РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
Справа № 5004/1003/12

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя
Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Царик Ю.Б. (дов. б/н від
11.09.2013р.)

від відповідача: Троянчук Д.М. (дов.№ 51
від 20.05.2014р.)

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача на рішення господарського
суду Волинської області від 21.05.14 р. у
справі № 5004/1003/12 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Модель пак"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю " Моделпак"

про припинення використання чужого
комерційного найменування , внести та
зареєструвати відповідні зміни до
статуту щодо зміни найменування

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "МОДЕЛЬ ПАК" (надалі - позивач)
звернулось в господарський суд
Волинської області з позовною заявою
(т. 1, а.с. 4-7) до ТОВ "МОДЕЛПАК" (надалі
-відповідач), в якій, з врахуванням
заяви про уточнення позовних вимог,
просить зобов'язати відповідача
припинити використання комерційного
найменування "МОДЕЛПАК", внести та
зареєструвати відповідні зміни до
статуту щодо зміни найменування.

03.06.2013р. рішенням господарського суду
Волинської області у справі №5004/1003/12
позов було задоволено, постановлено
зобов'язати відповідача припинити
використання комерційного
найменування "МОДЕЛПАК", внести та
зареєструвати відповідні зміни до
Статуту щодо зміни найменування.

24.07.2013р. постановою Рівненського
апеляційного господарського суду
рішення господарського суду
Волинської області від 03.06.2013 року у
справі №5004/1003/12 було скасовано,
прийнято нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.01.2014р. рішення
господарського суду Волинської
області від 03.06.2013р. у справі №5004/1003/12,
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.07.2013р.,
скасовано, справу передано на новий
розгляд до господарського суду
Волинської області.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 21.05.14 р. позов
задоволено. Зобов'язано відповідача
припинити використання комерційного
найменування "МОДЕЛПАК" та внести та
зареєструвати відповідні зміни до
Статуту щодо зміни найменування.

В обґрунтування свого рішення суд
першої інстанції вказав, що позивач та
відповідач здійснює тотожний вид
діяльності. При цьому, позивач ще до
моменту реєстрації відповідача як
юридичної особи, активно проводив свою
господарську діяльність та
використовував своє комерційне
найменування, мав певну ділову
репутацію серед споживачів, а тому має
пріоритет у використанні свого
комерційного найменування та право на
його захист переважно перед іншими
особами.

Крім того, при прийнятті оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції взяв до
уваги висновок Київського НДЦСЕ з
питань інтелектуальної власності від
17.03.13 р.

Господарський суд Волинської області
прийшов до висновку, що позивач - ТзОВ
"МОДЕЛЬ ПАК" і відповідач - ТзОВ
"МОДЕЛПАК" володіють комерційними
найменуваннями, які схожі настільки, що
це призводить до змішування
споживачами послуг, які ними
надаються, позивач має пріоритет у
використанні комерційного
найменування, вимога позивача про
зобов'язання відповідача припинити
використання чужого комерційного
найменування, внести та зареєструвати
відповідні зміни до статуту щодо зміни
найменування підлягають до
задоволення.

Не погоджуючись із винесеним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
звернувся з апеляційною скаргою (т. 2,
а.с. 179-182) до Рівненського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення господарського суду
Волинської області від 21.05.14 року у
даній справі скасувати та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позову.

Скаржник зокрема зазначає, що
найменування юридичної особи позивача
та відповідача (які суд першої
інстанції прирівняв до комерційних
найменувань) є абсолютно різними і
найменування відповідача ніяким чином
не порушує права та інтереси позивача.

Відповідач звертає увагу на те, що
судом першої інстанції задоволена
позовна вимога позивача припинити
використання комерційного
найменування "МОДЕЛПАК", хоча в
описовій частині рішення суд
стверджує, що комерційним
найменуванням відповідача є
Товариство з обмеженою
відповідальністю"МОДЕЛПАК".

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу,
а також його повноважний представник в
судовому засіданні, проти апеляційної
скарги заперечив, оскільки вважає, що
посилання скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, є безпідставними
та необґрунтованими.

Позивач стверджує, що порушенням його
прав та законних інтересів полягає у
неправомірному використанні
відповідачем комерційного
найменування "МОДЕЛПАК", що є схожим із
комерційним найменуванням позивача
"МОДЕЛЬ ПАК", що може ввести в оману
споживачів та/або призвести до
змішування з його діяльністю.

Крім того, позивач звертає увагу на те,
що право інтелектуальної власності
підлягає захисту незалежно від факту
нанесення збитків. Факт порушення прав
та інтересів позивача є завершеним вже
тоді, коли інша особа використовує
схоже комерційне найменування, що може
призвести до змішування з діяльністю
позивача.

В судовому засіданні від 20.08.14 р.
оголошено перерву до 26.08.14 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, розглянувши
матеріали та обставини справи,
апеляційну скаргу, відзиви на
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що в задоволенні апеляційної скарги
слід відмовити, а оскаржуване рішення
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій
та вбачається з матеріалів справи
13.10.2009 року на території України було
проведено державну реєстрацію
юридичної особи - товариства з
обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ
ПАК", місцезнаходженням якої є:
Львівська область, м. Львів,
Залізничний район, вул. Городоцька, буд.
367, офіс 215, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1,
а.с. 10).

Апеляційний суд констатує, що
комерційним найменуванням позивача є
товариство з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК",
складається з двох частин, де частка
"товариство з обмеженою
відповідальністю" вказує на
організаційно-правову форму (вид)
товариства, а частка "МОДЕЛЬ ПАК" є
дистинктивною та вирізняє його з-поміж
інших підприємств, що здійснюють схожі
види діяльності та/або діють на
відповідній території.

Згідно із витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців видами діяльності
товариства з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК", зокрема,
є: оптова торгівля іншими товарами
господарського призначення (код 46.49
КВЕД). Оптова торгівля гофрокартонною
упаковкою належить до цього виду
діяльності.

Згідно із п.п.1.1., 3.2. Статуту,
затвердженого протоколом (рішенням)
загальних зборів учасників товариства
№ 1 від 02.07.2009р., учасником товариства з
обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ
ПАК" є акціонерне товариство "МОДЕЛЬ
АГ", що зареєстроване в Швейцарії;
предметом діяльності ТзОВ "МОДЕЛЬ ПАК",
зокрема, є: виробництво гофрованого
картону, паперової та картонної тари, в
тому числі: виробництво гофрованого
паперу та картону; виробництво тари з
гофрованого паперу та картону;
виробництво складної картонної тари;
виробництво паперових мішків, пакетів
та іншої паперової і картонної тари;
виробництво ящиків для картотек,
лотків для листів та аналогічних
виробів з картону; оптова та роздрібна
торгівля картоном та виробами з
картону (в т.ч. картонною упаковкою) та
іншими непродовольчими товарами.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суду констатує, що на
договорах, рахунках, видаткових
накладних, товаротранспортних
накладних, пакувальних листах, у
рекламних матеріалах, розміщених у
мережі "Інтернет", друкованих виданнях
містяться написи "Товариство з
обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ
ПАК", за яким цю юридичну особу можна
відрізнити від інших юридичних осіб.

Крім того, 13.04.2011 року на території
України проведено державну реєстрацію
товариства з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛПАК",
місцезнаходженням якого є: Волинська
область, місто Нововолинськ,
смт.Жовтневе, вул. Перемоги, буд.1-Л, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи вказане, колегія суду
констатує, що комерційним
найменуванням відповідача є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛПАК"
складається з двох частин, де частка
"товариство з обмеженою
відповідальністю" вказує на вид
товариства, а частка "МОДЕЛПАК" є
дистинктивною та дає можливість
вирізнити дану юридичну особу з-поміж
інших. Саме це фірмове найменуванням
використовує відповідач, при
здійсненні своєї статутної діяльності.

Згідно із витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців видами діяльності
товариства з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛПАК" є: 45.21.1.
Будівництво будівель; 21.21.0 -
виробництво гофрованого картону,
паперової та картонної тари; 21.25.0 -
виробництво інших виробів з паперу та
картону; 51.90.0 - інші види оптової
торгівлі; 60.24.0.Діяльність
автомобільного вантажного транспорту;
51.47.2 - оптова торгівля папером,
картоном, книгами, журналами та
канцелярським приладдям.

Згідно із п.2.2. Статуту, затвердженого
протоколом загальних зборів учасників
товариства №1 від 08.04.2011р. зі змінами та
доповненнями від 29.09.2011р., предметом
діяльності ТОВ "МОДЕЛПАК" у сфері
виробничої діяльності, зокрема є:
виробництво паперу всіх видів та
різноманітних виробів з паперу, їх
реалізація; в сфері торгівлі: закупівля
та реалізація паперу всіх видів,
картону всіх видів та виробів з них.

Враховуючи докази, наявні в матеріалах
справи, Рівненський апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що позивач і відповідач
функціонують на одному ринку товарів і
послуг, здійснюють тотожний вид
діяльності - займаються оптовою
торгівлею гофрокартонної упаковки. При
цьому сторони мають схожі елементи
дистинктивної частини комерційного
найменування.

При цьому, апеляційний суд констатує
той факт, що позивач використовує свої
комерційне найменування з 13.10.09 р. (з
моменту реєстрації юридичної особи),
тоді як відповідач зареєстрував та
почав використовувати свої комерційне
найменування з 13.04.11 р., тобто після
того, як позивач розпочав свою
господарську діяльність та мав певну
репутацію серед споживачів
гофрокартонної упаковки.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, звернувся в господарський суд
Волинської області з позовом про
зобов'язання відповідача припинити
використання чужого комерційного
найменування, обґрунтовуючи позовні
вимоги тим, що комерційне найменування
відповідача є настільки схожим з
комерційним найменуванням позивача, що
його використання при реалізації
гофрокартонних виробів вводить в оману
споживачів та призводить до змішування
із господарською діяльністю.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, Рівненський апеляційний
господарський суд вважає за необхідне
враховувати наступні положення
чинного законодавства України.

У відповідності із ч. 2 ст. 90 Цивільного
кодексу України юридична особа
повинна мати своє найменування, яке
містить інформацію про її
організаційно-правову форму.
Найменування установи має містити
інформацію про характер її діяльності.
Юридична особа може мати крім повного
найменування скорочене найменування.

Юридична особа, що є підприємницьким
товариством, може мати комерційне
(фірмове) найменування.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського
кодексу України до відносин, пов'язаних
з використанням у господарській
діяльності прав інтелектуальної
власності, застосовуються положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Частиною 1 ст. 155 Господарського
кодексу України визначено перелік
об'єктів прав інтелектуальної
власності у сфері господарювання, до
яких, зокрема, відноситься й комерційне
(фірмове) найменування юридичної особи.

Правова охорона надається
комерційному найменуванню, якщо воно
дає можливість вирізнити одну особу
з-поміж інших та не вводить в оману
споживачів щодо справжньої її
діяльності (частина перша статті 489
Цивільного кодексу України).

Особи можуть мати однакові комерційні
найменування, якщо це не вводить в
оману споживачів щодо товарів, які вони
виробляють та (або) реалізовують, та
послуг, які ними надаються (частина
четверта статті 489 Цивільного кодексу
України).

Як роз'яснено в п.80 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 12
від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом права інтелектуальної
власності" закон допускає можливість
наявності у двох і більше осіб
однакових комерційних (фірмових)
найменувань за умови, що це не вводить в
оману споживачів щодо товарів, які вони
виробляють та/або реалізують та послуг,
які ними надаються. Відповідна
ситуація можлива, коли виробництво
та/або реалізація товарів, надання
послуг здійснюються на територіально
розмежованих ринках або особи з
однаковими комерційними (фірмовими)
найменуваннями спеціалізуються на
виробництві (наданні) різних товарів
(послуг).

Для правильного вирішення пов'язаних з
цим спорів господарським судам
належить з'ясовувати, що саме є
комерційним (фірмовим) найменуванням, -
слово чи словосполучення, повна чи
скорочена назва підприємства, а також
яким видом діяльності займаються
позивач і відповідач у справі, чи
функціонують вони на одному ринку
товарів і послуг, чи можуть споживачі
змішувати послуги, які ними надаються,
та, зрештою, чи є комерційні (фірмові)
найменування сторін однаковими; при
цьому судам слід мати на увазі, що
тотожність окремих елементів
комерційних (фірмових) найменувань не
свідчить про тотожність таких
найменувань у цілому.

Як роз'яснено в п. 80 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 12
від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом права інтелектуальної
власності" якщо суб'єкт права
інтелектуальної власності на
комерційне (фірмове) найменування
наполягає на тому, щоб воно не
використовувалося іншою особою, він
повинен довести в господарському суді
пріоритетність свого права
інтелектуальної власності на
комерційне (фірмове) найменування
(тобто, момент першого використання ним
даного найменування) і обґрунтувати,
чому наявність того самого
комерційного найменування у іншої
особи порушує його права та
охоронювані законом інтереси -
наприклад, вводячи в оману споживачів,
завдає шкоди його діловій репутації
або має на меті використання його
власної популярності у споживачів.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої
інстанції правильно врахував
положення ст. 159, 490 ЦК України та
Постанову Пленуму ВГС України № 12 від
17.10.12 р. щодо законодавчого визначення
поняття майнового права на комерційне
найменування, правової охорони
комерційного найменування та моменту
його першого використання.

Враховуючи норми чинного
законодавства України, колегія суду
констатує, що до предмету доказування у
даній справі входить встановлення
факту тотожності (схожості)
комерційних (фірмових) найменувань та
можливість введення в оману
споживачів, що потребує спеціальних
знань у сфері охорони об'єктів
інтелектуальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання вимог постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 12
від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом права інтелектуальної
власності" , судом першої інстанції
призначалась судова експертиза,
проведення якої було доручено
Київському науково-дослідному центру
судової експертизи з питань
інтелектуальної власності.

Згідно з висновком Київського
науково-дослідного центру судової
експертизи з питань інтелектуальної
власності від 17.03.2013р. (т. 1, а.с. 200-218)
комерційне найменування відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛПАК" є схоже на
комерційне найменування позивача -
товариства з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК"
настільки, що їх можна сплутати.

Використання відповідачем -
товариством з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛПАК" схожого
комерційного найменування може
призвести до змішування з діяльністю
позивача - товариства з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" за умови
їх використання щодо продажу паперу,
гофролотків, гофроящиків, листового
картону, харчової упаковки,
подарункової упаковки, стендів
виставкових, магазинних стійок,
упаковок картонних та гофрованих.

Використання позивачем - товариством з
обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ
ПАК" та відповідачем - товариством з
обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК"
схожих комерційних найменувань може
вводити в оману споживачів за умови їх
використання щодо продажу паперу,
гофролотків, гофроящиків, листового
картону, харчової упаковки,
подарункової упаковки, стендів
виставкових, магазинних стійок,
упаковок картонних та гофрованих.

Як випливає з висновку судового
експерта при дослідженні комерційних
(фірмових) найменувань ТзОВ "МОДЕЛЬ ПАК"
та ТзОВ "МОДЕЛПАК" за фонетичними
(звуковими), графічними (візуальними) та
смисловими (сематичними) ознаками
експертом встановлено схожість їх
дистинктивних частин.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
констатує, що експертом було чітко
зазначено, що використання позивачем
та відповідачем схожих комерційних
найменувань може вводити в оману
споживачів; введення в оману
споживачів можливе за умови
використання такого найменування щодо
продажу паперу, гофролотків,
гофроящиків, листового картону,
харчової упаковки, подарункової
упаковки, стендів виставкових,
магазинних стійок, упаковок картонних
та гофрованих.

Водночас, апеляційний суд констатує, що
висновок Київського
науково-дослідного центру судової
експертизи з питань інтелектуальної
власності від 17.03.2013р. є повним,
об'єктивним, ґрунтується на матеріалах
справи та нормах чинного законодавства
України, а відтак суд першої інстанції
правомірно взяв його до уваги при
вирішення спору по даній справі.

А тому, колегія суду оцінює критично
доводи відповідача, викладені в
апеляційній скарзі про те, що висновок
судового експерта не є об'єктивним.

Крім того, із змісту висновку судового
експерта від 17.03.2013р. видно, що об'єктом
дослідження судового експерта були
саме комерційні (фірмові) найменування
позивача і відповідача, а не їх
найменування як юридичних осіб. А тому
апеляційним судом не приймаються до
уваги твердження відповідача про те, що
судовий експерт досліджував лише
найменування юридичних осіб, а не
комерційні найменування позивача і
відповідача.

Як вже зазначалось, право власнику
надається правова охорона як проти
використання іншими особами тотожних
найменувань, так і проти використання
ними найменувань, які є схожими
настільки, що їх можна сплутати з
відповідним комерційним (фірмовим)
найменуванням.

Позивач має право самостійно обрати
спосіб захисту порушених прав та
законних інтересів, якщо вони не
суперечать законодавству.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом
захисту цивільних прав може бути
припинення дії, яка порушує право.

З огляду на приписи статей 90, 489 - 491 ЦК
України та статті 159 ГК України,
належним способом захисту права особи
на комерційне (фірмове) найменування
може бути позов про зобов'язання іншої
особи припинити використання
тотожного найменування та
відшкодування збитків, якщо їх завдано
таким використанням. У разі
задоволення відповідного позову
господарський суд може зобов'язати
власника (засновника) або
уповноважений ним орган внести
необхідні зміни до установчих
документів.

Згідно ст. 4 Закону України "Про захист
від недобросовісної конкуренції"
неправомірним є використання імені,
комерційного (фірмового) найменування,
торговельної марки (знака для товарів і
послуг), рекламних матеріалів,
оформлення упаковки товарів і
періодичних видань, інших позначень
без дозволу (згоди) суб'єкта
господарювання, який раніше почав
використовувати їх або схожі на них
позначення у господарській діяльності,
що призвело чи може призвести до
змішування з діяльністю цього суб'єкта
господарювання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
констатує, що право інтелектуальної
власності підлягає захисту незалежно
від факту нанесення збитків. Факт
порушення прав та інтересів позивача є
завершеним вже тоді, коли інша особа
використовує схоже комерційне
(фірмове) найменування, що може
призвести до змішування з діяльністю
позивача.

Чинним законодавством України,
правовласнику надається правова
охорона як проти використання іншими
особами тотожних найменувань, так і
проти використання ними найменувань,
які є схожими настільки, що їх можна
сплутати з відповідним комерційним
(фірмовим) найменуванням і це вводить в
оману споживачів щодо товарів, які
виробляють та (або) реалізовуються, та
послуг, які надаються.

Під час розгляду апеляційної скарги,
судом встановлено, що позивач - ТзОВ
"МОДЕЛЬ ПАК" і відповідач - ТзОВ
"МОДЕЛПАК" володіють комерційними
найменуваннями, які мають фонетичну,
візуальну та смислову схожість
фірмового найменування, а саме: схожі
елементи дистинктивної частини
позначень. При цьому, дана схожість
призводить до змішування споживачами
послуг, які ними надаються в одній
сфері господарської діяльності.

Крім того, колегія суду звертає увагу
на те, найменування позивача та
відповідача не є тотожними, однак, вони
настільки схожі, що їх можна сплутати.
Використання відповідачем при продажу
гофрокартонних виробів схожого
комерційного найменування є
неправомірним та може ввести
споживачів в оману.

Водночас, при прийнятті оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції
правильно врахував той факт, що позивач
має пріоритет у використанні
комерційного найменування.

Таким чином, використання відповідачем
дистинктивної частини комерційного
найменування ТОВ "МОДЕЛПАК" є
неправомірним та порушує права,
законні інтереси позивача, а тому
вимога позивача про зобов'язання
відповідача припинити використання
чужого комерційного найменування,
внести та зареєструвати відповідні
зміни до статуту щодо зміни
найменування підлягає до задоволення.

Крім того, апеляційний суд не бере
до уваги доводи відповідача, викладені
в апеляційній скарзі про те, що судом
першої інстанції зобов'язано
відповідача припинити використання
комерційного найменування "МОДЕЛПАК",
тоді як повне комерційне найменування
відповідача ТОВ "МОДЕЛПАК", виходячи з
наступного.

Комерційне найменування
відповідача - товариство з обмеженою
відповідальністю "МОДЕЛПАК"
складається з двох частин, де
товариство з обмеженою
відповідальністю - вказує лише на вид
товариства і є обов'язковою для
зазначення всіма товариствами даного
виду і не має розрізняльної здатності.
В свою чергу, частина "МОДЕЛПАК" -
дистинктивна частина і дає можливість
відрізняти товариство з-поміж інших.

Під час вирішення даного спору, судом
першої інстанції та апеляційним судом
визначалась схожість саме
дистинктивної частини комерційного
найменування, оскільки вона дає змогу
розрізняти різні суб'єкти
господарювання.

А відтак, організаційно-правова форма
відповідача не має розрізняльного
значення, тому для належного захисту
прав позивача, суд першої інстанції
правомірно зобов'язав відповідача
припинити використання комерційного
найменування лише дистинктивної
частини.

Враховуючи наведене, апеляційний
суд погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
щодо задоволення позовних вимог, а тому
залишає оскаржуване рішення без змін.

Доводи відповідача про наявність у
нього зареєстрованого у встановленому
порядку Свідоцтва на знак для товарів
і послуг не мають значення для
вирішення спору, пов'язаного із
захистом комерційне найменування
позивача. При цьому, наявність у
відповідача даного Свідоцтва, не
звільняє його від обов'язку не
порушувати права інтелектуальної
власності на комерційне найменування
іншої юридичної особи, в даному випадку
позивача.

Крім цього, захист комерційного
найменування здійснюється незалежно
від наявності або відсутності у
суб'єкта господарювання права на знаки
для товарів і послуг, оскільки
відповідно до ч.4 ст.159 Господарського
кодексу України у разі, якщо комерційне
найменування суб'єкта господарювання є
елементом його торгової марки, то
здійснюється правова охорона і
комерційного найменування, і
торговельної марки.

Таким чином, колегія суддів вважає
посилання скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, безпідставними,
документально необґрунтованими,
такими, що належним чином досліджені
судом першої інстанції при розгляді
спору. Відтак, скаржник, в порушення
вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів
тих обставин, на які він посилався як на
підставу для відмови в задоволенні
позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права при розгляді
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не встановлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга, не
можуть бути підставою для скасування
прийнятого у справі рішення, а наведені
в ній доводи не спростовують висновків
суду.

Судові витрати зі сплати судового
збору за розгляд апеляційної скарги
покладаються на відповідача згідно
ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю " Моделпак"
на рішення господарського суду
Волинської області від 21.05.14 р. у справі
№ 5004/1003/12 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Волинської області від 21.05.14 р. у справі
№ 5004/1003/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №5004/1003/12 повернути
господарському суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Філіпова Т.Л.