ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.09.2014 Справа № 910/20405/13

за позовом: заступника Генерального
прокурора України в інтересах держави
в особі:

1. Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, м. Київ

2. Державного підприємства «Управління
капітального будівництва», м. Київ

до відповідача: Дочірнього
підприємства «Дніпровський круг», м.
Київ

про зобов'язання передати майно

Головуючий суддя Лиховид Б.І.

суддя Джепа Ю.А.

суддя Зражевський Ю.О.

За участю представників:

від позивачів: 1. Гречана Л.І.,
довіреність № 02-4655/08 від 10.04.2014р.

2. не прибув

від відповідача: не прибув

прокурор: Корнієнко О.О.

У судовому засіданні брала участь
секретар судового засідання М.О.
Ейсмонт

у судовому засіданні від 22.07.2014р.
оголошувалась перерва до 29.07.2014р.

Суть спору: Заступник Генерального
прокурора України звернувся до
господарського суду в інтересах
держави в особі Державної служби
України з надзвичайних ситуацій та в
особі Державного підприємства
«Управління капітального будівництва»
з позовною заявою, в якій відповідно до
уточнених позовних вимог № Ю/2/3-27748-13
від 18.03.2014р., які надійшли до
господарського суду м. Києва 19.03.2014р.,
просить суд зобов'язати відповідача -
Дочірнє підприємство «Дніпровський
круг» виконати умови договору від
19.10.2004р. № 19-Б про пайову участь у
будівництві житла, шляхом передачі
Державному підприємству «Управління
капітального будівництва» загальної
житлової площі у будинку 82-Б по вул.
Коржівська у місті Ромни на суму 4 434 551
грн. 55 коп., що належить дочірньому
підприємству «Дніпровський Круг».

09.07.2014р. до суду від прокурора надійшла
заява № 25-852 вих-14 від 08.07.2014р. про зміну
предмету позову, згідно якої прокурор
просить суд змінити предмет позову,
після чого просить суд розірвати
договір від 19.10.2004р. № 19-Б про пайову
участь у будівництві житла між
Державним підприємством «Управління
капітального будівництва» та дочірнім
підприємством «Дніпровський Круг» та
зобов`язати відповідача повернути
отримані ним кошти в сумі 4 434 551 грн. 55
коп., а також сплатити пеню у розмірі 431
100 грн. 49 коп., штраф в сумі 310 418 грн. 61
коп. та інфляційні витрати в сумі 4 580 891
грн. 75 коп. У судовому засіданні від
09.07.2014р. дана заява була прийнята судом
до розгляду.

22.07.2014р. від відповідача до суду
надійшло письмове пояснення № 22-07/2014,
згідно якого відповідач заперечує
проти зміненого позову в повному
обсязі з підстав надання прокурором
необґрунтованого розрахунку пені,
штрафу та інфляційних витрат. Також у
даних поясненнях відповідач зазначає,
що строк позовної давності за
договором № 19-Б від 19.10.2004р. з
додатковою угодою до нього сплив 01
жовтня 2011 року, а тому відповідач
просить суд застосувати позовну
давність до спору відповідно до статті
267 ЦК України та відмовити прокурору,
який виступив в інтересах позивачів, у
задоволенні позову.

28.07.2014р. першим позивачем суду було
надано пояснення № 2, відповідно до
якого перший позивач заперечує проти
застосування строку позовної давності
та вважає, що даний строк ще не сплив,
оскільки факт невиконання умов
договору № 19-Б від 19.10.2004р., укладеного
між другим позивачем та відповідачем
був виявлений Генеральною
прокуратурою України в результаті
перевірки Міністерства надзвичайних
ситуацій України у 2013 році. Також
перший позивач зазначає, що пеня, штраф
та інфляційні витрати нараховані
відповідачу у відповідності до чинного
законодавства, але, при цьому, здійснює
перерахунок заявлених до стягнення сум
пені та інфляційних витрат, а також
донараховує до стягнення з відповідача
3% річних, у зв`язку з чим просить суд
задовольнити позов прокурора в
інтересах позивачів, розірвати договір
№ 19-Б від 19.10.2004р та стягнути з
відповідача 5 896 374 грн. 47 коп., з яких: 4 434
551 грн. 55 коп. - основний борг, 342 007 грн. 39
коп. - пеня, 310 418 грн. 00 коп. - штраф, 44 345
грн. 52 коп. - інфляційні втрати, 765 051 грн.
26 коп. - 3% річних.

У додаткових поясненнях № 29-07/2014 від
29.07.2014р. та № 12-08/2014 від 12.08.2014р.
відповідач наголошує про необхідність
застосування строку позовної давності
та просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.06.2014р. прокурором було заявлене
клопотання № 25-768 вих-14 про призначення
експертизи, в якому просить суд:
призначити судово-економічну
експертизу оцінки загальної вартості
об'єкта незавершеного будівництва за
адресою Сумська область, м. Ромни, вул.
Коржівська, будинок 82-Б та вартості 16/25
цього об'єкта незавершеного
будівництва; призначити
будівельно-технічну експертизу
(технічного стану будівельних
конструкцій ДП «Дніпровський круг») з
дослідження об'єктів нерухомості,
будівельних матеріалів, конструкцій та
відповідних документів для
встановлення ступеня готовності
об'єкта незавершеного будівництва за
адресою: Сумська область, м. Ромни, вул.
Коржівська, будинок 82-Б; зобов'язати ДП
«Дніпровський круг» надати необхідні
документи для проведення судових
експертиз об'єкта незавершенного
будівництва за адресою: Сумська
область, м. Ромни, вул. Коржівська,
будинок 82-Б. Суд відмовляє у
задоволенні даного клопотання,
оскільки 09.07.2014р. від прокурора до суду
надійшла заява № 25-852 вих-14 від 08.07.2014р.
про зміну предмету позову, яка була
прийнята судом до розгляду і у зв`язку з
чим, при розгляді даного спору, мова про
об'єкт незавершеного будівництва, який
знаходиться за адресою Сумська
область, м. Ромни, вул. Коржівська,
будинок 82-Б, про проведення експертизи
якого зазначено у вищезгаданому
клопотанні, вже не йде і дане
клопотання втратило свою актуальність.

У даному судовому засіданні
представник першого позивача та
прокурор підтримують позовні вимоги у
відповідності до останніх уточнень,
викладених першим позивачем у
письмових поясненнях № 2 від 28.07.2014р.

Представник відповідача у дане судове
засідання не прибув, проте електронною
поштою надійшло пояснення № 09-09/2014 від
09.09.2014р., в якому відповідач повторно
наголошує про необхідність
застосування строків позовної
давності та просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
повноважного представника першого
позивача, дослідивши наявні докази, які
мають значення для вирішення справи по
суті, суд встановив:

19 жовтня 2004 року між Державним
підприємством «Управління
капітального будівництва» (другий
позивач) та дочірнім підприємством
«Дніпровський круг» (відповідач) було
укладено договір про пайову участь у
будівництві житла за № 19-Б-проф,
відповідно до п. п. 1.2, 2.1 якого
відповідач зобов`язався збудувати та
передати житло загальною площею 3 195,55
кв. м. вартістю 5 608 190 грн. 25 коп. другому
позивачу, а другий позивач зобов`язався
прийняти та оплатити дане житло (том 1,
а. с. 16-17).

Так, на виконання умов даного
договору відділенням державного
казначейства у Шевченківському районі
м. Києва 20 жовтня 2004 року було здійснено
перерахування грошових коштів з
рахунків другого позивача на рахунок
відповідача на пайову участь у
будівництві житла для
військовослужбовців в сумі 5 608 190 грн. 25
коп., що підтверджується листом
управління Державної казначейської
служби України у Шевченківському
районі м. Києва № 02-13/495 від 22.05.2013р. (том
1, а. с. 19), а також виписками з рахунків №
1124 від 20.10.2004р. (том 1, а. с. 20) та №
1124 від 20.10.2004р. (том 1, а. с. 21).

Як встановлено матеріалами справи,
до даного договору 20.11.2007р. між другим
позивачем та відповідачем також було
укладено додаткову угоду, згідно п. п. 2 -
4 якої станом на 20 листопада 2007 року на
виконання умов договору № 19-Б від
19.10.2004р. відповідач передав другому
позивачу 668,74 кв. м. загальної площі
житла по ціні 1 755 грн. 00 коп. за один
квадратний метр, загальна вартість
якого становить 1 173 638 грн. 70 коп. та
відповідно виконав свої зобов`язання
перед другим позивачем в частині
перерахованих другим позивачем
грошових коштів у розмірі 1 173 638 грн. 70
коп. Відповідач зобов`язався передати
другому позивачу 2 526,81 кв. м. загальної
площі житла по ціні 1 755 грн. 00 коп. за
один квадратний метр, загальна
вартість якого становить 4 434 551 грн. 55
коп. На виконання обов`язку по передачі
другому позивачу 2526,81 кв. м. загальної
площі житла сторони (другий позивач та
відповідач) погодили, що відповідач
зобов`язується передати другому
позивачу у строк до 30.09.2008р. 2526,81 кв. м.
загальної площі житла на території
України, в тому числі в м. Ромни (том 1, а.
с. 18).

У зв`язку з невиконанням
відповідачем свого зобов`язання щодо
передачі другому позивачу об`єкту
нерухомості, Державна служба України з
надзвичайних ситуацій (перший позивач)
звернулась до Генеральної прокуратури
України листом № 03-9940/08 від 13.09.2013р. з
проханням вжити заходів для захисту
інтересів держави у судовому порядку
(том 1, а. с. 23-26), після чого заступник
прокурора звернувся до господарського
суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор зазначає, що умови договору
від 19.10.2004р. та додаткової угоди до
нього від 20.11.2007р. відповідачем, в
порушення вимог статей 11, 526, 629 ЦК
України, не виконуються, житло не
збудовано та не введено в експлуатацію,
чим завдано істотної шкоди позивачам
через перешкоджання відповідачем
виконання державою обов`язку щодо
забезпечення житлом окремих категорій
громадян.

При цьому, пунктом 3.1.5 договору від
19.10.2004р. передбачено, що у разі
невиконання умов цього договору, в тому
числі не передання загальної площі
житла другому позивачу в повному
обсязі у вказані терміни, на вимогу
другого позивача відповідач повертає
отримані кошти в повному обсязі з
урахуванням коефіцієнта інфляції на
момент їх повернення, а пунктом 8
додаткової угоди від 20.11.2007р. визначено,
що договір № 19-Б від 19.10.2004р. вступає в
силу з дня його підписання сторонами і
діє до повного виконання сторонами
взятих на себе зобов`язань.

Тобто відповідач зобов`язаний був
повернути другому позивачу грошові
кошти через невиконання свого
зобов`язання по передачі житла з
урахуванням інфляційних втрат лише у
випадку звернення останнього до
відповідача з такою вимогою. Але в
матеріалах справи відсутні докази
звернення другого позивача до
відповідача з вимогою повернути
грошові кошти в сумі 4 434 551 грн. 55 коп.,
перераховані на виконання умов
договору № 19-Б від 19.10.2004р., який, в свою
чергу, продовжує діяти між сторонами до
повного виконання ними взятих на себе
зобов`язань у відповідності до п. 8
додаткової угоди від 20.11.2007р.

Згідно із вимогами ст.ст. 11, 629
Цивільного кодексу України договір є
однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст.
193 Господарського кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи відсутність
в матеріалах справи доказів звернення
другого позивача до відповідача з
вимогою повернути грошові кошти в сумі
4 434 551 грн. 55 коп. з урахуванням
інфляційних втрат через не передання
відповідачем загальної площі житла на
виконання умов договору № 19-Б від
19.10.2004р. у відповідності до його п. 3.1.5, а
також продовження дії даного договору
до повного виконання сторонами взятих
на себе зобов`язань у відповідності до
п. 8 додаткової угоди від 20.11.2007р., суд
приходить до висновку про недотримання
другим позивачем вищевказаного пункту
договору, у зв`язку з чим відмовляє у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 4 434 551 грн. 55 коп. та
інфляційних втрат в сумі 44 345 грн. 52 коп.

Також прокурор в інтересах держави в
особі позивачів просить суд стягнути з
відповідача 342 007 грн. 39 коп. пені та 310 418
грн. 00 коп. штрафу за неналежне
виконання відповідачем свого
зобов`язання.

Відповідно до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Стаття 258 ЦК України вказує, що для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення
(стаття 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, частиною 6 ст. 232
Господарського кодексу України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов`язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов`язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи, що зобов`язання
відповідача щодо передачі другому
позивачу житла у відповідності до умов
додаткової угоди від 30.11.2007р. мало бути
виконано 30.09.2008р., то нарахування
штрафних санкцій за порушення умов
договору від 19.10.2004р. мало припинитись
30.03.2009р.

Таким чином, скорочений строк
позовної давності щодо стягнення пені
та штрафу, у відповідності до ст. 258 ЦК
України, сплив 30.03.2010р.

Враховуючи сплив строку позовної
давності, а також наявність в
матеріалах справи неодноразових заяв
відповідача про застосування строку
позовної давності, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача пені та штрафу.

Також суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог прокурора в частині
стягнення з відповідача 3% річних з
огляду на те, що норми статті 625 ЦК
України застосовуються лише за
неналежне виконання сторонами
грошових зобов`язань (Постанова
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»).

З розрахунку трьох відсотків річних,
наданому першим позивачем (том 2, а с. 91)
вбачається, що перший позивач здійснює
нарахування 3% річних відповідачу на
суму прострочених зобов`язань в сумі 4
434 551 грн. 55 коп. Проте, договором від
19.10.2004р. та додатковою угодою до нього
від 20.11.2007р. передбачені зобов`язання
відповідача щодо передачі другому
позивачу об`єкту нерухомості, а не
сплати грошової суми.

Таким чином, суд вважає, що у
прокурора та позивачів відсутні
підстави для нарахування відповідачу
до стягнення 3% річних у розумінні ст. 625
ЦК України.

Також прокурор просить суд
розірвати договір № 19-Б від 19.10.2004р.,
укладений між другим позивачем та
відповідачем.

Однією з загальних засад цивільного
законодавства є, згідно статті 3 ЦК
України, свобода договору. Згідно
статті 12 ЦК України, особа здійснює
свої цивільні права вільно, на власний
розсуд. Нездійснення особою своїх
цивільних прав не є підставою для їх
припинення, крім випадків,
встановлених законом.

Як встановлено матеріалами справи,
ані другий позивач ані відповідач не
зверталиь один до одного або ж до суду з
вимогою про розірвання договору № 19-Б
від 19.10.2004р. Отже, нездійснення
сторонами даного договору свого
цивільного права вимагати розірвання
договору не є підставою для припинення
такого права чи для переходу такого
права до іншої особи, яка не є стороною
договору, зокрема, до прокурора.

Згідно частини другої статті 14 ЦК
України, особа не може бути примушена
до дій, вчинення яких не є обов'язковим
для неї, а тому сторони не можуть бути
примушені до розірвання, укладеного
ними, на підставі чинного власного
рішення, договору, за відсутності
такого обов'язку та за відсутності
вимоги однієї зі сторін договору.

Згідно статей 15 та 16 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права, має право звернутися
до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, однак у даному випадку другий
позивач не звертався ні до відповідача
ні до суду з вимогою для припинення
(розірвання) договору, укладеного між
ними 19.10.2004р. за № 19-Б. Крім того,
сторонами, навпаки додатковою угодою
від 20.11.2007р. закріплено, що даний
договір діє до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов`язань.
Оскільки зобов`язання між сторонами
(другим позивачем та відповідачем) в
повному обсязі на день розгляду справи
не виконані, то і договір № 19-Б від
19.10.2004р. продовжує діяти між ними.

За таких обставин позовна вимога
прокурора про розірвання
вищезгаданого договору, пред'явлена в
інтересах держави в особі позивачів, є
необгрунтованою та неправомірною,
оскільки суперечить інтересам другого
позивача як сторони за договором, яка є
вільною в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору (ст. 627 ЦК України).

Саме виходячи з того, що згідно
статті 627 ЦК України, сторони є вільними
в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, законодавець у статті 651 ЦК
України передбачив, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Частиною другою статті 651 ЦК України
встановлено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду,
але лише на вимогу однієї із сторін у
разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Оскільки вимога сторони договору №
19-Б від 19.10.2004 року про розірвання цього
договору відсутня, а сторони договору
не вимагають такого розірвання, то
позовні вимоги прокурора щодо
розірвання згаданого договору є
безпідставними та необґрунтованими у
даному випадку, виходячи з
вищевикладеного, у зв`язку з чим суд
відмовляє у задоволенні позовних вимог
у даній частині.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» та положення статей 44 та 49 ГПК
України, судовий збір покладається на
другого позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову - відмовити

2. Стягнути з Державного підприємства
«Управління капітального будівництва»
(01601, м. Київ, вул. О. Гончара, 55, код 25276329)
в дохід державного бюджету (отримувач
УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001, код
отримувача 37970593, рахунок отримувача
3002, банк отримувача ГУ ДКСУ в
Сумській області, код банку отримувача
837013) 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.09.2014 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ
Б.І. ЛИХОВИД

СУДДЯ
Ю.О. ЗРАЖЕВСЬКИЙ

СУДДЯ
Ю.А. ДЖЕПА