ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2014 р.
Справа№ 5015/4879/12

Господарський суд Львівської області у
складі

Головуючої судді Чорній Л.З., судді
Гутьєвої В.В. та судді Петрашка
М.М. розглянувши матеріали заяви ПАТ
«ВІЕС Банк» (до правонаступництва ПАТ
«Фольксбанк», м. Львів

про відстрочку виконання рішення суду
від 18.07.13 р. у справі №5015/4879/12

у справі за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, с. Крупа Луцького
району Волинської області

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства „Фольксбанк",
м. Львів

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Публічне акціонерне
товариство „БМ Банк", м. Київ

про усунення перешкод в користуванні
майном та стягнення неустойки в сумі
547202,22 грн.

Представники сторін:

від заявника: Покоєвич А.О.- начальник
управління врегулювання
заборгованості;

Шабат Ю.В. - заступник
начальника юридичного відділу

Солтис Б.М.-
юрисконсульт юридичного відділу

Марків В.Д. - начальник
юрвідділу

Волков Т. - член
правління

від стягувача: ОСОБА_2, ОСОБА_3-
представники

Суть спору:

В провадженні господарського суду
Л/о перебувала справа за позовом

фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 с.
Крупа Луцького району Волинської
області до Публічного акціонерного
товариства „Фольксбанк", м. Львів про
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом його повернення за актом
прийому передачі майна та стягнення
неустойки в сумі 547 202,22 грн.

Рішенням господарського суду Л/о від
18.07.13 р. позов задоволено повністю, а
саме: зобов'язано Публічне акціонерне
товариство „Фольксбанк" (79000, м. Львів,
вул. Грабовського, 11; )
усунути перешкоди в користуванні
приміщенням офісу за адресою: АДРЕСА_2 -
загальною площею 85,3 кв.м., шляхом
передачі цього приміщення фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
актом приймання - передачі; стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
„Фольксбанк" (79000, м. Львів, вул.
Грабовського, 11; ) на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) 547 202,22 грн. неустойки; стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
„Фольксбанк" (79000, м. Львів, вул.
Грабовського, 11; ) на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) 12 017,04 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду рішення
господарського суду Л/о від 18.07.13 р. у
справі №5015/4879/12 залишено без змін, а
апеляційну скаргу ПАТ «Фольксбанк» без
задоволення.

На виконання рішення господарського
суду Л/о від 18.07.13 р. та постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.13 р. судом
13.11.13 р. видано накази.

14.11.13 р. матеріали справи №5015/4879/12
направлено до Вищого господарського
суду України.

Постановою Вищого господарського
суду України від 24.12.13 р. здійснено
процесуальне правонаступництво,
замінено ПАТ «Фольксбанк» на «ВіЕс
Банк», касаційну скаргу ПАТ
«Фольксбанк», м. Львів
(правонаступником якого є - публічне
акціонерне товариство «ВіЕс Банк»)
залишено без задоволення. Постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.13 р. та
рішення господарського суду
Львівської області від 18.07.13 р. у справі
№5015/4879/12 залишено без змін. Матеріали
справи повернуто до господарського
суду Львівської області.

06.06.14 р. на адресу господарського
суду Л/о від ПАТ «ВіЕс Банк» надійшла
заява за вх. №2924/14 про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Л/о від 18.07.13 р. у справі №5015/4879/12.

У зв'язку з тим, що згідно рішення
зборів суддів господарського суду Л/о
від 07.12.12 р. №10 заяви про відстрочку
виконання рішення суду розглядаються
суддею, який приймав рішення по справі,
розпорядженням голови суду від 12.06.14 р.
заяву за вх. №2924/14 про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Л/о від 18.07.13 р. у справі №5015/4879/12
передано для розгляду колегії суддів у
складі головуючої судді Чорній Л.З.,
суддів Гутьєвої В.В., Цікала А.І.

Ухвалою господарського суду від
18.06.14 р. заяву про відстрочку виконання
рішення суду колегією суддів прийнято
до розгляду, заяву призначено до
розгляду в засіданні на 25.06.14 р. Ухвалою
суду від 25.06.14 р.з метою витребування
додаткових доказів у справі, розгляд
заяви відкладено на 03.07.14 р.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Л/о у зв'язку з
відпусткою судді Цікала А.І., який бере
участь у колегіальному розгляді справи
колегією у складі трьох суддів
призначено повторний автоматичний
розподіл члена колегії суддів у справі
№5015/4879/12. Аввтоматизованою системою
документообігу господарського суду
членом колегії суддів визначено суддю
Петрашка М.М.

Ухвалою суду від 03.07.14 р. розгляд
заяви відкладено на 09.07.14 р.

09.07.14 р. представники заявника
(боржника) в судове засідання з'явилися,
просять відстрочити виконання рішення
суду у даній справі про стягнення з
відповідача 559 219,26 грн. на три роки з
огляду на таке.

Протягом квітня-червня 2014 р.,зазначає
заявник, продовжилося істотне
скорочення залишків грошових коштів на
рахунках клієнтів у банках, зокрема у
ПАТ «ВіЕс Банк» внаслідок зняття
клієнтами коштів зі своїх рахунків
внаслідок ситуації в східних регіонах
країни, що спричиняє панічні настрої
серед населення і, як наслідок, масовий
відтік депозитних вкладів та зменшення
залишків коштів на поточних рахунках
клієнтів як в національній, так і в
іноземних валютах. Продовжує
відбуватися різкий та значний відтік
грошових коштів з банківської системи.
Дані обставини безпосередньо
торкнулися і ПАТ «ВіЕс Банк», клієнти
якого протягом квітня-червня 2014 року
також масово знімали кошти зі своїх
рахунків, що створює загрозу
банкрутства банку.

Ситуація в банківській системі
України й надалі залишається
напруженою та повністю залежить від
суспільно-політичної ситуації в
країні. Продовжують відбуватися зміни
в складі керівних осіб в органах
державної влади, Кабінеті Міністрів
України, міністерствах і відомствах.
Наявність глибокої
фінансово-економічної кризи
підтверджується безпрецедентними
антикризовими заходами, до яких
вдаються органи державної влади в
України. Так, Правління Національного
банку України 30.05.2014р. винесло
постанову №328 «Про врегулювання
діяльності фінансових установ та
проведення валютних операцій», згідно
якої продовжило дію антикризових
заходів в банківській системі України
до 01.09.2014р. З урахуванням цієї постанови
антикризові заходи в банківській
системі будуть діяти вже протягом 6
місяців, що підтверджує глибину
кризових явищ в банківському секторі.
Видача Національним банком України
вищезгаданої постанови підтверджує
також той факт, що раніше вжиті
антикризові заходи не дали очікуваного
результату.

Вищенаведені обставини оприлюднені
в загальнодоступних засобах масової
інформації, зокрема офіційних
друкованих виданнях «Голос України»,
«Урядовий кур'єр», а також
спеціалізованих виданнях, таких як
«Банківські новини» тощо, а тому можуть
бути визнані господарським судом
загальновідомими відповідно до
частини першої статті 35 ГПК України.

Поряд з цим, до даної заяви додаються
довідки ПАТ «ВіЕс Банк», які
підтверджують поточний фінансовий
стан ПАТ «ВіЕс Банк», факт та обсяг
зменшення залишків коштів на рахунках
клієнтів у ПАТ «ВіЕс Банк» протягом
січня - червня 2014 року та наявність
балансових збитків. Цим
підтверджується збиткова діяльність
Банку, а також недостатність коштів для
нормальної діяльності Банку. Так, сума
високоліквідних коштів Банку, зазначає
заявник, складає 96 млн. грн., що є
надзвичайно низьким показником і
становить лише 30,3% від коштів клієнтів
до запитання, які можуть бути зняті в
будь-який момент. Для нормальної роботи
Банку, покриття високоліквідними
активами коштів клієнтів до запитання
має складати як мінімум 50%. За 5 місяців
2014 року кошти клієнтів в гривневому
еквіваленті зменшились на 18,4% (на 193,7
млн. грн. в еквіваленті) з 1 052,7 млн. грн.
до 859 млн. грн. Якщо не враховувати вплив
курсу валют, то відтік коштів за даний
період складає 27,8% (відтік 293 млн. грн.).
Статистичні дані показують, що відтік
коштів клієнтів у Банку суттєво
більший, ніж по банківській системі
України в цілому.

Крім цього, у своїх письмових
доповненнях до заяви про відстрочку
заявник зазначив, що 03.06.14 р. ВРУ
прийнято Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» №1304-VII. Дія вказаного
Закону, вказує заявник має конкретні та
індивідуально визначені наслідки для
відповідача, а саме: ПАТ «ВіЕс Банк» є
одним з небагатьох банків, кредитний
портфель якого більш як на 50%
складається з кредитів у іноземній
валюті, що підтверджується долученою
до матеріалів справи фінансовою
звітністю банку за 4 квартал 2013 року та
за перший квартал 2014 р. Починаючи з
квітня 2014 р. сума прострочених кредитів
у іноземній валюті зростає більш ніж на
10 млн.грн. кожного місяця, що
підтверджується довідкою банку №04-1
від 02.07.14 р.

Відтак, при збереженні існуючої
тенденції зростання обсягу
простроченої кредитної заборгованості
очікується перехід до кінця 2014 року
більше половини кредитного портфелю
банку в іноземній валюті, який підпадає
під дію Закону №1304, до категорії
проблемних, що у свою чергу буде мати
наслідком доформування банком
страхових резерів за такими кредитами
у розмірі 100% суми таких кредитів
(приблизно 100 - 200 млн. грн. в гривневому
еквіваленті), а відтак - скорочення
високоліквідних активів, значне
зростання обсягу збитків від поточної
діяльності та загроза банкрутства
банку.

Результати поточної діяльності
банку, з урахуванням наявності збитків
минулих періодів (первинна сума
збитків 2008 - 2010 р.р. перевищувала 100 млн.
грн. та станом на 01.07.2014 залишається
непокритою за рахунок прибутку 2011 - 2013
р.р.), свідчать про те, що в найближчі три
роки банк не зможе компенсувати за
рахунок прибутку від поточної
діяльності ті збитки, яких він зазнає
від доформування страхових резерів у
сумі 100 - 200 млн. грн.

Відтак, у разі звернення судового
рішення до виконання на фоні різкого
відтоку грошових коштів клієнтів з
рахунків у ПАТ «ВіЕс Банк» і
банківської системи України вцілому та
за наявності балансових збитків
матеріальні інтереси відповідача
будуть суттєво порушені.

Також в судовому засіданні 07.07.17 р.
представниками боржника подано
клопотання відповідно до якого
відповідач просив суд «зупинити
стягнення на підставі рішення
господарського суду Л/о від 18.07.13 р. до
завершення розгляду заяви відповідача
про відстрочку виконання рішення
суду». Одночасно подав клопотання про
долучення до матеріалів справи копії
ухвали ВГСУ від 03.07.14 р. про допуск
справи №5015/4879/12 до провадження
Верховного Суду України.

Колегія суддів розглянула
клопотання відповідача про зупинення
стягнення на підставі виконавчого
документа та роз'яснила заявнику, що
відповідно до ст. 121-1 ГПК України таким
правом наділений суд касаційної
інстанції, який за заявою сторони чи
прокурора або за своєю ініціативою
може зупинити виконання оскарженого
рішення господарського суду до
закінчення перегляду в касації, відтак
з такою заявою відповідач вправі
звертатися виключно до суду касаційної
інстанції.

Представники стягувача проти
задоволення заяви про відстрочку
заперечили в повному обсязі з підстав,
викладених у відзиві на заяву про
відстрочку, зазначивши при цьому, що
ухвалами суду від 30.01 14 р. та 04.04.14 р.
боржник звертався до суду з
відповідними заявами, які судом були
частково задоволені, однак рішення
суду станом на даний час не виконано, що
свідчить про те, що відповідач
зловживає правом на відстрочку та
будь-яким чином уникає від виконання
рішення суду вцілому.

Заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши подані сторонами
документи судом встановлено.

Ухвалою господарського суду Л/о від
30.01.2014р. заяву ПАТ «ВіЕс Банк»
задоволено частково, відстрочено
виконання рішення суду на один місяць.
Судами апеляційної та касаційної
інстанцій дану ухвалу залишено в силі.
В той же час, суд касаційної інстанції в
постанові" від 04.06.2014р. зазначив, що:
«зловживання відповідачем правом на
відстрочку на майбутнє вважатиметься
порушенням прав позивача на виконання
рішення суду».

27.02.2014р. Відповідач вдруге звернувся
до суду із заявою про відстрочку.
Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 04.04.2014 р. дану
заяву задоволено частково,
відстрочено виконання рішення на шість
місяців. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
05.06.2014р. вищевказану ухвалу скасовано, у
задоволенні заяви про відстрочку
відмовлено. Встановлено, що обставини
на які посилався заявник в
обґрунтування своїх вимог, зокрема
погіршення фінансового стану, не є тими
виключними обставинами, що зумовлюють
неможливість виконання рішення
місцевого господарського суду.

06.06.2014р. ПАТ «ВіЕс Банк» втретє
звернувся до суду із вимогою про
відстрочку виконання рішення суду на 3
роки в частині стягнення грошових
коштів, мотивуючи її напруженістю
ситуації в банківській системі,
погіршенням фінансового стану
установи, що має місце внаслідок
відтоку клієнтських коштів. Зазначає,
що у разі звернення судового рішення до
виконання на фоні різкого відтоку
грошових коштів клієнтів з рахунків у
ПАТ «ВіЕс Банк» і банківської системи
України в цілому та за наявності
балансових збитків, матеріальні
інтереси Відповідача будуть суттєво
порушені.

Відповідно до ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити
виконання рішення, ухвали, постанови,
змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Пленум Вищого господарського суду
України в Постанові від 17.10.2012 р. № 9 "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" зазначив, що вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб -стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Виходячи із наведеного, законодавець
пов'язує відстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами-виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Економічна криза в державі становить
один із можливих ризиків
підприємницької діяльності, не є
незвичайною і не прогнозованою
обставиною в умовах ринкової
економіки.

Суб'єкти господарювання в повній
мірі приймають на себе відповідні
ризики можливого погіршення
економічної ситуації та фінансового
становища свого підприємства,
підприємств своїх контрагентів та
країни в цілому.

У статті 193 Господарського кодексу
України зазначається, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

У відповідності до ст. 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства є: зокрема, законність;
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом;
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

ПАТ "ВіЕс Банк" в заяві про відстрочку
виконання рішення покликається на
скрутне матеріальне становище,
обґрунтоване скороченням залишків
грошових коштів на рахунках клієнтів у
банках, яке викликане політичною
ситуацією в Україні. Однак, суд вважає
за необхідне звернути увагу на те, що
наведені вище обставини вплинули на
матеріальне становище не лише
відповідача, а стосуються практично
кожного суб'єкта господарювання та
громадянина України, тому не носять
конкретний та виключний характер саме
для ПАТ "ВіЕс Банк".

В матеріалах справи також відсутні
докази того, що виконання рішення суду
у даній справі може створити загрозу
банкрутства банку в якого є достатньо
як грошових, так і матеріальних активів
для здійснення господарської
діяльності.

Так, Львівський апеляційний
господарський суд, скасовуючи ухвалу
господарського суду Л/о від 04.04.14 р., у
своїй постанові від 05.06.14 р. зазначив, що
подані Банком звіти про фінансовий
стан (Баланс) ПАТ "ВіЕс Банк" за 4 квартал
2013 р. і 1 квартал 2014 р. та про прибутки і
збитки та інший сукупний дохід (звіт
про фінансові результати) ПАТ "ВіЕс
Банк" за 4 квартал 2013 р. і 1 квартал 2014 р.
свідчать про платоспроможність Банку.

Проаналізувавши законодавство щодо
питання практики відстрочки чи
розстрочки рішення суду, можна зробити
висновок, що під відстроченням
виконання рішення розуміється перерва
у вчиненні виконавчих дій на певний,
точно визначений строк, протягом якого
виконавчі дії не проводяться, у зв'язку
з існуванням обставин, за наявності
яких вчасне виконання завдає шкоди
правам або інтересам боржника або
інших осіб. Однак відповідач всупереч
вимогам ст. 121 ГПК України та Постанови
Пленуму ВГС України №9 від 17.10.2012 р., не
довів належними і допустимими доказами
в розумінні ст. 33, 34 ГПК України
наявність конкретних обставин, що
утруднюють виконання рішення суду на
даний час і які відпадуть через три
роки (час, на який Банк просить
відстрочити виконання рішення суду).

Враховуючи вказане, в матеріалах
справи відсутні докази того, що
виконання рішення суду може створити
загрозу банкрутству Банку, в якого є
достатньо як грошових, так і
матеріальних активів для здійснення
господарської діяльності, відтак
присуджена до стягнення рішенням суду
сума 559 219,26 грн, є настільки незначною,
що не може суттєво вплинути на
господарську діяльність Банку. Окрім
того, вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення суду господарські
суди повинні враховувати інтереси обох
сторін, оскільки невиконання протягом
тривалого часу рішення суду порушує
також матеріальні інтереси позивача,
що може призвести до негативних
наслідків для нього.

Аналізуючи фінансову звітність за 4
квартал 2013 р. в якому рішення про
стягнення коштів набрало законної
сили, можна зробити висновок, що
прибуток банку за 2013 рік склар 61,0
млн.грн., за 4 квартал 2013 р.-23,7 млн.грн.
Вказане повністю спростовує
критичність фінансового стану банку чи
виникнення ризику банкрутства.

Також в довідці № 03 від 05.06.2014р. банк
оперує таким показником як непокриті
збитки минулих років, що становлять 33,459
млн. грн. Цей показник на думку суду не
заслуговує на увагу, оскільки вказує на
результат роботи установи з початку
ведення нею діяльності, а не
характеризує поточний фінансовий стан.
Це природний результат на початкових
етапах діяльності комерційного банку,
оскільки в перші роки свого існування
банк терпить істотні збитки, які
пов'язані із формуванням бази основних
засобів, нарощенням клієнтської бази
аж до досягнення точки беззбитковості.
Згодом негативний результат
зменшується за рахунок прибутків
майбутніх періодів. Банківський бізнес
не має короткострокової окупності.

Так, в довідці № 02 від 05.06.2014р. банк
зазначає, що збиток з початку
фінансового року становить 5,9 млн. грн.
Однак, як вбачається з балансу за 1
квартал 2014 року, що міститься на
офіційному сайті установи, такий
фінансовий результат був досягнутий
внаслідок незбалансованої валютної
позиції, що в умовах девальвації
національної грошової одиниці призвів
до виникнення негативних курсових
різниць. Те, що банк допустив істотне
перевищення валютних зобов'язань над
валютними активами, не збалансувавши
їх в кризовий період, є наслідком
власної господарської діяльності
відповідача та не може розцінюватися
як виняткова обставина.

Ще одним показником, яким банк
обґрунтовує свою фінансову
неспроможність в довідці № 01 від
05.06.2014р. є залишки коштів клієнтів на
поточних та депозитних рахунках. Цей
показник не може бути інформативним та
демонструвати фінансовий стан банку в
цілому, оскільки відображає лише
частину зобов'язань банку. Крім неї є ще
кошти отримані від інших банків,
субординований борг та інші
зобов'язання, питома вага яких в
загальній структурі є найменш
істотною. Однак і тут прослідковується
чітка позитивна тенденція:

станом на 31.12.11р. розмір залишків коштів
клієнтів становить - 784,7 млн. грн.;

станом на 31.12.12р. - 800,0 млн. грн.;

станом на 31.03.13р. - 890,0 млн. грн.;

станом на 30.06.13р. - 1053,3 млн. грн.;

станом на 30.09.13р. - 992,3 млн. грн.;

станом на 31.12.13р. - 1052,7 млн. грн.;

станом на 26.02.14р. - 946,8 млн. грн.;

станом на 01.04.14р. - 865,8 млн. грн.;

станом на 05.06.14р. - 868,5 млн. грн.

Отже, як вбачається із цієї динаміки,
говорити про критичний, чи навіть
істотний, відтік клієнтських коштів є
безпідставним.

Аналізуючи інші показники
господарської діяльності банку можна
зробити висновоке, що істотних змін в
сторону погіршення фінансового стану
немає. Власний капітал фінансової
установи виріс з 413,3 млн грн. на кінець
2011р. до 540,0 млн. грн. станом на кінець
2013р. Крім цього зріс загальний розмір
кредитного портфелю, що на початок 2013р.
становив 1517,6 млн. грн., а на кінець - 1600,0
млн. грн.

Відповідно ст.і 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Згідно зі
статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі усіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, повно
всебічно та об'єктивно дослідивши
подані суду докази, колегія суддів
дійшла висновку, відмовити заявнику у
задоволенні заяви про відстрочку
виконання рішення суду у даній справі,
оскільки на думку суду вся доказова
база заявника побудована на наявності
кризових явищ у державі та проблемах
ліквідності в банківській системі у
зв'язку з вказаними процесами, однакна
думку суду, зазначені процеси є
загальним явищем і не можуть бути
проблемою у підприємницькій
діяльності лише для банків, а є
проблемою усієї національної
економіки. Отже, такі обставини як
відтік коштів, зниження прибутку,
кризові явища в економіці,
девальваційні процеси тощо не є
винятковими обставинами в розумінні
ст. 121ГПК. Це загальні обставини, які
характеризують ситуацію в країні та
однаковою мірою впливають на кожного
суб'єкта господарювання. Натомість,
невиконання рішення суду протягом
тривалого часу, свідчить про порушення
матеріальних інтересів позивача, які
полягають у неодержані тих
матеріальних благ (коштів), які він
повинен отримати на підставі рішення
суду.

З огляду на викладене, керуючись ст.
86,121 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяву ПАТ «ВІЕС Банк»
(до правонаступництва ПАТ
«Фольксбанк») від 06.06.14 р. вих.№02-4/11989
про відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 18.07.13 р. у справі №5015/4879/12
відмовити.

Головуючий суддя
Чорній Л.З.

Суддя
Гутьєва В.В.

Суддя
Петрашко М.М.