ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.Справа № 922/3374/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Державне підприємство
"Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів" (Укрметртестстандарт) до
ПВКФ "Ленс", м. Харків про стягнення
коштів в сумі 68454,72 грн. за участю
сторін:

позивача - Єфіміш Д.В.

відповідача - Гарашова Л.І. ( директор)

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Всеукраїнський
державний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів" (надалі - позивач)
звернулось до суду з позовною заявою
про стягнення з Приватної
виробничо-комерційної фірми "Ленс"
(надалі - відповідач) вартість
непоставленого товару в сумі 54720,00 грн.,
пеню у сумі 9904,32 грн., штраф у розмірі
3830,40 грн., загальна сума заявлена до
стягнення складає 68454,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем умов договору поставки
товару №70/04 від 29.07.2013 року.

Відповідач визнає позовні вимоги, з
посиланням на ТОВ "Русобіт-М Україна"
який на час розгляду справи не здійснив
поставку товару на адресу відповідача,
що стало причиною порушення терміну
поставки товару за договором № 70/04 від
29.07.2013 року.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

За приписами статей 638, 639 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Положеннями ст. 265 ГК України
передбачено, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Договір поставки
укладається на розсуд сторін або
відповідно до державного замовлення.

Так, 29.07.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір за
№ 70/04 поставки товару ( а.с.14-15). У
відповідності до предмету договору
відповідач зобов*язався поставити в
обумовлений в даному договір строк
позивачу електротехнічну продукцію, а
позивач зобов*язався прийняти
вказаний товар та сплатити його
вартість ( 1.1 договору ) . Поставка
товару здійснюється згідно з
письмовими заявками позивача, на
підставі яких відповідач виставляє
рахунок-фактуру. ( 1.2 договору ) .
Загальна вартість товару складає 99000
грн. ( разом з ПДВ). Позивач сплачує 100 %
вартості товару протягом 5 - ти
банківських днів з моменту отримання
рахунку-фактури згідно виставленої
ним заявки ( 2.1 та 2.2 договору). Порядок
відвантаження товару - самовивіз зі
складу відповідача протягом 60 робочих
днів з моменту здійснення оплати
позивачем рахунку - фактури. Про
готовність передачі товару відповідач
зобов*язався повідомити позивача не
пізніше 2-х робочих днів з моменту
здійснення оплати позивачем вартості
товару ( п.5.1 договору).

У разі затримки поставки товару понад
строк, передбачений п.5.1 договору ,
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі 0,1 % від вартості
недопоставленого товару за кожен день
затримки, а за прострочення понад 30
календарних днів додатково стягується
штраф у розмірі 7 % вартості цього
товару ( п.6.1 договору).

Відповідачем на вимогу позивача було
виставлені наступні рахунки - фактури
№ СФ-15/08 від 16.10.2013 року на суму 19080 грн.,
№ СФ-16/10/06 від 16.10.2013 року на суму 17 820
грн., № СФ-16/1-/05 від 16.10.2013 року на суму
17820 грн. ( а.с.16-18). Які позивачем
оплачені в повному обсязі, про що
свідчать платіжні доручення № 3899 від
21.10.2013 року на суму 17820 грн., № 3900 від
21.10.2013 року на суму 17820 грн., № 3864 від
17.10.2013 року на суму 19080 грн. ( а.с.22-24).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов"язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов"язку.

Зобов"язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Крім того, згідно статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене та те, що
зобов*язання щодо поставки продукції
відповідачем не виконано, що не
заперечується самим відповідачем , за
таких обставин та враховуючи
доведеність факту порушення
відповідачем умов діючого
законодавства, суд знаходить позовні
вимоги обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню в частині стягнення з
відповідача суми 54 720 грн.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень щодо передбачення умовами
договору одночасного стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Умовами договору передбачена сплата
пені в розмірі 0,1 % від вартості
недопоставленого товару за кожен день
затримки. Позивачем пеня
розраховувалась без дотриманням вимог
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Нарахування штрафних санкцій, якщо
інше не встановлено договором або
законом, обмежено шестимісячним
терміном від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано (частина 6 статті 232
Господарського кодексу України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік. Частиною 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань". Отже, яким би способом не
визначався в договорі розмір пені, він
не може перевищувати той розмір, який
установлено законом як граничний,
тобто за прострочення платежу за
договором може бути стягнуто лише пеню,
сума якої не перевищує ту, що обчислена
на підставі подвійної облікової ставки
Національного банку України (постанови
від 24.10.2011 № 25/187, від 07.11.2011 № 5002-2/5109-2010);

Так, позивачем нараховано пеню з
перебільшенням шестимісячного
терміну, так з суми 19080 грн. ( період
нарахування з 15.01.2014 року по 15.07.2014 року)
становить 1518,56 грн., з суми 35640 грн.
період з 23.12.2013 року по 16.07.2014 року - пеня
становить 2842,41 грн. з урахуванням
подвійної ставки НБУ). В цій частині
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Таким чином, судові витрати у даній
справі покладаються пропорційно сумі
задоволених позовних вимог та підлягає
стягненню з відповідача судовий збір в
сумі 1827 грн. грн. .

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнить частково.

Стягнути з Приватної
виробничо-комерційної фірми "Ленс" (
м.Харків, Салтівське шосе буд.256 - а, кв.67
р/р 0398 в ПАТ
"Правекс-Банк" м. Київ код банку 380838) на
користь Державного підприємства
"Всеукраїнський держаний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів ( м.Київ, вул.Метрологічна, 4
р/р 7926 в
АТ"Укрексімбанк" м.Київ, код банку 322313)
суму основного боргу 54720 грн., штраф 3830,40
грн. пеню 4360,41 грн., судовий збір 1827 грн.

В частині стягнення пені в сумі 5543,91
грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.09.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова