РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа № 6/37-10

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Тимошенко О.М.

судді
Огороднік К.М. ,

судді
Коломис В.В.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Герасимчук М.В.

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача ТзОВ
"Дністер-Агро" на рішення
господарського суду Вінницької
області від 15.10.10 р. у справі № 6/37-10

за позовом Відкрите акціонерне
товариство "Державний ощадний банк
України" в особі Волинського обласного
управління

до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дністер-Агро"

про стягнення 1345856,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 15.04.2010 року у
справі № 6/37-10 (суддя Говор Н.Д.) позов
задоволено частково. Присуджено до
стягнення з ТзОВ "Дністер-Агро" на
користь ВАТ "Державний ощадний банк
України" в особі Волинського обласного
управління 1109239,79 грн. основного боргу
по кредиту, 25674,69 грн. пені за
прострочення сплати кредиту, 11749,36 грн.
державного мимта та 206,03 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В задоволенні позову
в сумі 111988,19 грн. пені за прострочення
сплати кредиту відмовлено. В частині
стягнення 40021,12 грн. основного боргу
провадження у справі припинено.
Позовні вимоги в частині стягнення
49932,90 грн. відсотків та 9000,23 грн. пені за
прострочення сплати відсотків
залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить останнє
скасувати з підстав порушення норм
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю. В обгрунтування
скарги зазначає, що в порушення ч. 2 ст. 56
ГПК України позивачем не було
надіслано відповідачу копію позовної
заяви з додатками, що унеможливило
подання відзиву останнім. Поряд з цим,
представник відповідача не приймав
участі в судовому засіданні, а суд
першої інстанції в межах строків
розгляду справи не відклав слухання
справи. З огляду на вказане апелянт
вважає, що був позбавлений можливості
скористатися визначеними ст. 22 ГПК
України процесуальними правами.

В судове засідання представник
апелянта не з'явився, про причини
нез'явлення суд не повідомив.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
проти доводів апелянта заперечує.
Вказує, що позовна заява з додатками
була належним чином направлена на
адресу відповідача, підтвердженням
чого є наявні в матеріалах справи
докази - повідомлення про вручення
рекомендованого відправлення. Окрім
цього, розгляд справи неодноразово
відкладався з причин нез'явлення
представника відповідача. При цьому
відповідач належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
наступного судового засідання. Відтак,
вважає доводи апелянта безпідставними
та необгрунтованими.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав викладені у відзиві
заперечення та просить відмовити в
задоволенні скарги.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та відзив на неї,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
господарського суду Вінницької
області від 15.04.2010 р. у справі № 6/37-10
залишити без змін виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.08
р. між сторонами справи був укладений
кредитний договір № 1058 (в подальшому
Договір).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. Договору
передбачено, що Банк (позивач)
зобов"язується надати на умовах
Договору, а Позичальник зобов"язується
отримати, належним чином
використовувати та повернути в
передбачені Договором строки Кредит в
розмірі 1 406 560,00 грн. та сплатити
відсотки за користування кредитом та
комісійні винагороди в порядку та на
умовах, визначених Договором; Кредит
надається на строк до 60 місяців з
остаточним терміном повернення не
пізніше 09.08.2013 року. Кредит
повертається Позичальником щомісячно
починаючи з вересня 2008 року на протязі
перших 36 місяців по 30 989,11 грн., з 37 го по
60 місяць кредитування по 12 168,00 грн.
разом із сплатою відсотків за
користування Кредитом. Останній платіж
у сумі 12 168,04 грн. здійснюється не
пізніше 09.08.2013 року. Відсотки за
користування Кредитом сплачуються
щомісяця.

Пунктами 2.1.1. - 2.1.2 Договору передбачено,
що Банк відкриває Позичальнику рахунок
для обліку звітності за Кредитом
відповідно до правил, що діють у Банку
та чинного Законодавства Банк
проводить надання Кредиту у
безготівковій формі шляхом
перерахування кредитних коштів на
поточний рахунок відповідача згідно з
цільовим призначенням; надання Кредиту
на умовах Договору здійснюється після
виконання усіх та кожної з умов,
визначених п. 1.4. Договору та після
надання Банку документів, що
підтверджують потребу у Кредитних
коштах.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що
Банк зобов"язується при умові
неухильного виконання Позичальником
взятих на себе зобов"язань надати
Позичальнику Кредитів в порядку та на
умовах, викладених у Договорі.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
Позичальник зобов"язується належним
чином виконувати всі умови Договору та
взяті на себе за Договором
зобов"язання.

На виконання Договірних умов, позивач
надав відповідачу на підставі заяви
від 11.08.08 р. (а. с. 32) кредитні грошові
кошти в сумі 1 406 560,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1 від 11.08.08 р. (а.с. 32).

Відповідач свої Договірні зобов"язання
за Договором виконав частково всього в
сумі 297 320,21 грн., що стверджується
меморіальними ордерами № 39 від 12.06.09 р.,
№ 89 від 26.06.09 р., № 118 від 07.07.09 р., № 261 від
19.08.09 р., № 10397002 від 30.10.09 р., № 10491437 від
04.11.09 р. (а. с. 47-50, 52-53, № 1036 від 03.10.08 р., №
1188 від 20.11.08 р., № 307513_003 від 10.08.09 р. (а. с.
83-85, № 10008190 від 14.10.09 р.а. с. 90),
банківськими виписками в матеріалах
справи.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 527 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

За умовами ч. ч. 1 - 2 ст. 193 Господарського
кодексу України - суб"єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов"язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів; кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов"язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України - Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України - За кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України - якщо договором встановлений
обов"язок Позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Відповідно до п. 2.3.1. Договору
передбачено, що Банк має право у
випадку, якщо будуть мати місце
будь-які або всі можливі випадки
невиконання Позичальником взятих на
себе зобов"язань за Договором та/або
Договорів щодо забезпечення
зобов"язань, вимагати негайного
повернення суми Кредиту та всієї суми
нарахованих відсотків за користування
кредитом (разом з будь-якими іншими
нарахованими сумами або платежами, що
підлягають сплаті Позичальником
відповідно до умов Договору) в тому
числі, але не виключно, якщо
Позичальник не зможе вчасно сплатити
суми кредиту, її частину або відсотки
за користування кредитом або будь-які
інші суми, які підлягають сплаті за
Договором.

Оскільки відповідачем не виконано
зобов"язань, передбачених п. 1.2.
Договору, позивач реалізував право
вимоги дострокового стягнення кредиту.

Позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу стверджуються
Договором, розрахунком, меморіальними
ордерами № 39 від 12.06.09 р., № 89 від 26.06.09 р.,
№ 118 від 07.07.09 р., № 261 від 19.08.09 р., № 10397002
від 30.10.09 р., № 10491437 від 04.11.09 р. (а. с. 47-50,
52-53, № 1036 від 03.10.08 р., № 1188 від 20.11.08 р., №
307513_003 від 10.08.09 р. (а. с. 83-85, № 10008190 від
14.10.09 р.а. с. 90), банківськими виписками в
матеріалах справи.

З огляду на вказане суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
зазначені вимоги підлягають
задоволенню в сумі 1 109 239,79 грн.
відповідно до ст. ст. 525, 526, 527,1049, 1054, 1050
Цивільного кодексу України.

В частині стягнення 49 932,90 грн.
прострочених по сплаті відсотків, 146
663,11 грн. пені за прострочення сплати
кредиту та відсотків судом
відзначається наступне.

Судом першої інстанції вірно
відзначено, що наданий позивачем
розрахунок пені за прострочення сплати
відсотків не відображає порядку його
нарахування. Також позивачем не подано
розрахунку пред"явлених до стягнення
відсотків. Ухвалами суду першої
інстанції від 16.03.10 р., від 16.03.10 р. та
від 24.03.10 р. від позивача витребовувався
детальний обгрунтований розрахунок, в
тому рахунку відсотків, з зазначенням
періодів, сум їх нарахування, та дат,
сум їх погашення за весь період дії
договору, а також розрахунок пені на
відсотки з зазначенням сум
прострочених відсотків, періоду
нарахування пені, з урахуванням вимог
чинного законодавства. Вимоги суду
позивачем не були виконані.

Відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України -
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з"явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез"явлення перешкоджає
вирішенню спору.

З огляду на вказане, суд першої
інстанції правомірно залишив без
розгляду вимоги позивача в частині
стягнення 49 932,90 грн. відсотків та 9000,23
грн. пені за прострочення сплати
відсотків.

Відповідно до п. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України - пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з п.2 ст. 551 Цивільного кодексу
України - якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 6.1.1. Договору
передбачено, що за порушення взятих на
себе зобов'язань по поверненню суми
Кредиту, своєчасній сплаті відсотків
за користування Кредитом та комісійних
винагород Позичальник зобов'язується
сплатити на користь Банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України - нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов"язання, якщо інше не встановлено
договором або законом, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов"язання мало бути виконано.

Оскільки позивачем не враховані
приписи п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, суд першої інстанції
правомірно здійсненив перерахунок
належної до стягнення пені за 6 місяців
з моменту виникнення заборгованості по
кожному траншу окремо та дійшов
обгрунтованого висновку, що стягненню
підлягає 25 674,69 грн. пені за загальний
період з 01.10.08 р. по 04.11.09 р. за
прострочення сплати кредиту на
підставі ст. ст. 549, 551, Цивільного
кодексу України, п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України.

Враховуючи наведене, місцевий
господарський суд дійшов правомірного
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню відповідно до чинного
законодавства в сумі 1 134 914,48 грн., з
яких:

сума основного боргу - 1 109 239,79 грн.;

пеня за прострочення повернення
кредиту - 25 674,69 грн. за загальний період
01.10.08 р. по 04.11.09 р.

Доводи апелянта про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, а саме - ненадання оцінки
обставинам направлення копії позовної
заяви з додатками відповідачу та
розгляд спору без участі відповідача
судом до уваги не приймаються. Як
свідчать матеріали справи, позовна
заява з додатками була направлена
позивачем відповідачу, що
стверджується доданим фіскальним
чеком УДППЗ "Укрпошта" від 20.01.2010 р. про
відправлення рекомендованої
кореспонденції. Позивачем додано копію
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення з якого вбачається, що
відповідач отримав зазначені
документи 26.01.2010 року. Поряд з цим слід
зазначити, що в зв'язку з нез'явленням
представника відповідача в судові
засідання 16.02.2010 р., 16.03.2010 р., 24.03.2010 р.,
розгляд справи неодноразово
відкладався, про що останній був
повідомлений належним чином. З
викладеного вбачається, що відповідач
був обізнаний про день, час і місце
розгляду справи, а також про суть
позовних вимог, однак не скористався
визначеними ст. 22 ГПК України
процесуальними правами, а відтак
негативні процесуальні наслідки таких
дій покладаються на нього. Таким чином,
доводи апелянта є безпідставними
оскільки спростовуються матеріалами
справи.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення господарського суду
Вінницької області від 15.04.2010 року
відповідає матеріалам справи,
грунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не обгрунтовані та не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дністер-Агро" залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Вінницької області від 15.04.2010 року у
справі № 6/37-10 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Тимошенко О.М.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Коломис В.В.