ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.08.14р. Справа № 904/5294/14

За позовом Приватного підприємства
"Санмір", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"ДНІПРОПРОМЖИТЛОБУД-4",
м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Деркач В.А., дов. № 2 від
11.08.2014 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ
СПОРУ:

Приватне підприємство "Санмір", м.
Дніпропетровськ звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ДНІПРОПРОМЖИТЛОБУД-4", м.
Дніпропетровськ про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані
неналежними виконанням відповідачем
умов договору поставки №СА-1223-1 від
23.12.2013 року в частині повного та
своєчасного розрахунку за товар.

Відповідач відзив на позов не
надав, явку повноважного представника
в судові засідання, призначені для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судових
засідань відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходженням згідно матеріалів
справи.

За змістом статті 64 ГПК , зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений
самим судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду. Абзац третій підпункту 3.9.1
підпункту 3.9 пункту 3 із змінами,
внесеними згідно з Постановою Вищого
господарського суду N 3 ( v0003600-13 ) від
16.01.2013.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Суд визнав можливим розглянути
справу на підставі ст. 75 ГПК України у
відсутність представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні 26.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013року між Товариства з обмеженою
відповідальністю
"ДНІПРОПРОМЖИТЛОБУД-4" (далі-Відповідач)
та приватним підприємством «САНМІР»
(далі - Позивач) укладено Договір
поставки №СА-1223-1 (далі-Договір)
відповідно до умов п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується передати у
власність покупцеві продукцію
пропоновану підприємством, а покупець
зобов'язується прийняти, оплатити та
вивезти його на умовах цього договору.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання і діє до 23.12.2014 року (п. 11.1.
договору).

Відповідно до п. 1.2. договору, ціна,
кількість, номенклатура товару на час
дії даного договору визначається у
видаткових накладних, які є невід'ємною
частиною цього договору.

Поставка відповідної партії товару
здійснюється на умовах попередньої
домовленості обох сторін (п. 2.2.
договору).

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що
покупець в повному обсязі оплачує
вартість товару на розрахунковий
рахунок постачальника згідно рахунка,
в перебігу дев'яноста днів з моменту
відвантаження товару зі складу
постачальника.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 55 801,69 грн., що підтверджується
видатковими накладними, які містяться
в матеріалах справи
(а.с.13,16,19,22,25,28,31,34,37,40,43,46,49,52,55).

Відповідач частково розрахувався з
позивачем в сумі 16019,83 грн., що
підтверджується банківськими
виписками, які містяться в матеріалах
справи (а.с.59-62).

Доказів повного розрахунку з позивачем
відповідачем не надано, у зв'язку з чим
відповідач має заборгованість в
розмірі 39 781,86 грн.

Позивачем на адресу відповідача було
направлено вимогу, яка залишена
відповідачем без відповіді (а.с.63).

Господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором,
позивачем було нараховано за період з
27.03.2014 року по 18.07.2014 року 3% річних в
розмірі 372,75 грн. та інфляційні в
розмірі 3301,89 грн. з квітня по червень 2014
року, які підлягають стягненню (а. с. 10).

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь відповідача основного боргу в
розмірі 39 781,86 грн., 3% річних в розмірі
372,75 грн. та інфляційних в розмірі 3301,89
грн. підтверджені матеріалами справи
та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
"Дніпропромжитлобуд-4" (49033, м.
Дніпропетровськ, вул. Краснопільська,
б.14-Б, ) на користь
приватного підприємства "Санмір" (49041, м.
Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3, б.1, корп.1,
кв.80, ) основний борг в
розмірі 39 781,86 грн., 3% річних в розмірі
372,75 грн., інфляційних в розмірі 3301,89
грн. та судовий збір в розмірі 1827 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 28.08.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк