ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2014 року Справа №
904/816/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М..

за участю представників сторін:

від позивача: Медведєва Л.В.,
представник, дов. №б/н від 01.07.14р.

від відповідача: Сорока В.М.,
представник, дов. №00.01.0130 від 15.04.14р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпродзержинського державного
технічного університету на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.04.2014року року по справі
№ 904/816/14

за позовом Дніпродзержинського
державного технічного університету,
м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

до Комунального підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА",м.Дніпро
дзержинськ Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Державна фінансова
інспекція у Дніпропетровській області

про стягнення 751 078,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови суду від 02.09.2014р.
апеляційну скаргу Дніпродзержинського
державного технічного університету
передано на розгляд колегії суддів у
складі головуючого судді Антонік С.Г.,
суддів Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

Ухвалою суду від 10.09.2014р. даною колегією
суддів апеляційну скаргу
Дніпродзержинського державного
технічного університету прийнято до
свого провадження.

Ухвалою суду від 18.08.2014р. до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача залучено
Державну фінансову інспекцію в
Дніпропетровській області.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014р
(судя Бєлік В.Г.) в позові відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивоване наданням відповідачем
позивачу послуг відповідно до
укладеного договору, який в судовому
порядку недійсним визнано не було. Як
зазначає господарський суд, Договір
виконувався сторонами відповідно до
погоджених сторонами умов, факт
надання відповідачем та отримання
позивачем житлово-комунальних послуг з
постачання теплової енергії, зокрема
до гуртожитків, позивачем не
заперечувався.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду,
Дніпродзержинський державний
технічний університет звернувся з
апеляційною скаргою до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду. Просить скасувати
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014р.
та задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник зазначає,
що відповідачем завищено тарифи на
відпуск теплової енергії за договором
№ 83-Т на відпуск теплової енергії від
01.02.2011р., що є порушенням чинного
законодавства України. Внаслідок
допущених відповідачем порушень
позивачу завдано матеріальної шкоди
(збитків) на суму 751 078,99 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи наведені в
апеляційній скарзі. Просив
задовольнити апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач та його представник в
судовому засіданні зазначили, що
теплопостачання позивачу надавалося
відповідно до умов укладеного
договору, за яким позивач є отримувачем
і споживачем послуги. Умовами договору
не передбачалося розмежування тарифів
для гуртожитку та для адміністративних
приміщень. Оскільки ДДТУ є державним
навчальним закладом, він
кваліфікується як споживач
теплопостачання другої групи (бюджетні
установи). А відтак йому нараховувалася
платня відповідно до наданих даних
щодо розподілу площ гуртожитків.. Ні
законодавством, ні договором не
передбачено підстав для здійснення
нарахування плати для нежитлових
приміщень гуртожитків позивача за
«першою» групою. Плату за опалення
мешканці гуртожитків сплачують не
відповідачу, а балансоутримувачу
(позивачу), який нараховує плату для них
за тарифами 1-ї групи, а потім отримує
відшкодування з бюджету різниці,
оскільки сам платить відповідачу по
тарифам 2-ї групи. Позивачем не надано
доказів того, що в спірний період
будівля гуртожитку використовувалася
саме для проживання студентів, а не для
інших цілей. Просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
суду без змін.

Державна фінансова інспекція у
Дніпропетровській області своїм
правом на участь в с удовому засіданні
не скористалась. Подала клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю належної підготовки до
суду.

Колегія суддів вважає, що клопотання не
підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що
розгляд справи було призначено на 14год.
20 хв. 10.09.2014р., заявник отримав ухвалу
суду 27.08.2014р., тому у нього було
достатньо часу для ознайомлення з
матеріалами справи та підготовки до
судового засідання.

Відповідно до ст. 99 ГПК України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів встановила
наступне.

Між Комунальним підприємством
Дніпродзержинської міської ради
"ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА"
(постачальник) та Дніпродзержинським
державним технічним університетом
(споживач) укладено договір № 83-Т на
відпуск теплової енергії від 01.02.2011р.

Згідно п.1.1 Договору, предметом
договору є продаж постачальником
споживачеві теплової енергії для
потреб опалення вентиляції та гарячого
водопостачання в кількості, у строки на
інших умовах, що зазначені в цьому
договорі.

Відповідно до п.2.2 Договору,
постачальник проводить відпуск
теплової енергії для потреб опалення,
вентиляції та гарячого водопостачання
згідно з діючими ДБН по об'єктах
споживача, згідно адрес: вул. Квітів, 12а,
вул. Енергетиків, 2а, - без приладу; вул.
Дніпровська, 2, вул. Квітів, 12а, пр.
Пеліна, 29, пр. Пеліна, 16, вул.
Дніпробудівська, 13а, вул. Миру, 25, -
джерело - ДТЕЦ. До Договору
прикладаються додатки, котрі є
невід'ємною частиною договору: додаток
1 - акт балансового розмежування
теплових мереж, споживач самостійно
його підготовлює і узгоджує з
постачальником; 2 - перелік необхідної
інформації до договору; 3 - дані для
розрахунку теплового навантаження.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили,
що розрахунки за теплову енергію, що
споживається, проводяться в грошовій
формі відповідно до тарифів,
встановлених рішенням виконавчого
комітету Дніпродзержинської міської
ради (Облдержадміністрацією), або в
іншій формі згідно з чинним
законодавством. В цьому ж пункті
договору зазначено, що рішенням
виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради від
27.10.2009р. № 528 (ІІІ гр..), Постановою НКРЕ
від 14.12.2010р. № 1857 (І гр.., ІІ гр..)
визначено, що тариф за 1 Гкал складає І
гр. - 273,89 грн., ІІ гр. - 583,55 грн., ІІІ гр.. -
766,26 грн. з ПДВ. Інформація про зміну
тарифів доводиться до позивача через
засоби масової інформації і не є
підставою для переукладення договору.
Постачальник має право застосувати
нові узгоджені тарифи без додаткового
погодження із споживачем.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць. Споживач самостійно одержує
платіжну вимогу у постачальника, після
10-го числа наступного за розрахунковим
місяця. Споживач упродовж
розрахункового періоду сплачує
постачальнику вартість зазначеної в
договорі кількості теплової енергії з
урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця.
Остаточний розрахунок здійснюється до
20 числа наступного за розрахунковим
місяцем.

Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведено
планову ревізію фінансово -
господарської діяльності
Дніпродзержинського державного
технічного університету за період з
01.01.2011 по 31.08.2013 роки дотримання чинних
норм і нормативів, цін та тарифів на
комунальні послуги за результатами
якої складено акт ревізії фінансово -
господарської діяльності
Дніпродзержинського державного
технічного університету за період із
січня 2011 р. по серпень 2013р. від 02.10.2013р. №
03-21/7 .

В Акті зазначено, що тарифи на теплову
енергію для потреб мешканців
гуртожитку в рахунках на оплату послуг
з теплопостачання застосовувалися у
завищеному розмірі, а саме як для
"бюджетної установи".

Так, по гуртожитку № 2 (вул. Квітів 12а,
загальна опалювальна площа становить
3359,3 кв.м.), Постачальником за опалення
житлової площі гуртожитку 1776,0 кв.м
нараховувалась оплата по тарифу для
населення за 1 Гкал -273,9 грн з ПДВ), а за
опалення площі службових приміщень,
площею 1583,3 кв.м. (площа коридорів,
вбиралень, душевих та ваних кімнат,
пралень тощо) за період січень-квітень
2011р. нараховувалась по тарифу за 1 Гкал
-583,5 грн (з ПДВ) та за період з жовтня 2011р.
по квітень 2013р. по тарифу за 1 Гкал -
890,9грн (з ПДВ), тобто застосовувався
тариф як для бюджетної установи.

По гуртожитку №3 (вул.
Дніпробудівська,13а, загальна
опалювальна площа - 7089,3 кв.м.), за
опалення житлової_площі 2937,6 кв.м оплата
здійснювалася по тарифу для населення
за 1 Гкал_- 273,9грн (з ПДВ), а за опалення
службових приміщень площею 4151,7 кв.м
(площа підвалу (953,0 кв.м.), площа
комунально-побутових кімнат (їдальня -
155,1 кв.м)., вмивальники, вбиральні,
коридори, кладові, вестибюлі, сходові
клітини, ліфт, кухні, душові кімнати,
ванні кімнати) за 1 Гкал по тарифу 583,5
грн (з ПДВ); за період січєнь-кеітєнь
2011р. та за період із жовтня 2011р. по
квітень 2013р. за 1 Гкал по тарифу 890,9 грн
(з ПДВ) як тариф як для бюджетної
установи.

По гуртожитку №4 (вул.Миру,25, загальна
опалювальна площа - 3918,2 кв.м. ) за
опалення житлової площі 2796,8 кв.м
нараховувалась оплата по тарифу для
населення за 1 Гкал - 273,9грн (з ПДВ), за
опалення службових приміщень, що
відносяться до "допоміжної площі,
підвалу та місць спільного
користування приміщень площею 1121,4 кв.м.
нараховувалась оплата по тарифу за 1
Гкал 583,5 грн (з ПДВ ), за період
січень-квітень 2011р та за період з
жовтня 2011р по квітень 2013р. по тарифу за 1
Гкал - 890,9грн (з ПДВ) - тариф як для
бюджетної установи.

В наслідок безпідставного поділу
опалювальної площі гуртожитків на
житлову та нежитлову та через
завищення тарифів, при відсутності
чіткого розмежування тарифів в
укладеному договорі університетом за
період з січня 2011р. по квітень 2013р. за
спожиті послуги з теплопостачання
зайво перераховано 751 078,99грн. (а.с.107-107).

13.11.2013р. позивач направив на адресу
відповідача письмову претензію №
111-26-1/1085 від 12.11.2013р. (а.с.112-115) про
термінове перерахуванння позивачу
безпідставно отриманих відповідачем
внаслідок неправомірного застосування
тарифу на теплову енергію коштів на
загальну суму 751 078,99 грн., яку залишено
відповідачем без відповіді.

Позивач просить стягнути з КП
"Дніпродзержинськтепломережа" зайво
перераховані кошти у сумі 751 078,99 грн.

При цьому посилається на приписи
статей 4, 6, 127 Житлового кодексу
Української РСР від 30.06.83, розділ 3
Класифікатора державного майна,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 15.03.06,
розділу 2 Державного класифікатора
України "Класифікація основних фондів",
затвердженого наказом Державного
комітету України по стандартизації,
метрології та сертифікації від 19.08.97
№507, пункту 2.2 "Інструкції щодо
заповнення форм державного
статистичного спостереження №1
-житлофонд (річна), затвердженої
наказом Держкомстату України від
21.07.2008р., пункт 38 Примірного положення
про гуртожитки, затвердженого
постановою Ради Міністрів Української
РСР від 03.06.86р. №208 зазначав, що оплата
послуг з теплопостачання в гуртожитку
повинна здійснюватись за тарифами,
затвердженими рішеннями виконавчого
комітету Дніпродзержинської міської
ради для «населення», а не як для
«бюджетної установи», відтак вважав
безпідставним застосування
відповідачем при розрахунках за
теплопостачання завищеного тарифу. При
цьому, позивач також посилався на
приписи статей 16, 22, 629, 632 Цивільного
кодексу України, статей 19, 21, 31 Закону
України "Про житлово -комунальні
послуги", статті 25 Закону України "Про
теплопостачання".

Згідно зі ст. 1, 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.
Відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України,
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Статтею 276 ГК України визначено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору. Розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Укладаючи договір від 01.02.2011р. сторони
зазначили, що розрахунки здійснюються
відповідно діючим тарифам згідно
рішення виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради № 528
від 27.10.2009р. та Постанови НКРЕ № 1857 від
14.12.2010р. У зв'язку зі зміною тарифів на
підставі Постанови НКРЕ №121 від 30.09.2011р.
сторонами була 21.10.2011р. укладена
Додаткова угода до договору № 83т від
01.02.2011р.

В Додатку 3 до Договору сторони
визначили загальну опалювальну площу
по приладам та без приладів обліку для
1гр., ІІгр., ІІІгр. споживачів та теплове
навантаження.

На виконання умов договору відповідач
здійснив поставку теплової енергії
позивачу на обумовлені об'єкти та
виставляв відповідні рахунки з
урахуванням груп споживачів. При цьому
в гуртожитках по першій групі
нарахування здійснювалися за
приміщення які займали студенти та
працівники позивача, по ІІІгр.
приміщення зайняті орендарями, інші
приміщення по ІІгр. - бюджетні установи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
теплопостачання» балансоутримувачем
(будинку, групи будинків, житлового
комплексу) є власник відповідного
майна або юридична особа, яка за
договором з власником утримує на
балансі відповідне майно і уклала
договір купівлі-продажу теплової
енергії з теплогенеруючою або
теплопостачальною організацією, а
також договори на надання
житлово-комунальних послуг з кінцевим
споживачем. Споживачем теплової
енергії є фізична або юридична особа,
яка використовує теплову енергію на
підставі договору.

Відповідно до укладеного між сторонами
договору, виконавцем
житлово-комунальної послуги з
постачання теплової енергії на об'єкти
зазначені в договорі є відповідач, а
споживачем - позивач, який є бюджетною
установою.

Позивачем не надано доказів того, що
між ним та мешканцями гуртожитку
укладено договори про надання
житло-комунальних послуг з
теплопостачання тобто останні не є
споживачами цих послуг у розумінні
Закону України "Про теплопостачання".

Господарський суд вірно дійшов
висновку, що споживачем послуг усієї
теплової енергії, яка постачається на
об'єкти зазначені в договорі є позивач,
як балансоутримувач.

Щодо доводів скаржника про те, що
гуртожитки відносяться до об'єктів
житлового фонду і оплата послуг з
теплопостачання в гуртожитку повинна
здійснюватись за тарифами,
установленими для будинків державного
та громадського житлового фонду, то ці
обставини повинні враховуватись під
час укладення або зміни умов договору.

Крім того, листом від 03.12.2007р.
Міністерство з питань
житлово-комунального господарства
України від 03.12.2007р., з посиланням на п.6
Постанови Кабінету Міністрів України
від 25.12.1996р. № 1548, роз'яснило, що
оскільки Міносвіти, …. інші
міністерства та центральні органи
виконавчої влади, до сфери управління
яких належать навчально-виховні
заклади, за погодженням з Мінфіном
встановлюють граничний розмір плати за
проживання в студентських гуртожитках,
то бюджети тим самим беруть на
відшкодування залишок витрат на
житлово-комунальні послуги і планують
їх у відповідних кошторисах.
Гуртожитки бюджетних установ не
відносяться до житлового фонду
територіальної громади.

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки)…

Статтею 224 ГК України також
встановлено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди (збитків) потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою; 4)
вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що у договірних відносинах
протиправність поведінки, як то
випливає з п.4 ч.1 ст.611, ч.1 ст.623 ЦК
України, ст.218 ГК України, проявляється
у невідповідності поведінки умовам
договору чи порушенні правил
здійснення господарської діяльності.

Таким чином у даному випадку для
відповідальності відповідача
необхідно встановити винне (умисне або
необережне) порушення відповідачем
умов договору, внаслідок чого позивачу
завдано шкоди в розмірі 751 078,99 грн.

Матеріалами справи не встановлено і
відповідачем не зазначено, які ж умови
договорів ( зобов'язання) порушено
відповідачем.

Вимоги ДФІ в Дніпропетровській
області, адресовані позивачу, самі по
собі не є підставою для цивільної
відповідальності відповідача.

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справи не доведено
протиправність дій позивача, оскільки
ним не допущено порушень умов,
укладеного між сторонами договору на
відпуск теплової енергії, та як
наслідок цього, заподіяння
відповідачем матеріальних збитків
позивачу.

Щодо посилання апелянта на завищення
відповідачем в односторонньому
порядку без внесення змін до договору
тарифів з січня 2011р. не відповідають
матеріалам справи. Як вбачається з
наявних розрахунків, відповідачем
застосовувалися тарифи, передбачені
договором в залежності від групи
споживачів. Пунктом 5.1 Договору було
передбачено. що інформація про зміну
тарифів доводиться через засоби
масової інформації і не є підставою
для переукладання договору. Рішення
міської ради щодо встановлення тарифів
є регуляторним актом і підлягають
обов'язковому оприлюдненню. Тому
посилання позивача про необізнаність
у зміні тарифів є безпідставним.

У зв'язку з вищенаведеним апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.
Рішення господарського суду слід
залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинського
державного технічного університету
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від
10.04.2014року року по справі № 904/816/14
залишити без змін.

Повний текст постанови складено
15.09.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха