ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р. Справа № 926/1234/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТ ГРУП», м.
Чернівці

до Trans-Line Firma Transportowo Uslugowo Handlowa, Lublin, Polska

про стягнення заборгованості - 21640,95
доларів США (277566,34 грн.)

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача - Гнатовський О.С.,
довіреність від 08.08.2014;

від відповідача - Українець Т.І.,
доручення від20.05.2014.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТ ГРУП»
звернулось з позовом до Trans-Line Firma
Transportowo Uslugowo Handlowa про стягнення
заборгованості у розмірі 21640,95 доларів
США, які позивачем визначено як збитки
завдані йому внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором на
транспортне перевезення вантажу за
№1805-01 від 18.05.2014, у відповідності до
умов якого відповідач як перевізник
зобов'язався перевезти власним
транспортом вантаж з пункту загрузки:
Польша (Polska, 22-171 Kanie Stacja, 23) через митницю
Польша/Україна до пункту призначення:
Україна, м. Чернівці, вул. 28 Червня, 44,
проте товар у повному обсязі не
доставив.

На думку позивача, згідно умов договору
на транспортне перевезення вантажу за
№1805-01 від 18.05.2014 та вимог Конвенції про
договір міжнародного перевезення
вантажів по дорогах, відповідач як
перевізник, що зобов'язався
забезпечити збереження вантажу з
моменту прийняття його до перевезення
та до моменту видачі вантажу
вантажоодержувачу, повинен
відшкодувати позивачу завдані збитки
на суму у розмірі, що становить предмет
даного спору.

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 13.08.2014
порушено провадження у справі з
призначенням її до розгляду у судовому
засіданні на 04.09.2014.

На день вирішення спору, 04.09.2014,
присутній у судовому засіданні
представник позивача наполягає на
задоволенні позову з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представником відповідача надано
відзив на позовну заяву (вх.№ 4069), в
якому відповідачем позов визнається у
повному обсязі. Так, у відзиві на
позовну заяву зазначається, що товар
загальною вартістю 21640,95 дол. США до
пункту призначення не доставлено з
вини відповідача, проте внаслідок
власного скрутного становища
відповідач в досудовому поряду
відшкодувати позивачу завдані збитки,
не може.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дослідивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення її по суті,
суд в с т а н о в и в.

18 травня 2014 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «ВЕСТ
ГРУП», як замовником, та польською
фірмою Trans-Line Firma Transportowo Uslugowo Handlowa, як
перевізником, укладено договір на
транспортне перевезення вантажу за
№1805-01 від 18.05.2014, згідно з умовами якого
перевізник зобов'язався перевезти
власним транспортом вантаж з пункту
загрузки: Польша (Polska, 22-171 Kanie Stacja, 23)
через митницю Польша/Україна до пункту
призначення: Україна, м. Чернівці, вул.28
Червня, 44, а замовник зобов'язався
сплатити перевізнику за перевезення
обумовлену платню.

З доданих до матеріалів справи
письмових доказів, а саме
товарно-транспортної накладної №003865
від 24.07.2014, а також виписаного продавцем
товару - Click Entertainment Limited (товару,
наданого відповідачу для перевезення),
рахунку-фактури №PRO419637 від 30.04.2014
вбачається, що з оплаченого позивачем
товару на загальну суму у розмірі 44883
доларів США, відповідачем з невідомих
причин, доставлено позивачу всього
товару на загальну суму 23242,05 доларів
США.

Згідно з актом приймання матеріальних
цінностей від 28.07.2014, загальна вартість
матеріальних цінностей, що відсутні
відповідно до комерційного інвойсу
№PRO419637, складає 21640,95 дол. США.

Згідно з частиною першою та пунктом
першим частини другої статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного
кодексу України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України,
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з умовами п.п. 2.2.1. Договору,
перевізник зобов'язався забезпечити
збереження вантажу з моменту прийняття
його до перевезення та до моменту
видачі вантажу вантажоодержувачу, а
саме замовнику.

У п.п. 4.1. Договору сторони між собою
обумовили, що перевізник несе
відповідальність за незбереження
вантажу відповідно до Конвенції про
договір міжнародного перевезення
вантажів по дорогах (КДПВ), а відповідно
до п.п. 4.2. Договору, перевізник несе
відповідальність за незбереження
вантажу перед замовником з моменту
прийняття вантажу в місці загрузки і до
моменту видачі вантажоодержувачу.

Відповідно до статті 9 Конституції
України, чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Законом України «Про дію міжнародних
договорів на території України»
встановлено, що укладені і належним
чином ратифіковані Україною
міжнародні договори становлять
невід'ємну частину національного
законодавства України і
застосовуються у порядку,
передбаченому для норм національного
законодавства.

Отже, на спірні правовідносини сторін
поширюються положення Конвенції про
договір міжнародного дорожнього
перевезення вантажів, що підписана в
Женеві 19.05.1956, до якої Україна
приєдналась згідно Закону №57-V від
01.08.2006 (далі - Конвенція).

Статтею 1 Конвенції передбачено її
застосування до будь-якого договору
автомобільного перевезення вантажів
транспортними засобами за винагороду,
коли зазначені в договорі місце
прийняття вантажу для перевезення і
місце, передбачене для доставки,
знаходяться у двох різних країнах, з
яких принаймні одна є договірною
країною, незважаючи на місце
проживання і громадянство сторін.

У відповідності до частини першої
статті 17 Конвенції, перевізник несе
відповідальність за повну чи часткову
втрату вантажу або за його ушкодження,
що сталися з моменту прийняття вантажу
для перевезення і до його доставки, а
також за будь-яку затримку доставки.

Згідно з частиною першою статті 20
Конвенції, управнена за договором
особа може, без обов'язкового
пред'явлення інших доказів, вважати
вантаж втраченим, якщо його доставка не
відбулась протягом тридцяти днів з
часу закінчення встановленого
граничного терміну або якщо такий
строк не встановлено, протягом
шістдесяти днів від дня прийняття
вантажу перевізником.

Відповідно до частини першої статті 23
Конвенції, у випадку коли згідно з
положеннями даної Конвенції
перевізник зобов'язаний відшкодувати
збитки, що виникли внаслідок повної або
часткової втрати вантажу, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню,
визначається на підставі вартості
вантажу в місці і в час його прийняття
до перевезення.

Враховуючи, що відповідачем порушено
умови Договору, а саме не доставлено
товар, отриманий ним у визначеному в
п.п. 1.1. цього Договору пункті
завантаження до узгодженого сторонами
пункту призначення, згідно з вимогами
вищезазначених приписів Конвенції,
позивач правомірно звернувся до
відповідача з даним позовом.

У відповідності до п.п. 3.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011, ціна
позову про стягнення іноземної валюти
визначається в іноземній валюті та
національній валюті України
відповідно до офіційного курсу,
встановленого Національним банком
України на день подання позову (пункт 4
частини першої статті 55 ГПК). При
визначенні ціни позову, поданого в
іноземній валюті, необхідно виходити з
тієї валюти, в якій провадились чи
повинні бути проведені розрахунки між
сторонами.

Станом на день подання позову,
еквівалент заявленої до стягнення суми
збитків становив 277566,34 грн., а розмір
судового збору - 5551,33 грн.

Відповідно суд, задовольняючи даний
позов, у відповідності до вимог пункт 4
частини першої статті 55 ГПК зазначає
суму яка підлягає стягненню з
відповідача в іноземній валюті - в
розмірі 21640,95 дол. США та в національній
- в розмірі 277566,34 грн.

Судові витрати у вигляді судового
збору, також покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Trans-Line Firma Transportowo Uslugowo Handlowa
(ul.Al.Raclawickie 40/8, 20-043 Lublin, Polska Numerze Identyfikacji
Podatkowej: ; Licencja Nr 0067688) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТ-ГРУП» (Україна,
м. Чернівці, вул. 28 Червня, 44, код
640,95 доларів США (277566,34 грн.) та 5551,33 грн.
судового збору.

3. Після набрання судовим рішенням
законної сили видати наказ.

Повне рішення підписано 08.09.2014.

Суддя
О.В. Гончарук