ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа № 925/1218/14

Господарський суд у складі головуючого
судді Хабазні Ю.А., при секретарі
судового засідання Соколишиній І.А., за
участю представника за довіреністю -
Юхименко О.Л. (від позивача),
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси у приміщенні
суду справу за позовною заявою

позивача товариства з обмеженою
відповідальністю "Алпакс"

до відповідача публічного
акціонерного товариства "Ватутінський
хлібокомбінат"

про - стягнення 26977,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 26977,25 грн.
(з них: 24168 грн. основного боргу, 2809,25 грн.
пені за період з 10.08.2013 по 07.07.2014) з
підстав несплати відповідачем коштів у
визначений договором строк та
відшкодування у зв'язку з цим судових
витрат у сумі 1827,00 грн.

У ході розгляду справи представник
позивача уточнив свої вимоги щодо
стягнення судових витрат, доповнивши
їх вимогою про стягнення 530,70 грн.
вартості проїзду у вигляді сплачених
коштів за 30 л бензину згідно з
дублікатом чека від 01.09.2014 №6742 на
вказану суму.

Відповідач двічі був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, однак, наданих законом
прав на подання відзиву та участь
представника у судовому засіданні не
використав, на пропозицією суду в
ухвалі про порушення провадження у
справі заперечень на позов не надіслав,
про наявність поважних причин їх
неподання і неявки представника не
повідомив. Суд вважає, що відповідач не
з'явився у судове засідання та не
направив суду відзив на позовну заяву
без поважних причин. Явка відповідача
судом обов'язковою не визнавалась.
Неявка без поважних причин належним
чином повідомленої сторони не є
перешкодою для розгляду справи, у
зв'язку з чим суд, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України розглянув справу за наявними у
ній матеріалами.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини судового
рішення.

Заслухавши представника позивача та
дослідивши наявні у справі докази суд
встановив наступне.

Згідно з договором поставки від 08.07.2013
№080701 (далі - Договір) по видатковим
накладним від 26.11.2013 №3281, від 08.01.2014 №1,
від 11.12.2013 №3517, від 10.07.2013 №1255, від 17.07.2013
№1336, від 06.08.2013 №1622, від 14.08.2013 №1728, від
21.08.2013 №1828, від 27.07.2013 №1899, від 20.09.2013
№2259, від 27.09.2013 №2372, від 11.10.2013 №2583, від
23.10.2013 №2751, від 12.11.2013 №3068, за
довіреностями №145 від 26.11.2013, №5 від
06.01.2014, №248 від 10.12.2013, №2260-ВХК від 09.07.2013,
№2299-ВХК від 16.07.2013, №2401-ВХК від 05.08.2013,
№2463-ВХК від 13.08.2013, №2511-ВХК від 20.08.2013,
№2540-ВХК від 23.08.2013, №2671-ВХК від 18.09.2013,
№2805-ВХК від 10.10.2013, №2871-ВХК від 22.10.2013,
№47 від 07.11.2013 через своїх представників
Довбиш М.П., Шамоту А.А., Чуєнка Г.П.
відповідач отримав від позивача
пакувальні матеріали, матеріали
господарського споживання та вироби
для харчової промисловості в
кількості, асортименті та по цінах,
вказаних у накладних на загальну суму
54168,00 грн.

24.02.2014 за №24/02 та 24.04.2014 за №24/04 позивач
направив на адресу відповідача
претензії з вимогою про сплату боргу та
акти звірки взаємних розрахунків за
період листопад 2013 року - січень 2014
року, після отримання яких відповідач
частково розрахувався, сплативши 30000
грн. боргу.

Вказані обставини відповідачем не
заперечуються і підтверджуються
наявними у справі матеріалами, зокрема,
вищеназваними Договором, накладними,
довіреностями, претензіями, актом
звірки взаєморозрахунків за період
листопад 2013 року - січень 2014 року,
підписаним керівниками сторін та
скріпленим їх печатками, а також
витягом із установчих документів
позивача.

Відповідач свої зобов'язання за
Договором належним чином не виконав і
станом на час розгляду спору за
отриману продукцію розрахувався
частково, заборгованість відповідача
перед позивачем склала 24168,00 грн.

Враховуючи, що заявлена до стягнення
сума боргу менша від тієї, на яку
позивач має право за договором і що
заявлений розмір вимог відповідачем не
оспорюється, обставини зарахування
коштів, які позивач вважає сплаченими,
судом не досліджуються.

При цьому суд приймає до уваги
пояснення позивача про те, що в цілому
за договором з часу його укладення
відповідачу було надано послуг на суму
197568,00 грн. з яких усю заборгованість,
крім пред'явлених до стягнення вимог,
було оплачено.

Невиконання відповідачем взятого на
себе зобов'язання у строки, встановлені
п.2.6 договору, є правовою підставою для
стягнення заявленої суми основного
боргу у примусовому порядку.

За невиконання грошового зобов'язання,
відповідно до ч.6 ст.231 та ч.6 ст.232
Господарського кодексу України, Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", п.5.2 Договору, позивач має
право на стягнення пені за
прострочення сплати боргу у розмірі
2809,25 грн. Розрахунок позивача
здійснений на окремі суми боргу, які
були прострочені протягом певного
періоду із усього заявленого є вірним і
відповідачем не оспорюється.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню.

Судові витрати у розмірі 1827 судового
збору підлягають стягненню з
відповідача.

Позивач заявою від 01.09.2014 вх.№19175/14
просив стягнути судові витрати на
бензин у розмірі 530,70 грн., витрачений на
проїзд представника автомобілем у
судове засідання, однак в цій частині
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки відсутні докази проїзду
автомобілем, використання саме цього
бензину і саме в такій кількості. Крім
того, такі витрати не можуть бути
відшкодовані, оскільки відшкодуванню,
виходячи з пунктів 6.2, 6.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 №7 підлягає вартість
проїзду до місця виклику і назад
залізничним, автомобільним, водним і
повітряним транспортом; вартість
попереднього продажу проїзних
документів, проїзд автомобільним
транспортом (крім таксі) до залізничної
станції, аеропорту, якщо вони
знаходяться за межами населеного
пункту. В усіх зазначених випадках
відшкодуванню підлягає мінімальна
вартість проїзду, вартість
транспортних послуг має бути
економною. Документально підтверджені
відомості про таку вартість та про
фактичні витрати на проїзд і
проживання подаються заінтересованими
особами. Позивачем же таких документів
не подано.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі ст. 231 Господарського кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Ватутінський
хлібокомбінат" (Черкаська область,
м.Ватутіне, вул.Транспортна,33,
ідентифікаційний код 00380669) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Алпакс" (м.Київ,
вул.Фрунзе,160-Ю, ідентифікаційний код
38556640) 24168 грн. основного боргу, 2809,25 грн.
пені, 1827 грн. судових витрат - разом 28804,25
грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот
чотири гривні двадцять п'ять копійок).

У стягненні судових витрат з
відповідача на користь позивача у сумі
530,70 грн. відмовити.

Направити дане судове рішення сторонам
рекомендованим листом з повідомленням.

Повне судове рішення складено 05.09.2014.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та у
строки, встановлені статтями 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Ю.А. Хабазня

3