Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" липня 2014 р.
Справа № 906/720/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кімак З.К., довіреність
№51/16 від 08.01.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (м. Житомир)

до Спілки архітекторів України (м.
Житомир)

про стягнення 13764,49 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 13764,49 грн.
заборгованості, з яких: 12225,03 грн. -
основний борг, 216,85 грн. - пеня, 524,29 грн. -
3%річних, 798,32 грн. - інфляційні.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання
уповноваженого представника не
направив, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги те,
що неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.09р. між Комунальним підприємством
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради
(позивач/постачальник) та Спілкою
архітекторів України
(відповідач/споживач) було укладено
договір № 615 купівлі - продажу теплової
енергії (а.с.7-10), за умовами якого
позивач як постачальник зобов'язався
постачати споживачеві теплову енергію
в гарячій воді в потрібних йому
обсягах, а споживач зобов'язався
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені договором (п.1
договору).

Відповідно до п.п. 4.8 договору, всі
розрахунки по цьому договору
проводяться до 20 числа місяця
наступного за розрахунковим, за
платіжними документами, які
виписуються постачальником. Споживач
зобов'язаний здійснювати попередню
оплату за теплову енергію перед
початком опалювального сезону в
розмірі місячної суми нарахувань
опалювального періоду.

Згідно з п.п. 5.1 договору, розрахунки по
договору проводяться споживачем
шляхом перерахування коштів в
установлені договором строки на
рахунок постачальника.

Відповідно до п.п. 5.2 договору,
підставою для здійснення платежів по
даному договору є виставлена
постачальником платіжна вимога
(квитанція).

Також п.п. 6.3"а" договору сторони
узгодили, що споживач, несе матеріальну
відповідальність перед позивачем, як
постачальником, у випадку несплати
вартості використаної теплової
енергії до 20 числа місяця, наступного
за розрахунковим, у вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх договірних
зобов'язань, утворилась заборгованість
перед позивачем, яка станом на день
розгляду справи становить 12225,03 грн., що
підтверджується відповідним
розрахунком позивача (а.с. 11).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку про задоволення позову в
частині стягнення основного боргу в
сумі 12225,03 грн.

Крім цього, позивач просить стягнути з
відповідача 216,85 грн. - пені.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та
пеня є одними з видів штрафних санкцій,
які визнаються як господарські санкції
у вигляді грошової суми, котру учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок пені (а.с. 12-14),
поданий позивачем, суд вважає останній
вірним, а вимоги обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно поданих позивачем розрахунків
розмір 3% річних та інфляційних
становить 524,29 грн. та 798,32 грн.
відповідно.

Розрахунки обґрунтовані та
відповідають чинному законодавству.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Спілки архітекторів
України (10014, м. Житомир, м-н Рад, 12 кв. 527,
ід. код 00185577)

- на користь Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (10014, м.
Житомир, вул. Київська, 48, ід. код 35343771)
13764,49 грн. заборгованості, з яких: 12225,03
грн. - основний борг, 216,85 грн. - пеня, 524,29
грн. - 3%річних, 798,32 грн. - інфляційні, а
також 1827,00 грн. - сплаченого судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.07.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек. з повід.)