ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 р.
Справа № 923/1120/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Немченко Л.М. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ФПГ Металпромресурс"
м.Макіївка Донецької області

до приватного підприємства "Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське" с. Новогригорівка
Генічеського району Херсонської
області

про стягнення 569000грн. 00коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Кузьмін В.А., представник

від відповідача - Макаренко О.М.,
представник

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФПГ Металпромресурс"
(позивач) звернулось з позовом до
приватного підприємства "Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське" (відповідач) про
стягнення 569000грн. 00коп. заборгованості,
посилаючись на невиконання
відповідачем зобов'язань за договором
фінансової позики № 1 від 16.06.2014року
щодо повернення позивачу суми позики.

Ухвалою від 01.08.2014року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в засіданні суду 19.08.2014року.

Ухвалою від 19.08.2014року розгляд
справи відкладався.

Однак, при друкуванні ухвал від
01.08.2014року та від 19.08.2014року судом
допущено помилку в найменуванні
відповідача, а саме зазначено приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське", замість вірного
найменування - приватне підприємство
"Приватне сільськогосподарське
підприємство "Новогригорівське".

Згідно з ст. 89 ГПК України суддя за
заявою сторони або за своєю
ініціативою виправляє допущені в
рішенні, ухвалі описки чи арифметичні
помилки, не зачіпаючи суті рішення.

З наданих до матеріалів справи копій
статутних та реєстраційних документів
відповідача підтверджується, що
найменування відповідача - приватне
підприємство "Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське".

З огляду на викладене, помилка,
допущена в ухвалах суду від 01.08.2014року
та від 19.08.2014року, підлягає виправленню,
у зв'язку з чим слід читати
найменування відповідача - приватне
підприємство "Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське".

Крім того, позивачем подано заяву,
якою він просить суд вжити заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на рухоме і нерухоме майно та
поточні і розрахункові рахунки, які
належать відповідачу, а також
заборонити відповідачу в особі
директора Шулік О.В., який діє на
підставі статуту, вчиняти певні дії
(продаж продукції) а саме: продаж -
зернових культур, коренеплодів і
бульбоплодів, продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості,
птиці, худоби, які є продуктом
виробництва та вирощування
підприємством відповідачем.

Позивач посилається на те, що
невжиття заходів забезпечення позову
утруднить чи зробить неможливим
виконання рішення, оскільки відповідач
більш як вісім місяців не виплачує
заробітну плату, існує заборгованість
по відшкодуванню плати за користування
земельними паями та заборгованість по
кредитним зобов'язанням. Позивач
зазначає, що засновник відповідача
неодноразово звертався до
Генічеського РВ УМВС України в
Херсонській області з заявами, що
директор систематично розкрадає майно
підприємства.

Господарський суд відповідно до
ст.ст. 66, 67 ГПК України за заявою
сторони, прокурора або з своєї
ініціативи має право вжити заходів
до забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" умовою
застосування заходів до забезпечення
позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, ціні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитися за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Саме лише посилання в заяві на
потенційну можливість ухилення
відповідача від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування не є достатньою
підставою для задоволення відповідної
заяви.

Відповідно до п. 4 постанови Верховного
Суду України "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
повинен з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду.

Позивачем не надано документального
підтвердження того, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання рішення суду, а відповідачем
здійснюються дії, спрямовані на
відчуження майна.

До того ж, в п. 7.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" роз'яснено, що
накладення судом арешту на рахунки
боржника чинним законодавством не
передбачене. Суд може накласти арешт на
кошти які обліковуються на рахунках
боржника в межах розміру сум позовних
вимог та можливих судових витрат.
Відомості про наявність рахунків, їх
номери та назви відповідних установ, в
яких вони відкриті, надаються судом
заявнику.

Однак, позивач в порушення
вищезазначеного просить накласти
арешт на рахунки відповідача, а не на
кошти. Також позивач не надав суду
відомостей про рахунки відповідача.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" адекватність
заходу до забезпечення позову
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається.

В даній справі мова йде про стягнення
заборгованості за договором, тому
арешт майна відповідача та заборона
вчиняти певні дії не забезпечує
виконання рішення суду у даній справі
згідно з предметом спору, яким є не
майно, а стягнення грошових коштів.

Також позивач не надав відомостей про
індивідуальні ознаки майна
відповідача, на яке він просить
накласти арешт.

З огляду на викладене, заява
позивача про вжиття заходів до
забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

Позивач в засіданні суду
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач письмового відзиву на
позов не надав, в засіданні суду проти
позову заперечує, хоча факт отримання
коштів від позивача не заперечує.

Після закінчення розгляду справи в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

16 червня 2014 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "ФПГ
Металпромресурс" (позивач) -
позикодавець та приватним
підприємством "Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське" (відповідач) -
позичальник був укладений договір
фінансової позики № 1 від 16 червня 2014
року.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавець є юридична особа, -
незалежно від суми.

Відповідно до п. 1. договору
позикодавець в порядку та на умовах,
визначених цим договором та чинним
законодавством України, передає у
власність позичальнику грошові кошти у
сумі 569000,00 грн., а позичальник повернути
позику позикодавцеві у визначений цим
договором строк.

Так відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

На виконання умов договору товариство
з обмеженою відповідальністю "ФПГ
Металпромресурс" перерахувало на
поточний рахунок приватного
підприємства "Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське" грошові кошти в сумі
569 000,00 грн.

Грошові кошти було перераховано
чотирма платежами:

- платіжне доручення № 120 від 17.06.2014
року на суму 250 000,00 грн.;

- платіжне доручення № 128 від 03.07.2014 року
на суму 100 000,00 грн.;

- платіжне доручення № 129 від 03.07.2014 року
на суму 200 000,00 грн.;

- платіжне доручення № 131 від 04.07.2014 року
на суму 19000,00 грн.

Відповідно до п. 3 договору позичальник
повинен повернути позику до 16 липня 2014
року.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а за їх
відсутності - відповідно до звичаїв
ділового обороту, або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Належне виконання зобов'язання
означає виконання його належними
суб'єктами, у належному місці, в
належний строк (термін), щодо належного
предмета і належним способом.

Якщо при виконанні зобов'язання
порушується хоча б одна із зазначених
вимог, таке виконання вважається
неналежним.

Згідно з статтею 629 ЦК України
укладений між сторонами договір № 1
від 16.06.2014року з моменту його укладення
набирає силу закону. Вони є
обов'язковим для виконання обома
сторонами і сторони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань за договором.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Ці докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Доказів перерахування боргу в
сумі 569000грн. 00коп, як і будь-яких
заперечень проти позову, відповідачем
не надано станом на день розгляду
спору, тому позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному розмірі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 66, 67, 82-85, 89 ГПК
України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Виправити помилку, допущену в
ухвалах суду від 01.08.2014року та від
19.08.2014року, у зв'язку з чим слід читати
найменування відповідача - приватне
підприємство "Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Новогригорівське".

2. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

3. Стягнути з приватного підприємства
"Приватне сільськогосподарське
підприємство "Новогригорівське" с.
Новогригорівка Генічеського району
Херсонської області вул. Комсомольська
22, , на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФПГ Металпромресурс"
м. Макіївка Донецької області вул.
Мінська 11А, , - суму
позики в розмірі 569000грн. 00коп. та
11380грн. 00 коп. в рахунок відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

5. В задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю "ФПГ
Металпромресурс" про вжиття заходів до
забезпечення позову відмовити.

Повне рішення складено 05.09.2014року.

Суддя
Л.М. Немченко