міністерстві юстиції України 15.01.2009
року за № 18/16034 (в редакції, чинній на
момент проведення перевірки) цей
Порядок визначає процедуру проведення
перевірок з питань здійснення
державного контролю у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та оформлення їх результатів.

Цей Порядок поширюється на державних
інспекторів з охорони навколишнього
природного середовища Державної
екологічної інспекції України,
державної екологічної інспекції в
Автономній Республіці Крим, державних
екологічних інспекцій в областях,
містах Києві та Севастополі,
Державної Азовської морської
екологічної інспекції, Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону
Чорного моря, Державної
Азово-Чорноморської екологічної
інспекції (далі - органи
Держекоінспекції) та суб'єктів
господарювання.

Відповідно до п. 4.13 Наказу за
результатами проведеної планової або
позапланової перевірки, в тому числі
спільно з іншими органами державного
нагляду (контролю), державним
інспектором складається уніфікований
акт перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства, що
містить перелік питань для здійснення
планових заходів державного нагляду
(контролю), залежно від ресурсу, що
перевірявся.

Відповідно до п. 1.4 Наказу акт перевірки
- документ, який фіксує факт
проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і
є носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 40 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища" використання
природних ресурсів громадянами,
підприємствами, установами та
організаціями здійснюється з
додержанням обов'язкових екологічних
вимог, зокрема, здійснення заходів щодо
запобігання псуванню, забрудненню,
виснаженню природних ресурсів,
негативному впливу на стан
навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря"
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані,
зокрема, здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися на підставі
дозволу.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" передбачено
дисциплінарну, адміністративну,
цивільну і кримінальну
відповідальність осіб, винних у
перевищенні лімітів та порушенні інших
вимог використання природних ресурсів.
Підприємства, установи, організації та
громадяни України, а також іноземні
юридичні та фізичні особи та особи без
громадянства зобов'язані відшкодувати
шкоду, завдану внаслідок порушення
вимог законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України.

Відповідно до ст. 69 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації, як правило, в
повному обсязі без застосування норм
зниження розміру стягнення та
незалежно від збору за забруднення
навколишнього природного середовища
та погіршення якості природних
ресурсів.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" особи,
винні у викидах забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу
спеціально уповноважених на те органів
виконавчої влади відповідно до закону
несуть відповідальність згідно з
законом.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" шкода,
завдана порушенням законодавства про
охорону атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до п. 1.2 Роз'яснення Вищого
Арбітражного Суду України № 02-5/744 від
27.06.2001 року "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
застосуванням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища" з останніми змінами та
доповненнями від 25.03.2009 року шкода,
заподіяна внаслідок порушення
природоохоронного законодавства,
підлягає компенсації, як правило, в
повному обсязі без застосування норм
зниження розміру стягнення та
незалежно від сплати збору за
забруднення навколишнього природного
середовища та погіршення якості
природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення
цього законодавства, повинна
відшкодовуватись у розмірах, які
визначаються на підставі затверджених
у встановленому порядку такс і методик
обрахування розмірів шкоди, що діють
на час здійснення порушення або, у разі
неможливості встановлення часу
здійснення порушення, - на час його
виявлення.

Розрахунок розміру збитків, завданих
відповідачем внаслідок наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, виконано на
підставі Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.12.2008 року № 639 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 21.01.2009 №48/16064.

Методика розроблена відповідно до
Законів України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
та "Про охорону атмосферного повітря",
постанов Кабінету Міністрів України
від 17.11.2001 № 1520 "Про затвердження
Положення про Державну екологічну
інспекцію" та від 28.12.2001 № 1780 "Про
затвердження Порядку розроблення та
затвердження нормативів
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел", наказу Мінприроди України
від 27.06.2006 № 309 "Про затвердження
нормативів граничнодопустимих
викидів забруднюючих речовин із
стаціонарних джерел",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01.08.2006 за № 912/12786 (п. 1.1
Методики).

Методика встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
суб'єктів господарювання (юридичних і
фізичних осіб) (п. 1.2 Методики).

Відповідно до п. 2.1.2 Методики
наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
вважаються викиди забруднюючих
речовин, на які відсутній дозвіл на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, уключаючи окремі
забруднюючі речовини, викиди яких
підлягають регулюванню відповідно до
законодавства.

Відповідно до п. 2.2 Методики факт
наднормативного викиду забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
встановлюється державними
інспекторами при проведенні
перевірки суб'єктів господарювання
інструментально-лабораторними
методами контролю та розрахунковими
методами.

Отже, даною Методикою передбачено
можливість визначення наднормативного
викиду забруднюючої речовини в
атмосферне повітря не лише шляхом
проведення
інструментально-лабораторних
вимірювань, але й розрахунковим
методом.

Відповідно до п. 2.7.1 Методики
розрахункові методи визначення
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
об'ємної витрати газопилового потоку
застосовуються у випадках: викиду
забруднюючих речовин від джерел
викидів, які здійснюються без дозволу
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 3.6 Методики розрахунок
маси наднормативного викиду
забруднюючої речовини в атмосферне
повітря від джерела викиду, який
здійснюється без дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
здійснюється за параметрами джерела
викиду (джерела утворення),
зафіксованими у відповідній
документації суб'єкта господарювання
(матеріали інвентаризації
стаціонарних джерел викидів,
технологічні регламенти
виробництва, режимні карти
роботи паливовикористовувального
обладнання, питомі викиди (показники
емісії), дані державних статистичних
спостережень з охорони атмосферного
повітря за формою № 2-ТП (повітря)), або
згідно з методиками для розрахунків
маси викидів забруднюючих речовин за
час роботи джерела без дозволу на
викиди.

Відповідно до п. 3.7 Методики за
відсутності у відповідній
документації суб'єкта господарювання
інформації щодо параметрів джерел
викидів та/або джерел утворення
забруднюючої речовини розрахунок маси
наднормативного викиду забруднюючої
речовини в атмосферне повітря від
джерела викиду (утворення), який
здійснюється без дозволу на викиди,
визначається за результатами
інструментально-лабораторних
вимірювань за формулою № 10.

Як вказано вище, розрахунок розмірів
відшкодування збитків за
наднормативні викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря був
здійснений позивачем на підставі
вищевказаної Методики за формулою № 12:
З=Mi*1,1П*Аі*Кт*Кзі, де З - збитки, Mi - маса
і-тої забруднюючої речовини в
атмосферне повітря, що викинута
наднормативно, т; 1,1 П - розмір
мінімальної заробітної плати (П) на
момент виявлення порушення за одну
тонну умовної забруднюючої речовини,
помноженої на коефіцієнт (1,1), грн/т, Aі -
безрозмірний показник відносної
небезпечності i-тої забруднюючої
речовини; Кт - коефіцієнт, що враховує
територіальні та соціально-екологічні
особливості; Кзі - коефіцієнт, що
залежить від рівня забруднення
атмосферного повітря населеного
пункту i-тою забруднюючою речовиною.

При цьому, показник Мі був обрахований
відповідно до Збірнику показників
емісії (питомих викидів) забруднюючих
речовин в атмосферне повітря різними
виробництвами (т.1, Донецьк, 2004р.),
погоджений Мінприроди України (лист
№10990/20/1-10 від 2004 року).

Оскільки п. 2.7.1 Методики передбачає
використання розрахункових методів
визначення наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, якщо викид здійснюється без
відповідного дозволу, п. 3.6 Методики
надає альтернативне право (право
здійснювати розрахунок за параметрами
джерела викиду (джерела утворення),
зафіксованими у відповідній
документації суб'єкта господарювання,
або згідно з методиками), суд дійшов
висновку, що позивач цілком
обґрунтовано застосував розрахунковий
метод визначення наднормативного
викиду забруднюючої речовини в
атмосферне повітря від джерела викиду
згідно з методикою. Крім того,
Методикою не передбачено, що
інструментально-лабораторний метод є
виключним та обов'язковим. Щодо
посилань відповідача на неможливість
застосування в спірному випадку
Збірнику показників емісії, оскільки
має застосовуватись Методика, то слід
зазначити, що Методика встановлює саме
порядок визначення розмірів
відшкодування збитків (п. 1.2 Методики),
в тому числі формули, за якими
здійснюється розрахунок. При цьому, у
даній Методиці не міститься жодних
кількісних та/або якісних показників
(параметрів) конкретних забруднюючих
речовин, які б застосовувались
безпосередньо при розрахунку. Відтак,
суд дійшов висновку про правомірність
застосування позивачем при розрахунку
розміру маси забруднюючих речовин
Збірника показників емісії, оскільки
іншого способу та інших документів, на
підставі яких можна би було
застосувати відповідні показники
речовин та здійснити розрахунок, не
має. Іншого відповідачем не доведено.
Судом також враховано, що розрахунок
розміру збитків здійснено позивачем
саме на підставі даних щодо кількості
використаного палива, наданих самим
відповідачем у Довідці від 02.09.13 року.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість,
підставність та доведеність заявлених
позовних вимог. Зокрема, прокуратурою
та позивачем доведено суду факт
завдання шкоди навколишньому
природному середовищу, про що складено
відповідний акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного
законодавства, який є належним доказом
вчинення порушення. Факт притягнення
до адміністративної відповідальності
особи, відповідальної за охорону
навколишнього природного середовища,
Миколаївської філії ПАТ "Укртелеком" та
сплата штрафу свідчить про наявність
вини відповідача щодо забруднення
навколишнього природного середовища
(здійснення викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря без
відповідного дозволу) та підтверджує
наявність причинного зв'язку між діями
відповідача та завданою шкодою. Отже,
позовні вимоги є обгрунтованими та
підставними. Позов підлягає
задоволенню.

Щодо судових витрат у даній справі, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 4.6 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" з наступними змінами
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Враховуючи вищевикладене та приписи
ст. 49 ГПК України, судовий збір в сумі 1
827 грн. підлягає стягненню з
відповідача в доход Державного бюджету
України.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 22, 33, 49, ст. 82 - 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

задовольнити позов Прокурора
Центрального району м. Миколаєва в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Миколаївській
області () до
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" () в особі Миколаївської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" () про
стягнення збитків, завданих
наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря в сумі 5 139,
16 грн.

Стягнути з відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка,
18, Шевченківський район, м. Київ, 01601 () в особі Миколаївської
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком", вул.
Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001 () на користь держави в особі
позивача Державної екологічної
інспекції у Миколаївській області, вул.
Дзержинського, 134, м. Миколаїв, 54055 () (отримувач Державний
бюджет Центрального району , р/р
0006, код бюджетної класифікації
24062100, , МФО 826013, банк
УДКСУ у Миколаївській області):

- 5 139, 16 грн. (п'ять тисяч сто
тридцять дев'ять грн. 16 коп.) - збитків,
завданих наднормативними викидами
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря.

Наказ видати позивачу після
набрання рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком",
бульвар Тараса Шевченка, 18,
Шевченківський район, м. Київ, 01601 () в особі Миколаївської
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком", вул.
Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001 () в доход Державного бюджету
України:

- 1 827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.) - судового
збору.

Наказ видати місцевому органу
державної податкової інспекції.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на
рішення місцевого господарського суду
протягом десяти днів. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 26.08.14 року.

Суддя
Е.М. Олейняш