ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р.Справа № 922/2408/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання
Ямщикової М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Класс ЛТД", м.
Дніпропетровськ до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тандем
плюс", с. Липці про стягнення 12700 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Брагінець І.Я., довіреність №
1/1107 від 11.07.2014 р.;

відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Класс ЛТД", м.
Дніпропетровськ, звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем плюс", с.
Липці, 12700 грн. заборгованості та 1827 грн.
судового збору, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що відповідач в порушення
умов договору № KZ-3 від 06.02.2014 р. не
виконав свої зобов"язання щодо оплати
послуг.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16 червня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 02 липня 2014
року.

02 липня 2014 року представник позивача
надав додаткові документи, які
долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02 липня 2014 року
було відкладено розгляд справи на 16
липня 2014 року.

16 липня 2014 року представник позивача
надав додаткові документи, які
долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому
засіданні 02.07.2014 р. підтримував позовні
вимоги.

Представник відповідача у судове
засідання не з"явився, документів,
витребуваних ухвалою, суду не надав,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення № 020199/1.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16 червня 2014
року сторони попереджені про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами у
разі неявки представників сторін у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів.
Враховуючи викладене, а також
достатність часу, наданого сторонам
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, сторонам створені усі належні
умови для надання доказів у справі та є
підстави у суду для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

06 лютого 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Класс ЛТД",
м. Дніпропетровськ, (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тандем плюс", с.
Липці, (відповідач) був укладений
договір № KZ-3, у відповідності до умов
якого позивач приймає на себе
зобов"язання організовувати виконання
визначених договором, пов"язаних з
перевезенням вантажів відповідача по
Україні, а також виконувати додаткові
послуги, якщо це зазначено в додатках
та заявках до договору, а відповідач, в
свою чергу, прийняти та оплатити їх.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що
термін оплати - 3 банківських днів на
підставі рахунку експедитора та копії
ТТН, якщо інше не обумовлено в заявці.

Між сторонами були узгоджені заявки № 1
від 06.02.2014 р., № 2 від 18.02.2014 р., № 24 від
11.02.2014 р.

На виконання умов вказаного договору
позивач організував відповідачу
перевезення вантажу на суму 12700 грн., що
підтверджується актами здачі -
прийняття робіт № К-00000415 від 07.02.2014 р.,
від 13.02.2014 р., від 21.02.2014 р., які підписані
обома сторонами та скріплені
печатками.

В підтвердження здійснених перевезень
позивачем також надано товарно -
транспортні накладні від 06.02.2014 р., від
12.02.2014 р., від 18.02.2014 р.

Проте відповідач оплату за надані
послуги не здійснив.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до відповідача з
листом-вимогою № 13/05 від 13.05.2014 р. про
оплату заборгованості в сумі 12700 грн.,
що підтверджується чеком та поштовим
описом з відміткою про відправку.

Проте відповідач на вимогу не
відреагував та грошові кошти не
перерахував.

Внаслідок не виконання прийнятих на
себе зобов"язань щодо повної та
своєчасної оплати, у відповідача
виникла заборгованість у сумі 12700 грн.,
що і стало підставою для звернення до
господарського суду з відповідним
позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 930 ЦК України, договір
транспортного експедирування
укладається у письмовій формі.

За приписом ст. 931 ЦК України, розмір
плати експедиторові встановлюється
договором транспортного
експедирування, якщо інше не
встановлено законом.

Зазначений договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань.

Так, згідно ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
ГК України, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання, згідно
ст. 174 ГК України, є господарський
договір.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарські
зобов'язання, які є одним із видів
господарських зобов'язань, - це
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Предметом спору у даній справі є
обов'язок відповідача оплатити надані
позивачем послуги за договором.

Судом встановлено, що позивачем на
підтвердження надання ним послуг
надані акти здачі - прийняття робіт №
К-00000415 від 07.02.2014 р., від 13.02.2014 р., від
21.02.2014 р., а також надано товарно -
транспортні накладні від 06.02.2014 р., від
12.02.2014 р., від 18.02.2014 р.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є
обов"язковим для виконання сторонами.

За правилом ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та
вимоги ст.526 Цивільного Кодексу
України, а саме те, що зобов"язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, приймаючи до
уваги те, що відповідач не надав суду
жодного документу, який би
спростовував наявність заборгованості
перед позивачем, хоча мав можливість
скористуватись своїми процесуальними
правами та надати документи в
обгрунтування своєї позиції по справі,
суд дійшов висновку, що позовна вимога
позивача в частині стягнення
заборгованості в сумі -12700 грн.
правомірна та обгрунтована, така , що не
спростована відповідачем, тому
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
відповідача.

На підставі ст.ст. ч. 1 ст. 929, 930, 931 ЦК
України, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49,
ст.ст.82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем плюс" (62414,
Харківська область, Харківський район,
село Липці, вул. Пушкінська, 92А, код
30690309, р/р № 8001 в ПАТ КБ
"Приватбанку" м. Харкова, МФО 351533) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Класс ЛТД" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Маршала
Малиновського, 48а, кв. 2, код 38675932, р/р №
3331 в ПАТ "Приватбанку", МФО 305299) 12700
грн. заборгованості та 1827 грн. судового
збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.07.2014 р.

Суддя О.В. Смірнова