ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.08.14р. Справа № 904/5587/14

Суддя господарського суду
Дніпропетровської області Новікова
Р.Г. при секретарі судового засідання
Яковлєвій А.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали

За позовом Публічного акціонерного
товариства"ДНІПРОГАЗ", м.
Дніпропетровськ

до Квартирно - експлуатаційного
відділу м. Дніпропетровська, м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором постачання природного газу в
розмірі 768 070,18 грн.

Представники:

Від позивача: Колпаченко Є.Ю., дов . №
81юр від 01.08.14р.

Від відповідача: Цибульська Т.М. дов. №
42 від 09.01.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Дніпрогаз" звернулось до Квартирно -
експлуатаційного відділу у місті
Дніпропетровськ з позовом про
стягнення суми основного боргу за
договором постачання природного газу в
розмірі 631255грн.10коп., пені в розмірі
53298грн.92коп., суми інфляційного
збільшення в розмірі 73443грн.43коп. та 3%
річних в розмірі 10072грн.73коп.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань з оплати за
договором №2013/ТП-Б-4797/145163 від 28.03.2013р. на
постачання природного газу за
регульованим тарифом, технічну угоду
на здійснення контролю за обліком газу
при транспортуванні та постачанні
природного газу від 28.03.2013р. до договору
на постачання природного газу,
додаткові угоди до договору
№2013/ТП-Б-4797/145163 від 28.03.2013р., від 10.07.2013р.,
від 12.08.2013р., від 02.01.2014р. та від 31.12.2013р.,
акти виконаних робіт за листопад 2013р.
та акт прийому - передачі природного
газу №66226084 від 25.12.2013р., акт звірки
взаємних розрахунків від 16.07.2014р. та
претензію №148/17-20 від 24.02.2014р.

Позивач зазначає, що на підставі
положень договору ним було поставлено
в листопаді 2013р.природного газу в
обсязі 122824м3 на суму 566989грн.59коп., в
грудні 2013р. - в обсязі 127328м3 на суму
587686грн.97коп. Внаслідок часткової
оплати, непогашеною залишилась сума
боргу за листопад 2013р. в розмірі
43568грн.13коп., за грудень 2013р. -
587686грн.97коп.

На підставі положень пункту 6.2 договору
позивач нараховано та заявлено до
стягнення загальну суму пені в розмірі
53298грн.92коп. за період з 06.12.2013р. по
16.07.2014р. та з 06.01.2014р. по 16.07.2014р

На підставі положень статті 625
Цивільного кодексу України позивач
заявив до стягнення 10072грн.73коп.
3%річних та інфляційну складову в
розмірі 73443грн.43коп. за період з грудня
2014р. по липень 2014р.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 31.07.2014р.
порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи в судовому
засіданні на 27.08.2014р.

В судовому засіданні від 27.08.2014р.
представник позивача підтримав
правову позицію, викладену в позовній
заяві та просив задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні від 27.08.2014р. надав відзив, в
якому викладені заперечення проти
позовних вимог та зазначено про
відмову в задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз". Обґрунтовуючи свою
незгоду, відповідач посилається на
здійснення оплати комунальних послуг
військових частин та військових
комісаріатів Дніпропетровського
гарнізону в межах бюджетних асигнувань
та на підставі кошторису. В даному
випадку було перевищено обсяги
спожитого природного газу у порівнянні
із закладеними в договорі
№2013/ТП-Б-4797/145163 від 28.03.2013р.

Також відповідачем надане клопотання,
в якому він просить зменшити розмір
нарахованої пені до 0грн.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, встановив.

Публічним акціонерним товариством
"Дніпрогаз" (далі - постачальник) та
Квартирно-експлуатаційним відділом
міста Дніпропетровськ (далі - споживач)
підписаний договір №2013/ТБ-Б-4797/145163 від
28.03.2013р. на постачання природного газу
за регульованим тарифом, укладений за
результатами проведення процедури
закупівлі за державні кошти (далі -
договір).

В подальшому, сторонами укладались
додаткові угоди від 10.07.2013р., від
12.08.2013р., від 31.12.2013р., 02.01.2014р., якими
визначалась ціна 1000кубічних метрів
природного газу з огляду на вказівки
постанов НКРЕ України №752 від 27.06.2013р.,
№1043 від 31.07.2013р., №1797 від 30.12.2013р.; був
продовжений строк дії договору до
31.03.2014р.; визначені договірні обсяги
постачання природного газу на 2013 та
2014р.р.

Відповідно до умов договору
постачальник постачає природний газ
споживачу в обсягах і порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач оплачує постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених договором.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що
послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним сторонами
актом приймання-передачі газу та/або
актом виконаних робіт, що оформлюється
за даними вузлів обліку, визначених у
додатку 1 до договору та згідно з
умовами технічної угоди, яка є
невід'ємною частиною даного договору.

Облік обсягів газу, що постачається на
умовах договору, здійснюється згідно з
пунктом 3.2 договору.

Пунктом 2.5 договору споживачу надано
право при перевищенні добової норми
споживання газу самостійно без
узгодження з постачальником обмежити
(припинити) споживання власними
об'єктами до приведення споживання
газу у відповідність до встановлених
договором норм.

При цьому, об'єктами споживання
визначенні їдальні, реанімація, кухня,
котельні та інші з 24годинним режимом
роботи, тобто об'єктами споживання газу
є об'єкти соціальної інфраструктури
відповідача.

Відповідно до пункту 4.5 договору
розрахунковий період за договором
становить один місяць - з контрактної
години першого дня місяця до
контрактної години першого дня
наступного місяця включно. Місячна
вартість газу визначається як добуток
ціни газу на загальну кількість
реалізованого газу, визначену згідно з
розділом 3 договору.

Згідно з пунктом 4.6 договору оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється споживачем авансовими
платежами із розрахунку договірного
обсягу постачання газу протягом
періоду оплати відповідно до додатка 2
до договору.

Авансові платежі сплачуються
споживачем постачальнику на
розрахунковий рахунок зі спеціальним
режимом використання у розмірі 100
відсотків від вартості запланованого
або погодженого постачальником обсягу
газу на розрахунковий період до 25-го
числа місяця, що передує місяцю
поставки газу.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Як вбачається з матеріалів справи за
період листопад -грудень 2013р. позивачем
було поставлено природного газу в
обсязі в обсязі 122824м3 на суму
566989грн.59коп. та в обсязі 127328м3 на суму
587686грн.97коп. відповідно. Несплаченою
залишилась заборгованість сума боргу
за листопад 2013р. в розмірі 43568грн.13коп.,
за грудень 2013р. - 587686грн.97коп.

На момент вирішення спору, сума боргу в
розмірі 631255грн.10коп. залишилась
несплаченою.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України та
статті 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
закону, інших правових актів, договору,
а за відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України
визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193
Господарського кодексу України та
статті 525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами статті 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського
кодексу України та статті 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином. Відповідачем не були
виконані грошові зобов'язання, доказів
припинення відповідних зобов'язань
перед позивачем у будь-який інший
передбачений законом спосіб,
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

Згідно із положенням статті 43
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, на які посилається позивач в
обґрунтування заявлених вимог про
стягнення з відповідача суми боргу у
розмірі 631255грн.10коп., підтверджені
матеріалами справи та не спростовані
відповідачем.

Що стосується особливостей бюджетного
фінансування, на яке посилається
відповідач, то суд зазначає наступне.

Постановою Верховного суду України від
15.05.2012р. у справі №11/446 визначено, що за
змістом частини другої статті 617
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 218 Господарського
кодексу України та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005р. відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
відповідний рік, не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

На підставі положень пункту 6.2.2
договору позивачем заявлено до
стягнення пеню на загальну суму
53298грн.92коп. за період з 06.12.2013р. по
16.07.2014р. та з 06.01.2014р. по 16.07.2014р.

Як вбачається з наданого суду
розрахунку, позивачем не було
дотримано вимог частини 6 статті 232
Господарського кодексу України в
частині нарахування пені протягом 6
місяців з моменту порушення
зобов'язання.

Судом було здійснено новий розрахунок
пені, за результатом якого, сума пені,
яка підлягає стягненню з відповідача
дорівнює 3219грн.27коп. за період з 06.12.2013р.
по 05.06.2014р. та 46113грн.30коп. за період з
06.01.2014р. по 06.06.2014р. Загальна сума пені,
яка підлягає стягненню дорівнює
49332грн.57коп., у задоволенні вимог про
стягнення пені в розмірі 3966грн.35коп.
слід відмовити через
необґрунтованість.

За приписами пункту 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України суд при винесенні рішення має
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського
кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін. У тому числі, і те, що
відповідач не являється організацією,
створеною з метою отримання прибутку.

Тому суд вважає, що в даному випадку
буде дотриманий баланс інтересів
сторін зменшивши розмір пені з
49332грн.57коп. до 20000грн.

Клопотання відповідача про зменшення
пені до 0грн. залишається судом без
задоволення, оскільки це означає
відмову в задоволенні позовних вимог в
цій частині взагалі, що не відповідає
матеріалам справи.

На підставі положень статті 625
Цивільного кодексу України позивач
заявив до стягнення 10072грн.73коп.
3%річних та інфляційну складову в
розмірі 73443грн.43коп. за період з грудня
2014р. по липень 2014р. Перевіривши
розрахунок, суд задовольняє позовні
вимоги в цій частині.

При цьому, у разі коли господарський
суд на підставі пункту 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшує розмір неустойки
(штрафу, пені), витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Враховуючи викладене та керуючись
нормами статей Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 82, 83,
84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз" м.
Дніпропетровськ до Квартирно -
експлуатаційного відділу у місті
Дніпропетровськ про стягнення суми
основного боргу за договором
постачання природного газу в розмірі
631255грн.10коп., пені в розмірі
53298грн.92коп., суми інфляційного
збільшення в розмірі 73443грн.43коп. та 3%
річних в розмірі 10072грн.73коп. -
задовольнити частково.

У задоволенні вимог про стягнення пені
в розмірі 3966грн.35коп. відмовити.

Зменшити розмір пені з 49332грн.57коп. до
20000грн.

Стягнути з Квартирно -
експлуатаційного відділу у місті
Дніпропетровськ (Ідентифікаційний код
08004581, місцезнаходження: 49005, м.
Дніпропетровськ, вул. Феодосіївська, 13)
на користь Публічного акціонерного
товариства "Дніпрогаз" м.
Дніпропетровськ (Ідентифікаційний код
20262860, місцезнаходження 49029, м.
Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5)
суму боргу в розмірі 631255грн.10коп., пеню
в розмірі 20000грн., суму інфляційного
збільшення в розмірі 73443грн.43коп., 3%
річних в розмірі 10072грн.73коп. та витрати
на оплату судового збору в розмірі
13611грн.75коп.

Видати наказ після набрання чинності
рішенням.

В судовому засіданні від 27.08.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст підписаний 01.09.2014р.

Суддя Р.Г. Новікова