ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р.Справа № 922/2155/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Болтенко А.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків до
Обласного комунального
виробничо-експлуатаційного
підприємства "Держпром", м. Харків про
стягнення 3555,03 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Квіцінська А.І.

відповідача - Воловіченко Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
3555,03 грн. з яких: 1399,82 грн. інфляційні,
382,48 грн. три відсотки річних, 1772,73 грн.
пені, які нараховані відповідачу за
неналежне виконання зобов'язань по
договору про постачання електричної
енергії № 6-1761С від 29.03.2004 року. Витрати
по оплаті судового збору позивач
просить суд покласти на відповідача.

20.06.2014 року до канцелярії
господарського суду від Обласного
комунального ВЕП "Держпром" надійшов
відзив на позовну заяву, в якому
відповідач вказує на те, що між
сторонами було укладено Додаткову
угоду від 31.05.2013 року до Договору № 061761
від 29.03.2004 року, якою були внесені зміни
до п. 4.5. Додатку № 2 від 17.09.2012 року до
Договору, відповідно до яких споживач
має здійснювати розрахунок за
фактичними показниками засобів обліку
електричної енергії шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок впродовж наступного
місяця за розрахунковим періодом.
Тобто, на думку відповідача, рахунки за
січень, лютий та березень 2014 року
сплачені своєчасно. Оскільки відсутнє
прострочення платежів за цей час, то
безпідставним є і нарахування пені, 3%
річних та інфляційних витрат за ці
періоди. Відповідачем допущено
прострочення платежів лише щодо сплати
рахунку за грудень 2013 року (84 689,83 грн.)
на 18 календарних днів (01.02.2014 -18.02.2014).
Тобто, загальна сума заборгованості
складає 994,89 грн. (542,94 грн. пеня, 125,29 грн.
три відсотки річних, 326,66 грн.
інфляційні). Крім того, відповідач у
відзиві просить зменшити розмір
штрафних санкцій на 100% у зв'язку з
тяжким матеріальним станом
підприємства відповідача.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 09.07.2014 року до 23.07.2014 року до
11:30 години та з 23.07.2014 року до 31.07.2014 року
до 12:00 години.

Присутній в судовому засіданні
представник позивача підтримав позов у
повному обсязі та просив суд його
задовольнити. 09.07.2014 року до суду
представником позивача були надані
заперечення на відзив відповідача, в
яких він заперечував проти викладених
у відзиві обставин та зазначав, що
Додатковою угодою до Додатку 2 до
Договору про постачання електричної
енергії змінено п. 4.5 Додатку 2, а саме
змінено порядок розрахунків в частині
передплати.

Присутній в судовому засіданні
представник відповідача підтримав
відзив на позовну заяву та просив суд
зменшити розмір штрафних санкцій,
нарахованих у період з 01.02.2014 року по
18.02.2014 року, в іншій частині позовних
вимог - відмовити в задоволенні позову.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

29.03.2004 року між Акціонерною компанією
"Харківобленерго" (позивачем) та
Виробничим експлуатаційним
підприємством "Держпром" (відповідачем)
було укладено Договір про постачання
електричної енергії № 6-1761, згідно
якого позивач (постачальник)
зобов'язався постачати електричну
енергію відповідачу (споживачу), а
відповідач оплачувати позивачу її
вартість та здійснювати інші платежі
згідно з умовами цього Договору та
додатками до Договору, що є його
невід'ємними частинами (п. 1).

На підставі п. 9.11 Договору, даний
Договір був пролонгований сторонами на
2014 рік.

Пунктом 2.2.2. Договору сторони узгодили,
що постачальник електричної енергії
зобов'язується постачати електричну
енергію в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5 Договору, з
урахуванням розділів 6, 7 Договору,
відповідно до додатка 1 "Договірні
величини споживання" та додатка 2
"Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 4.5 Додатку 2 до
Договору, розрахунки за електричну
енергію здійснюються споживачем на
підставі виставлених постачальником
електричної енергії рахунків. Споживач
здійснює 2 планових платежі на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання у таких співвідношеннях:
до 20 числа розрахункового періоду 30%
від вартості очікуваного обсягу
електричної енергії, що буде спожита у
розрахунковому періоді; остаточний
розрахунок споживач здійснює за
фактичними показами засобів обліку
електричної енергії шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання.

Згідно п. 5 Додатку 2 до Договору,
остаточний розрахунок споживача за
електричну енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі рахунка, який
виставляється постачальником
електричної енергії на основі даних
про фактичне споживання електричної
енергії. Споживач повинен отримати
рахунок на оплату електричної енергії.
Цей рахунок має бути оплачений
протягом 5 операційних днів з дня його
отримання.

Відповідно до Додаткової угоди від
31.05.2013 року до Додатку № 2 до Договору
про постачання електричної енергії №
061761 пункт 4.5. Додатку № 2 від 17.09.2012 року
до Договору № 061761 викладений в
наступній редакції: „Розрахунки за
електричну енергію здійснюються
споживачем на підставі виставлених
постачальником електричної енергії
рахунків. Споживач здійснює розрахунок
за фактичними показами засобів обліку
електричної енергії шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок впродовж наступного
місяця за розрахунковим періодом".

Як встановлено судом, рахунок за
спожиту електроенергію за січень 2014
року на суму 80849,30 грн. сплачено
відповідачем 18.02.2014 року, рахунок за
спожиту електроенергію за лютий 2014
року на суму 72647,93 грн. сплачено
відповідачем 26.03.2014 року, рахунок за
березень 2014 року на суму 63866,65 грн.
сплачено відповідачем 25.04.2014 року,
тобто протягом місяця наступного за
звітним, відповідно до п. 4.5 Додатку № 2
від 17.09.2012 року до Договору № 061761 в
редакції Додаткової угоди від 31.05.2013
року.

Отже, суд дійшов висновку, що
відповідачем оплата за поставлену
електричну енергію за період
січень-березень 2014 року була проведена
своєчасно, відповідно до умов Договору.

Проте, як встановлено судом,
відповідачем допущено прострочення
платежів щодо сплати рахунку за
грудень 2013 року (84 689,83 грн.) на 18
календарних днів (01.02.2014 року-18.02.2014
року).

Відповідно до п. 4.2.1. укладеного між
сторонами Договору, при порушенні
термінів розрахунку за спожиту
електричну енергію Споживач сплачує
постачальнику суму боргу з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".
Суб'єктами зазначених правовідносин є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності.

За статтями 1 та 3 вказаного Закону,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Вказані норми є імперативними,
стягнення неустойки (пені) у разі
прострочення грошового зобов'язання
може проводитись судом в межах розміру,
визначеному законом.

Частиною 2 статті 343 Господарського
кодексу України визначено, що пеня за
прострочку платежу встановлюється за
згодою сторін господарських договорів,
але її розмір не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено договором або
законом, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Відповідно до статті 625 Кодексу
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено обов'язок доказування
кожною стороною тих обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 542,94 грн.
пені, 326,66 грн. інфляційних, 125,29 грн.
трьох відсотків річних обґрунтовані,
підтверджуються доданими до
матеріалів справи доказами, не
спростовані відповідачем, та є такими,
що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про
зменшення розміру штрафних санкцій на
100% суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як визначено у Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України
від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" (п.
3.17.4.), вирішуючи, в тому числі й з
власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. У
зазначеній нормі ГПК йдеться про
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені), а тому вона не
може застосовуватися у вирішенні
спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум
збитків та шкоди (стаття 22, глава 82
Цивільного кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, суд
дійшов висновку про відмову у
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафних санкцій на 100%,
оскільки відповідачем суду не доведена
винятковість випадку прострочення
платежу за поставлену електричну
енергію.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 року "Про судове рішення",
результати розгляду господарським
судом заяв (клопотань) учасників
судового процесу повинні зазначатися в
мотивувальній, а не в резолютивній
частині рішення суду, прийнятого по
суті справи, за винятком тих випадків,
коли суд вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову (статті
67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку
виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на обидві сторони,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального
виробничо-експлуатаційного
підприємства "Держпром" (61022, м. Харків,
м-н Свободи, 5, п/р 5216 у АТ "Банк
золоті ворота", МФО 351931, код 04014097) на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 149, п/р ПАТ
"Мегабанк", МФО 351629, код 00131954) - суму
інфляційних у розмірі 326,66 грн.; три
відсотки річних у розмірі 125,29 грн., пеню
у розмірі 542,94 грн. та 511,30 грн. судового
збору.

В решті позову - відмовити.

Повне рішення складено 04.08.2014 р.

Суддя С.Ч. Жельне