ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 вересня 2014 року № 912/1256/14

Господарський суд Кіровоградської в
складі судді Коваленко Н.М.,
розглянувши справу № 912/1256/14 від 05.05.2014
року

про банкрутство - фермерського
господарства "Валерія плюс" (далі - ФГ
"Валерія плюс"), АДРЕСА_2,

та заяву кредитора - товариства з
обмеженою відповідальністю "УніКредит
Лізинг", (далі - ТОВ "УніКредит Лізинг"),
04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 22/1,

до боржника - ФГ "Валерія плюс", АДРЕСА_2,

про визнання грошових вимог в сумі 1 310
904, 11 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від кредитора - участі не брав;

В засіданні суду бере участь в.о.
керівника боржника - розпорядник майна,
арбітражний керуючий Назаренко С.А.

В засіданні суду 15.09.2014 року оголошено
перерву до 17 год. 00 хв. 15.09.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 05.05.2014 року господарський
суд порушив провадження у справі про
банкрутство ФГ "Валерія плюс". Визнав
вимоги ініціюючого кредитора
Олександрійської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області до ФГ "Валерія
плюс" в сумі 1 483 564, 97 грн. Ввів мораторій
на задоволення вимог кредиторів
боржника - ФГ "Валерія плюс". Ввів
процедуру розпорядження майном
боржника - ФГ "Валерія плюс" на строк 115
календарних днів. Призначив
розпорядником майна боржника ФГ
"Валерія плюс" арбітражного керуючого
Назаренка С.А. Ухвалив оприлюднити на
офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України
оголошення (повідомлення) про
порушення справи про банкрутство ФГ
"Валерія плюс", текст якого додається.

06.05.2014 року (номер публікації: 3339, дата
публікації на сайті ВГСУ: 06.05.2014 13:11) на
веб-сайті Вищого господарського суду
України офіційно оприлюднено
оголошення про порушення справи про
банкрутство ФГ "Валерія плюс".
Граничним строк на заявлення грошових
вимог кредиторів до боржника визначено
05.06.2014 року.

До господарського суду 03.06.2014 року
надійшла заява № б/н від 28.05.2014 року ТОВ
"УніКредит Лізинг" з грошовими вимогами
до боржника на загальну суму 1 310 904, 11
грн., в тому числі - 1 309 686, 11 грн. боргу по
сплаті лізингових платежів та 1 218, 00
грн. витрат по сплаті судового збору за
подання заяви про визнання конкурсним
кредитором.

За ч. 3 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон) господарський суд
зобов'язаний прийняти заяву кредитора,
подану з дотриманням вимог цього
Закону та Господарського
процесуального кодексу України, про що
виноситься ухвала, в якій зазначається
дата розгляду заяви.

Ухвалою від 04.06.2014 року господарський
суд прийняв заяву кредитора - ТОВ
"УніКредит Лізинг" з грошовими вимогами
до боржника на загальну суму 1 310 904, 11
грн. Розгляд заяви кредитора призначив
в засіданні суду.

Ухвалою від 10.07.2014 року господарський
суд клопотання № 02-08/187 від 10.06.2014 року
розпорядника майна, арбітражного
керуючого Назаренка С.А. задовольнив.
Припинив повноваження керівника
боржника ФГ "Валерія плюс" гр. ОСОБА_3.
Виконання обов'язків керівника
боржника ФГ "Валерія плюс" тимчасово
поклав на розпорядника майна,
арбітражного керуючого Назаренка С.А.

До господарського суду 20.06.2014 року
надійшло повідомлення № 02-08/203 від
16.06.2014 року розпорядника майна,
арбітражного керуючого Назаренка С.А.
про результати розгляду вимог
кредитора, згідно ч. 5 ст. 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". Відповідно до
якого, з обґрунтуванням такої позиції,
вимоги кредитора не визнані та не
підлягають включенню до реєстру вимог
кредиторів.

05.07.2014 року до господарського суду
надійшло пояснення № б/н від 07.07.2014 року
кредитора - ТОВ "УніКредит Лізинг", яке
ґрунтується на спростуванні обставин,
які стали підставою для невизнання
грошових вимог кредитора
розпорядником майна та містить в
додатку перелік документів поданих
кредитором на підтвердження своїх
вимог.

Ухвалою від 13.08.2014 року господарський
суд розгляд заяви кредитора ТОВ
"УніКредит Лізинг" з грошовими вимогами
до боржника на загальну суму 1 310 904, 11
грн. відклав до 15.09.2014 року. Зобов'язав
СУ УМВС України в Кіровоградській
області до засідання суду, не пізніше
11.09.2014 року, по можливості надати:

- копію проведеної судової експертизи у
кримінальній справі №01-7878 підписів,
виконаних від імені керівника ФГ
"Валерія плюс" ОСОБА_3, на договорі
фінансового лізингу №130ІЬ09/00-ІЛ) від
07.07.2009р., накладних, актах
приймання-передачі і довіреностях по
яких отримувались п'ять комбайнів "NEW
HOLLAND" CX-8080;

- про фізичну особу яка заволоділа
п'ятьма комбайнами "NEW HOLLAND" CX-8080;

- про документи ФГ "Валерія плюс", які
вилучені під час розслідування цієї
кримінальної справи і які досі
містяться в ній;

- про статус ФГ "Валерія плюс" в цій
кримінальній справ;

- про місцезнаходження всіх п'яти
комбайнів отриманих ФГ "Валерія плюс" в
лізинг;

- інформацію про остаточне рішення
прийняте по цій кримінальній справі.

СУ УМВС України в Кіровоградській
області вимоги зазначеної ухвали суду
проігноровані, витребувані судом
докази (документи) не надані.

Вимоги кредитора обґрунтовані
наступними обставинами.

В судовому засіданні 15.09.2014 року в.о.
керівника боржника - розпорядником
майна, арбітражним керуючим Назаренком
С.А. заявлено усне клопотання про
витребування додаткових доказів для
розгляду зазначеної грошової вимоги.

Таке клопотання задоволенню не
підлягає, оскільки наявних в
матеріалах справи письмових доказів
достатньо для всебічно і повно
з'ясування всіх обставин, на яких
ґрунтуються грошові вимоги кредитора
та які мають юридичне значення для
розгляду та перевірки вимог кредитора.

Фермерського господарства «Валерія
Плюс», будучи лізингоодержувачем за
договором фінансового лізингу,
укладеними із ТОВ «УніКредит Лізинг»,
отримало в користування предмети
лізингу, однак у зв'язку із неналежним
виконанням Фермерського господарства
«Валерія Плюс» своїх грошових
зобов'язань по сплаті лізингових
платежів на користь ТОВ «УніКредит
Лізинг» останнє має вимоги до боржника,
які виникли до порушення справи про
банкрутство на підставі Договору
фінансового лізингу № 1309L09/00LD) від
07.07.2009р., укладеного між ТОВ «УніКредит
Лізинг» та Фермерським господарством
«Валерія Плюс»

Згідно п. 1.1 Договору лізингу ТОВ
«УніКредит Лізинг» (Лізингодавець)
бере на себе зобов'язання придбати
Предмет Лізингу у власність від
Продавця (відповідно до встановлених
Лізингоодержувачем специфікацій та
умов, передбачених у цьому договорі,
зокрема, у Додатку № 1 цих Договорів) та
передати Предмет Лізингу у
користування і Лізингоодержувачу на
строк та умовах, визначених цим
Договором, з урахуванням того, що
Продавець був обраний
Лізингоодержувачем.

ТОВ «УніКредит Лізинг» виконало свої
зобов'язання за Договором лізингу в
повному обсязі, що підтверджується
Актами приймання-передачі від 01.09.2009 р.,
15.10.2009р., 24.09.2009р.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України
«Про фінансовий лізинг» за договором
фінансового лізингу (далі - договір
лізингу) лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Згідно п. З ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
фінансовий лізинг» Лізингоодержувач
зобов'язаний своєчасно сплачувати
лізингові платежі.

Згідно умов Розділу 7 Договорів лізингу
за користування Предметом Лізингу
Лізингоодержувач сплачує на користь
Лізингодавця Лізингові Платежі у
гривнях на Дати Платежів, вказані в
Додатку № 2 до цих Договорів.

Однак неналежне виконання
Лізингоодержувачем своїх зобов'язань
по сплаті лізингових платежів за
Договорами лізингу призвело до
виникнення боргу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509
Цивільного кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України
укладення між сторонами договору є
однією з підстав виникнення
зобов'язання.

Положення ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст.
173 ГК України визначають, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські, зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: 1) припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; 2) зміна умов
зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Таким чином, керуючись нормами чинного
законодавства, ТОВ «УніКредит Лізинг»
звертається до суду із цією заявою про
визнання кредитором в розмірі сум
грошових коштів, які підлягають сплаті
Фермерським господарством «Валерія
Плюс» на користь ТОВ «УніКредит
Лізинг» згідно умов Договору лізингу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
фінансовий лізинг» Лізингоодержувач
зобов'язаний своєчасно сплачувати
лізингові платежі.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу
України зобов'язання має бути виражене
у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

З урахуванням викладеної норми закону
сторони визначили в Договорі лізингу
(Додаток № 2 «Графік лізингових
платежів») грошовий еквівалент
лізингових платежів в євро.

Частиною другою статті 533 Цивільного
кодексу України встановлено, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до умов Розділу
«Визначення» та п.п. 7.1, 7.7 Договору
лізингу Періодичні Лізингові Платежі
сплачуються за курсом гривні до
Євро/Долара США, встановленим на
офіційному сайті АКБ «Укрсоцбанк» на
відповідну Дату Платежу - дату, в яку
згідно Додатку № 2 до вказаного
Договору лізингу настає термін сплати
відповідного Періодичного Лізингового
Платежу.

Відповідно до п. 9.2 Договору лізингу,
якщо будь-який Лізинговий Платіж
припадає відповідно до умов Договору
фінансового лізингу на день, який не є
Робочим Днем, то такий платіж повинен
бути здійснений в останній Робочий
День, що передує такій Даті Платежу.

У Додатку № 1 до цієї заяви викладено
розмір грошового зобов'язання боржника
зі сплати лізингових платежів згідно
Договору лізингу, а також суми
здійснених Фермерського господарства
«Валерія Плюс» оплат та сформований
борг по сплаті лізингових платежів за
Договором лізингу, який складає 1 309 686, 11
грн.

Отже, загальна сума грошових вимог ТОВ
«УніКредит Лізинг» як конкурсного
кредитора Фермерської о господарства
«Валерія Плюс», становить 1 310 904, 11 грн.,
з яких вимоги четвертої черги - 1 309 686, 11
грн., вимоги першої черги -1218,00 грн.
витрат по сплаті судового збору за
подання цієї заяви про визнання
конкурсним кредитором боржника. (т. 1
а.с. 171-173)

Заборгованість боржника перед
кредитором станом на 05.05.2014 р. (дату
порушення провадження у справі про
банкрутство) сформувалась у зв'язку із
простроченням виконання грошових
зобов'язань боржником в 2009-2010 роках і,
враховуючи, що цей борг виник і не був
сплачений боржником до дати порушення
провадження у справі про банкрутство
боржника, то ТОВ «УніКредит Лізинг» є
конкурсним кредитором, що заявляє
відповідні грошові вимоги до боржника.

Нарахування лізингових платежів
здійснювалося кредитором до 18.02.2010 р.,
оскільки із вказаної дати договір
фінансового лізингу, на підставі якого
виникли грошові зобов'язання і
заявлено грошові вимоги, було
розірвано письмовим повідомленням
кредитора шляхом односторонньої
відмови від договору на підставі ч. 2 ст.
7 Закону України «Про фінансовий
лізинг», а саме: лізингодавець має
право відмовитися від договору лізингу
та вимагати повернення предмета
лізингу від лізингоодержувача у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж частково або у
повному обсязі та прострочення сплати
становить 30 днів.

У свою чергу, розірвання договору
фінансового - лізингу не звільняю
боржника від обов'язку виконання
грошового зобов'язання по сплаті
лізингових платежів, термін виконання
якого настав станом на дату розірвання
договору фінансового лізингу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону
України «Про фінансовий лізинг» за
договором фінансового лізингу (далі -
договір лізингу) лізингодавець
зобов'язується набути у власність річ у
продавця (постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного
кодексу України за договором лізингу
одна сторона (лізингодавець) передає
або зобов'язується передати другій
стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до п. 7.4 Договору
фінансового лізингу Комісія за
Організацію, Аванс Ціни Предмета
Лізингу, Комісія, Відшкодування,
передбачені цим розділом, є оплатою
Лізингодавцю за отримане
Лізингоодержувачем у лізинг майно за
Договором фінансового лізингу та
компенсацією відсотків за кредит.

Таким чином, в даному випадку пунктом 7.4
Договору сторони встановили, що
лізинговий платіж являє собою єдність
своїх складових, які в сукупності
становлять плату за користування
майном, переданим Лізингоодержувачу в
користування за Договором.

Викладені умови Договору узгоджуються
із ст.ст. 3, 6, 627, 628 Цивільного кодексу
України, відповідно до яких сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості, а зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Так, у Постанові № 7/015-11 від 02.11.2011 р.
Вищий господарський суд України
встановив, що договір лізингу породжує
орендні зобов'язання, так і визначає
додатковий обов'язок лізингодавця
передати за певних умов у власність
лізингоодержувачу об'єкт лізингу,
переданого в користування на
визначений строк.

Дійшовши висновку про відсутність у
відповідача обов'язку сплачувати
позивачу лізингові платежі у зв'язку з
припиненням дії договору лізингу, суди
двох інстанцій не врахували положення
Закону України "Про фінансовий лізинг",
які визначають поняття лізингу, як
різновиду договору, в результаті
укладення якого лізингоодержувач
отримує від лізингодавця у платне
користування на визначений строк
майно.

Належне виконання відповідачем свого
зобов'язання щодо сплати лізингових
платежів породжує у позивача обов'язок
передати відповідачу, за наявності на
те волевиявлення останнього, предмет
лізингу у власність шляхом укладання
договору купівлі-продажу.

У свою чергу, Верховний Суд України в
постанові від 19.12.2011 р. роз'яснив, що
домовленість сторін про розірвання
угоди не виключає проведення між
сторонами розрахунків за
зобов'язаннями, що виникли до
розірвання угоди, у тому числі
застосування заходів майнової
відповідальності за невиконання
(неналежне виконання) зобов'язань з
урахуванням умов договору та структури
лізингових платежів.

Беручи до уваги, що Договором (п. 7.4)
обумовлено правову природу всіх
структурних складових лізингового
платежу і визначено призначення цих
складових як плата за користування
переданим в лізинг майном, а також
враховуючи, що ані законом, ані
договором не встановлено, що
розірвання договору фінансового
лізингу з підстави прострочення сплати
лізингоодержувачем лізингових
платежів, тобто з вини
лізингоодержувача, є підставою
звільнити останнього від обов'язку
виконати в натурі прострочене грошове
зобов'язання, тобто сплатити борг, то
кредитор переконаний, що його грошові
вимоги до боржника підлягають визнанню
судом в повному обсязі.

Крім того, кредитор визнає, що витрати
на оплату судового збору в розмірі 1218,00
гри. за подання заяви про визнання
конкурсним кредитором боржника були
понесені кредитором після порушення
провадження у справі про банкрутство,
однак ця сума не складає окрему грошову
вимогу кредитора до боржника, оскільки
виходячи з приписів Господарського
процесуального кодексу України
визнання грошових вимог кредитора до
боржника має правовим наслідком
визнання судом понесених кредитором
судових витрат в розмірі, зокрема,
сплаченого судового збору за подання
заяви про визнання кредитором.

Викладене підтверджується приписами ч.
1 ст. 2, ч. 1 ст. 45 Закону та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, в силу яких вказані 1218,00 грн.
судового збору підлягають
обов'язковому включенню до першої
черги в Реєстр вимог кредиторів.

Стосовно подальшої долі всіх п'яти
комбайнів, які були передані в лізинг
боржнику, теперішнього місця їх
знаходження та підстав на яких вони
вибули з користування (власності)
боржника пояснюю наступне.

Строк лізингу закінчився 18.02.2010 р.,
тобто в день, з якого повідомленням вих.
№ 243 від 12.02.2010 р. кредитор відмовився
від Договору фінансового лізингу в
односторонньому порядку у зв'язку із
тим, що прострочення сплати боржником
лізингових платежів складало 4 місяці,
що є підставою для відмови
лізингодавця від договору на підставі
ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий
лізинг».

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 11
Закону України «Про фінансовий лізинг»
лізингоодержувач зобов'язаний у разі
закінчення строку лізингу, а також у
разі дострокового розірвання договору
лізингу та в інших випадках
дострокового повернення предмета
лізингу - повернути предмет лізингу у
стані, в якому його було прийнято у
володіння, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, обумовленому
договором.

Комбайн New Holland СХ-8080, серійний № НОМЕР_6,
номер двигуна НОМЕР_1, із зерновою
жаткою Varifeed, 7,3 м., серійний № НОМЕР_7, -
07.06.2012 р. було вилучено у боржника та
передано кредитору, на підтвердження
чого надаю копію Договору № 10-2011/1 від
10.10.2011 р. про надання послуг, укладеного
кредитором із ТОВ «Колекшн асістенс»,
відповідно до п. 1.1 якого останнє
зобов'язалося надати кредитору послуги
з повернення майна (п'яти комбайнів, що
були передані в лізинг ФГ «Валерія
Плюс»), а також Актом
приймання-передачі від 07.06.2012 р. до
вказаного Договору, що скріплений
підписами уповноважених осіб та
печатками ТОВ «УніКредит Лізинг» та
ТОВ «Колекшн асістенс».

Комбайн New Holland СХ-8080, серійний № НОМЕР_8,
номер двигуна НОМЕР_2, із зерновою
жаткою Varifeed, 7,3 м., серійний № НОМЕР_9, та
Комбайн New Holland СХ-8080, серійний №
НОМЕР_10, номер двигуна НОМЕР_3, із
зерновою жаткою Varifeed, 7,3 м., серійний №
НОМЕР_11, станом на сьогодні кредитору
не повернуті, теперішнє їх
місцезнаходження кредитору невідоме,
право користування цим майном у ФГ
«Валерія Плюс» припинилося з 18.02.2010 р.,
однак боржник досі не повернув вказані
предмети лізингу.

Комбайн New Holland СХ-8080, серійний №
НОМЕР_12, Номер двигуна НОМЕР_4, та
Комбайн New Holland СХ-8080, серійний №
НОМЕР_13, номер двигуна НОМЕР_5,
знаходяться у ПП «Аграрне» в Київській
області.

У свою чергу, місцезнаходження
зернової жатки Varifeed, 7,3 м., серійний №
НОМЕР_14, та зернової жатки Varifeed, 7,3 м.,
серійний № НОМЕР_15, що є частиною
предметів лізингу, переданих в
користування ФГ «Валерія Плюс», також
невідоме кредитору і вказане майно
йому повернуте боржником не було. (т. 3
а.с.33-36)

Заперечуючи вимоги кредитора
розпорядник майна, арбітражний
керуючий Назаренко С.А. зазначив
наступне.

02.06.2014 отримано заяву ТОВ "УніКредит
Лізинг" про визнання кредитором у
справі про банкрутство ФГ "Валерія
плюс" на суму 1309686,11 грн.

Вказану вище заяву не представилось
можливим розглянути разом з боржником,
так як керівник ФГ "Валерія плюс" -
ОСОБА_3 (єдиний працівник боржника), в
січні 2014р., виїхала за кордон, в
Російську Федерацію, а замість себе ні
кого не призначила.
Фінансово-господарська документація
ФГ "Валерія плюс" для ознайомлення, мені
як розпоряднику майна, не
представлялась.

В зв'язку з вищевикладеним питання щодо
визнання або не визнання кредиторських
вимог ТОВ "УніКредитЛізинг" приймалось
на підставі заяви кредитора, копій
доданих до неї документів, даних
Єдиного державного реєстру судових
рішень.

В результаті вивчення заяви, доданих до
неї документів та даних Єдиного
державного реєстру судових рішень
встановлено, що заява ТОВ
"УніКредитЛізинг" не містить
документів, що засвідчують реєстрацію
права власності на 5 зернозбиральних
комбайнів за ТОВ "УніКредитЛізинг" як
власником, та договору купівлі-продажу
№ 1301L09/00-LD/РС від 07.07.2009, на підставі
якого ТОВ "УніКредитЛізинг" набуло
право власності на зернозбиральні
комбайни.

Обов'язок ТОВ "УніКредитЛізинг"
здійснити реєстрацію права власності
на комбайни передбачений пунктом 6.3.
договору фінансового лізингу №
13011301L09/00-LD від 07.07.2009.

Тобто, право власності ТОВ
"УніКредитЛізинг" на передані ним у
лізинг комбайни не підтверджено
документами.

Господарським судом Харківської
області розглядалась справа про
визнання права власності на комбайн
зернозбиральний New Holland СХ 8080,
заводський номер НОМЕР_13, двигун №
НОМЕР_16 та комбайн зернозбиральний New
Holland СХ 8080, заводський номер НОМЕР_12,
двигун № НОМЕР_17, які були предметом
договору купівлі-продажу № 1301L09/00-LD/РС
від 07.07.2009 та договору фінансового
лізингу № 13011301L09/00-LD від 07.07.2009.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 30.04.2013 по
справі № 5023/5272/12, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 19.06.2013 та
постановою Вищого господарського суду
України від 09.10.2013, позовні вимоги ПП
"Аграрне" до ТОВ "УніКредит Лізинг", ФГ
"Валерія Плюс", ТОВ "Харківська
Агропромислова спілка" задоволено,
визнано право власності на вищевказані
зернозбиральні комбайни за ПП
"Аграрне".

Зокрема, постановою Вищого
господарського суду України від 09.10.2013
по справі №5023/5272/12 встановлено, що на
момент державної реєстрації ТОВ
"УніКредитЛізинг" комбайну
зернозбирального New Holland СХ 8080,
заводський номер НОМЕР_13, двигун №
НОМЕР_16 та комбайну зернозбирального New
Holland СХ 8080, заводський номер НОМЕР_12,
двигун № НОМЕР_18 за собою як за їх
власником, вказані комбайни вже були
зареєстровані за іншими власниками, що
в свою чергу вказує на те, що державну
реєстрацію цих комбайнів за ТОВ
"УніКредитЛізинг" було здійснено
безпідставно; спірні комбайни у
фактичному володінні як ТОВ
"УніКредитЛізинг", так й ФГ "Валерія
Плюс", як лізингоодержувача за
договором купівлі-продажу № 1301L09/00-LD/РС,
весь цей час не знаходилися.

У зв'язку з викладеним вище заява ТОВ
"УніКредитЛізинг" в частині вимог щодо
стягнення вартості двох вищевказаних
комбайнів є безпідставною.

Розрахунок боргу ТОВ "УніКредитЛізинг"
не містить курсу платежу та дати, на яку
розраховувалась сума боргу, до
розрахунку не додано банківських
документів, що підтверджували факти
часткової оплати ФГ "Валерія Плюс", у
зв'язку з цим не можливо перевірити
обґрунтованість проведеного
розрахунку боргу.

В зв'язку з відсутністю у боржника
первинних бухгалтерських та
фінансових документів не можливо
встановити існування борг ФГ "Валерія
плюс" перед ТОВ "УніКредитЛізинг", його
розміру та підтвердити факт здійснення
самих лізингових операцій.

На підставі викладеного вище у
відповідності до вимог п. 5 ст. 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в редакції
Закону №4212-УІ від 22.12.2011, розпорядник
майна повідомив суд, що кредиторські
вимоги ТОВ "УніКредит Лізинг", в сумі
1231024,52 грн., не визнаються в повному
обсязі та не підлягають включенню до
реєстру вимог кредиторів ФГ "Валерія
плюс". (т. 2 а.с. 17-18)

При цьому, документальні докази
повного чи часткового погашення
зазначеної кредиторської
заборгованості боржником,
господарському суду сторонами не
надані.

Господарський суд, дослідивши
обставини зазначені в запереченні
розпорядника майна, дійшов висновку, що
наявність відповідних судових рішень,
порушення кримінальної справи, тощо, і
невизнання з цих та інших підстав
грошових вимог кредитора, не
спростовує факту наявності
невиконаного грошового зобов'язання
боржника перед кредитором.

Позаяк угоди, на яких ґрунтуються
вимоги кредитора ніким під сумнів не
ставилися, не оспорювалися, недійсними
не визнавалися і обставина їх
нікчемності не встановлювалися.

Оскільки господарський суд не вирішує
спір по суті, а лише перевіряє
обґрунтованість грошових вимог
кредиторів поданими документами, то
перевіривши обґрунтованість грошових
вимог кредитора поданими документами,
господарський суд прийшов до висновку,
що вимоги кредитора товариства з
обмеженою відповідальністю "УніКредит
Лізинг" в сумі 1 309 686 11 грн. підлягають
визнанню та включенню до реєстру вимог
кредиторів боржника до четвертої черги
задоволення.

Щодо включення до першої черги
задоволення вимог кредитора по сплаті
судового збору в сумі 1218, 00 грн., то
господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що такі вимоги виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство ФГ "Валерія плюс" і
відповідно є поточними.

У справі про банкрутство вирішується
завдання справедливого і
пропорційного розподілу серед
кредиторів майнової (конкурсної) маси
боржника. Отже, господарські суди не
повинні допускати під час провадження
у справі про банкрутство
індивідуального задоволення вимог
окремого кредитора за рахунок майна
боржника, яке входить до конкурсної
маси, як такого, що порушує права і
законні інтереси інших кредиторів та
учасників провадження у справі про
банкрутство і суперечить
встановленому законом спеціальному
регулюванню.

Виключення з цього правила можуть бути
встановлені лише самим Законом,
зокрема у разі задоволення вимог
поточних кредиторів, вимог щодо оплати
(стягнення) заробітної плати та інших
вимог, на які не розповсюджується дія
мораторію.

Тобто, зазначені вимоги до боржника
мають бути задоволені в межах судових
процедур за визначенням ст. 45 Закону в
першу чергу.

Разом з тим, такі вимоги не можуть бути
включені до реєстру вимог кредиторів
на стадії попереднього засідання суду
при затверджені реєстру вимог
конкурсних кредиторів.

Керуючись ст.ст. 19, 23, 45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. ст. 4-1, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

У Х В А Л И
В:

1. Усне клопотання в.о. керівника
боржника - розпорядника майна,
арбітражного керуючого Назаренка С.А.
про витребування додаткових доказів
відхилити.

2. Визнати грошові вимоги кредитора -
товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг" до
фермерського господарства "Валерія
плюс" в сумі 1 309 686, 11 грн. та включити їх
до реєстру вимог кредиторів до
четвертої черги задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду в порядку,
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України.

Примірники ухвали направити
Олександрійській ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області, ТОВ
"УніКредит Лізинг" (04070, м. Київ, вул.
Петра Сагайдачного, 22/1), боржнику, в.о.
керівника боржника, розпоряднику майна
- арбітражному керуючому Назаренку
С.А.(АДРЕСА_1), засновнику боржника гр.
ОСОБА_3 (АДРЕСА_2).

Суддя
Н.М. Коваленко