ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.08.14р. Справа № 904/5483/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Нікопольський завод
феросплавів", м.Нікополь
Дніпропетровської області

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості
внаслідок незабезпечення схоронності
вантажу у сумі 3 484,90 грн.

Представники:

від позивача: Бойко Н.Л. довіреність №
284-4016 від 17.10.2013 року, представник

від відповідача: Шляєв І.В. довіреність
№ 84 від 01.01.2014 року, провідний
юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Нікопольський завод феросплавів"
звернулось до господарського суду з
позовом у якому просить стягнути з
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на свою
користь заборгованість внаслідок
незабезпечення схоронності вантажу у
сумі 3 484,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані
несхоронністю вантажу (антрациту)
відповідачем як перевізником, яке
відбулося під час перевезення вантажу
вагонами № 67370130 та №65335770 відповідно до
залізничних накладних № 52095585, № 52060852,
№ 48982706 із станцій відправлення
Штерівка та Червоний промінь до
станції призначення Нікополь,
внаслідок чого була виявлена недостача
вантажу у загальній кількості 7 350 кг на
суму 3484,90 грн.

Відповідач проти позову заперечує, у
відзиві на позов зазначає, що
відповідальність за нестачу вантажу
повинна бути покладена на відправника,
який не підготував вантаж до
перевезення у вагоні відкритого типу.

Відповідач зазначає, що згідно п. 6
Правил перевезення вантажів у вагонах
відкритого типу на їх поверхню
наноситься захисне маркування або
застосовується покриття плівкою чи
інше закріплення шару вантажу, яке
відправник не здійснив. Також
відповідач стверджує, що Статутом
Залізниць не передбачена
відповідальність перевізника за
пошкодження вантажу, що перевозиться
на відкритому рухомому складі, тільки з
тієї підстави, що при завантаженні
засобами відправника залізниця
перевіряла правильність розміщення та
закріплення вантажу.

У судовому засіданні 20.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наявних у матеріалах
справи залізничних накладних № 52095585
від 13.04.2014 року, № 52060852 від 12.04.2014 року, №
48982706 від 14.02.2014 року зі станції Штерівка
та Червоний промінь відправником - ПП
"Углесорт" був направлений вантаж, а
саме антрацит навалом, у вагонах
перевізника - ДП "Придніпровська
залізниця" №67370130 та № 65335770, на станцію
Нікополь одержувачу - ПАТ
"Нікопольський завод феросплавів".

При прийнятті вантажу на станції
призначення була виявлена недостача
вантажу, про що складені комерційні
акти серії АА № 061020/42 від 16.04.2014 року та
серії АА № 061003/27 від 17.02.2014 року.

Згідно опису недостачі вантажу,
викладеного у комерційному акті серії
АА № 061003/27 від 17.02.2014 року, при
комісійному зважуванні, 100 т
тензометричних вагах
вантажоодержувача, перевірених
органами Держстандарту 14/08-13 р,
контроль придатності 12/02-14 р. Виявлено
менше проти документа на 2 450 кг
антрациту, який у вагоні вміститься
міг. По документу - антрацит
навантаження нижче бортів, АМ 13-25 мм,
маркований вапном по периметру вагону
з захватом бортів і розпиленням по
центру. У дійсності, навантаження
тотожно актам загальної форми №№ 42130,
1039, нижче бортів 40 см, розрівняне,
вантаж маркований, крім наявних
поглиблень над 2, 3 люками з одного боку
вагону розміром 80х80х30 см, над 4, 5 люками
розміром 250х150х40 см, з другого боку
вагона. Двері та люки закриті, течі
вантажу не було. З моменту прибуття до
комісійного зважування, вагон
знаходився під охороною чергових
прийомоздавальників, повідомлені ЛВ на
станції Денисенко, ВОХР Мінаєв.
Комісійне зважування проводили
прийомоздавальник Усенко,
вантажоодержувач Борщевська, ЛВ
Штопенко, заст. ДС Гулега.

Таким чином, відповідно до
комерційного акту серії АА № 061020/42 від
16.04.2014 року встановлено, що недостача
вантажу у вагоні № 65335770 склала 2 450 кг.

У відповідності до опису недостачі
вантажу, викладеного у комерційному
акті серії АА № 061020/42 від 16.04.2014 року,
при комісійному зважуванні, вагона,
прибувшого по досилці до основної
відправки, вказаних на звороті цього
акту, на 100 т тензометричних вагах
вантажоодержувача, перевірених
органами Держстандарту 14/08-13 р,
контроль придатності 12/02-14 р. Виявлено
менше проти документа на 4 900 кг
антрациту, який у вагоні вміститься
міг. По документу - антрацит
навантажений нижче бортів, маркований
вапном по периметру вагону з захватом
бортів і розпилом по центру. У
дійсності, навантаження тотожно акту
загальної форми № 44717 станції
Красноармійськ, нижче бортів 50 см,
розрівняне, над 6, 7 люками марковано
вапняним розчином. З одного боку вагона
маркування переривається, поглиблення
над 1, 2 люками розміром 170х140х40 см, над 3, 4
люками розміром 340х120х40 см, над 7 люком
розміром 150х100х40 см. На момент прибуття
течі вантажу не було, двері та люки були
закриті, вагон технічно справний, про
що складений акт № 5. З моменту
прибуття, до комісійного зважування,
вагон знаходився під охороною чергових
прийомоздавальників, повідомлені ЛВ
Денисенко, ВОХР Анциферов. Комісійне
зважування проводили
прийомоздавальник Мацан,
вантажоодержувач Марченко, ЛВ Зорін,
заст. ДС Гулега.

Отже, відповідно до комерційного акту
серії АА № 061020/42 від 16.04.2014 року
встановлено, що недостача вантажу у
вагоні № 67370130 склала 4 900 кг.

На підставі даних наведених
комерційних актів позивач надав до
суду розрахунок вартості недостачі
вантажу, відповідно до якого загальний
розмір заборгованості внаслідок
недостачі становить 3 484,90 грн. та
просить стягнути дану суму з
відповідача, що і є причиною спору.

Відповідач проти заявлених позовних
вимог заперечує, стверджує що
відповідальність за нестачу вантажу
повинна бути покладена на відправника,
який не підготував вантаж до
перевезення у вагоні відкритого типу.

Відповідно до ст. 307 Господарського
кодексу України, положення якої
кореспондуються із положеннями ст. 909
Цивільного кодексу України, за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу, пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини (ст. 924 Цивільного кодексу
України).

Спірні відносини сторін виникли при
перевезенні вантажів залізницею, тому
мають регулюватися Статутом залізниць
України, який затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.98
року № 457 та визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниці, а також
підприємств, організацій, установ, які
користуються залізничним транспортом.

Згідно зі статтею 31 Статуту залізниць
України залізниця зобов'язана подавати
під завантаження справні, придатні для
перевезення відповідного вантажу,
очищені від залишків вантажу, сміття,
реквізиту, а у необхідних випадках -
продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас частиною 5 статті 31 Статуту
залізниць України встановлено, що
придатність рухомого складу, зокрема
вагонів, для перевезення вантажу в
комерційному відношенні визначається
відправником, якщо завантаження
здійснюється його засобами.

Відповідно до статті 133 Статуту
залізниць України передача іншим
організаціям або громадянам права на
пред'явлення претензій та позовів не
допускається, за винятком випадків
передачі такого права
вантажовідправником
вантажоодержувачу або
вантажоодержувачем
вантажовідправнику, а також
вантажовідправником або
вантажоодержувачем вищій організації
або уповноваженій особі, яка виступає
від їх імені.

Передача права на пред'явлення
претензій і позовів засвідчується
переуступним підписом на документі
(накладній, вантажній, багажній
квитанції), а для уповноваженої особи -
довіреністю, оформленою згідно із
законодавством.

Відповідно до статті 129 Статуту
залізниць України обставини, які
можуть бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
посвідчуються комерційним актом.

У комерційному акті детально
описуються стан вантажу або багажу і
обставини, за яких виявлена
незбереженість, а також обставини, які
могли бути причиною виникнення
незбереженості вантажу, багажу чи
вантажобагажу. Ніякі припущення та
висновки про причини незбереженості
або про вину відправника і залізниці до
акта не вносяться.

Відповідно до абзацу 6 пункту 3.3
роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
року (зі змінами та доповненнями) №
04-5/601 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею"
порядок складання комерційних актів
передбачено Правилами складання актів.
Якщо у комерційному акті відсутній
докладний опис обставин, за яких
сталося незбереження вантажу, зокрема,
про стан запірно-пломбувальних
пристроїв та пломб, технічного стану
вагона (контейнера) тощо, залізниця
несе відповідальність за незбереження
вантажу, доки не доведе відсутність
своєї вини.

У комерційному акті зазначається, чи
правильно навантажений, розміщений і
закріплений вантаж, а також про
наявність та стан захисного маркування
для вантажів, що перевозяться у
відкритих вагонах. У разі
неправильного завантаження,
розміщення, закріплення вантажу в акті
зазначається, яке порушення було
допущено (пункт 9 Правил складання
актів (стаття 129 Статуту залізниць),
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2002 року № 334).

Відповідно до наявних в матеріалах
справи комерційних актів серії АА №
061020/42 від 16.04.2014 року та серії АА № 061003/27
від 17.02.2014 року вбачається, що вагони в
яких виявлені недостачі вантажу,
справні. Крім того, зазначені
комерційні акти містять дані стосовно
поглиблень та порушень маркування
вагонів.

У разі витікання, псування або
підмочування вантажу внаслідок
технічної несправності вагона
(контейнера), крім комерційного акту,
складається також акт про технічний
стан вагона (додаток 2 до Правил
складання актів) (абзац 4 пункту 3.3
роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
року (зі змінами та доповненнями) №04-5/601
"Про деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з перевезення
вантажів залізницею").

Відповідно до статті 131 Статуту
залізниць України претензії, що
виникли з приводу перевезення
вантажів, заявляються залізниці
призначення вантажу.

В силу ст. 110 Статуту залізниць України
відповідальність за збереження
вантажу з часу його прийняття для
перевезення і до моменту видачі
вантажоодержувачу покладається на
залізницю.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Європейський суд з прав людини
під терміном "власність" розуміє також
грошові кошти, що підлягають оплаті за
незбереження схоронності вантажу.
Невиконанням обов'язку щодо
схоронності вантажу відповідач
порушує права позивача щодо отримання
вантажу у повному об'ємі, безпідставно
не відшкодовуючи понесену втрату.

На підставі викладеного позовні вимоги
про стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості внаслідок
незбереження схоронності вантажу
підлягають задоволенню у повному
обсязі у розмірі 3 484,90 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача у сумі 1
827,00 грн.

Керуючись статтями 4, 15, 16, 32-34, 36, 43-44, 49,
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ-38, пр. Карла Маркса, 108,
ідентифікаційний код 01073828) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів" (53213,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
вул. Електрометалургів, 310,
ідентифікаційний код 00186520)
заборгованість внаслідок недостачі
вантажу в розмірі 3 484,90 грн. та судовий
збір у розмірі 1 827 ,00 грн., про що видати
наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено - 20.08.2014 року.

Суддя
О.М. Крижний