м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Спільного
українсько-естонського підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Капелоу"
про стягнення 674 241, 37 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Суховерко О.В.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Спільне українсько-естонське
підприємство у формі товариства з
обмеженою відповідальністю "Оптіма -
Фарм, ЛТД" звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Капелоу» про
стягнення заборгованості за договором
про надання безвідсоткової поворотної
фінансової допомоги № 14/04/14 від 17.04.2014 р.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за вищевказаним
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 08.09.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені вимоги та просив позов
Представник відповідача на виклик суду
не з'явився, вимог суду не виконав, про
поважні причини неявки суд не
При цьому суд відзначає, що ухвала суду
направлялась відповідачу на вказану в
позовній заяві та витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців адресу
відповідача та повернута до
Господарського суду міста Києва за
закінченням встановленого терміну
Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Приймаючи до уваги, що сторони були
належним чином повідомлені про дату та
час судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представника не є перешкодою для
прийняття рішення у даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 08.09.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2014 р. між Спільним
українсько-естонським підприємством у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Капелоу" укладено
договір про надання безвідсоткової
поворотної фінансової допомоги № 14/04/14,
за умовами якого позивач зобов'язався
надати поворотну фінансову допомогу
відповідачу для потреб останнього
відповідно до статутних цілей його
діяльності, а відповідач - використати
допомогу за її цільовим призначенням
та повернути у визначений договором
строк.

Відповідно до п.п. 2.2., 2.4., 4.2. договору
сума допомоги становить 41 000, 00 Євро та
визначається і підлягає сплаті у
гривнях за міжбанківським курсом
продажу Євро на момент здійснення
оплати що становить 16, 057 грн/Євро.
Допомога налається у строк до 01.06.2014 р.
Повернення грошових коштів
проводиться шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
позивача в установі банку.

Договір, відповідно до п. 6.1., вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання та діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за договором.

Відповідно до п. 7.3. договору у разі
порушення відповідачем строків
повернення допомоги, відповідач
зобов'язується сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
допомоги за кожен день прострочення. З
метою визначення суми пені, розмір
допомоги буде визначатись у гривні та
становити грошову суму еквівалентну 41
000, 00 Євро згідно міжбанківського курсу
продажу Євро на момент здійснення
розрахунку пені.

Як вбачається з матеріалів справ, на
виконання умов договору позивач
перерахував на користь відповідача
грошові кошти у розмірі 658 337, 00 грн. у
якості поворотної безвідсоткової
фінансової допомоги.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що відповідачем порушено
умови договору № 14/04/14 від 17.04.2014 р. щодо
повернення безвідсоткової поворотної
фінансової допомоги, у зв'язку з чим
Спільне українсько-естонське
підприємство у формі товариства з
обмеженою відповідальністю "Оптіма -
Фарм, ЛТД" просить у судовому порядку
стягнути грошові кошти у сумі 658 337, 00
грн., що становить гривневий еквівалент
грошової допомоги, перерахованої
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Капелоу".

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст договору № 14/04/14
від 17.04.2014 р., суд дійшов висновку, що за
своїми правовими ознаками він є
договором позики, особливості
укладення та виконання яких
врегульовано положеннями глави 71
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Згідно зі ст. 1048 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Договором, відповідно до ст. 626
Цивільного кодексу України є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні норми закріплені також і в
Господарському кодексу України.

Так, відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Виходячи з умов договору № 14/04/14 від
17.04.2014 р. відповідач зобов'язаний був
повернути Спільному
українсько-естонському підприємству у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД"
суму фінансової допомоги до 01.06.2014 р.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач правом надання відзиву на
позов не скористався, доказів
належного виконання зобов'язань за
договором № 14/04/14 від 17.04.2014 р. не надав,
обґрунтувань щодо наявності
об'єктивних причин неможливості
виконання договірних зобов'язань не
навів.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується перерахування
позивачем на користь Товариству з
обмеженою відповідальністю "Капелоу"
фінансової допомоги за договором №
14/04/14 від 17.04.2014 р., виходячи із
відсутності у матеріалах справи
доказів повернення відповідачем
вищевказаних коштів, суд дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
позивача в частині стягнення 658 337, 00
грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
сумі 15 904, 37 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Тож, оскільки відповідачем порушено
умови договору № 14/04/14 від 17.04.2014 р. в
частині повернення грошових коштів,
суд вважає обґрунтованими вимоги
позивача про притягнення відповідача
до відповідальності за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку позивача за період з
01.06.2014 р. (дата виникнення
заборгованості) до 14.07.2014 р. (дата
визначена позивачем самостійно) розмір
пені становить 15 904, 37 грн.

Розрахунок позивача перевірено судом
та відповідає вимогам чинного
законодавства України.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
заявлених позивачем вимог та наявних у
справі доказів, суд дійшов висновку про
задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Спільного
українсько-естонського підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД"
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Капелоу" (03067, м. Київ,
бульвар Івана Лепсе, 4, корпус 45, ), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
Спільного українсько-естонського
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю "Оптіма -
Фарм, ЛТД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-А,
) заборгованість у сумі
658 337, 00 (шістсот п'ятдесят вісім тисяч
триста тридцять сім грн. 00 коп.) грн., 15
904, 37 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот чотири
грн. 37 коп.) грн. - пені та 13 484, 83
(тринадцять тисяч чотириста вісімдесят
чотири грн. 83 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 15.09.2014
р.

Суддя
Пригунова А.Б.