ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.Справа № 916/1622/13Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головея В.М.,

Суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс» - не
з'явився,

від ВДВС Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області - Богуцька Л.П. (за
довіреністю),

від Головного управління юстиції в
Одеській області - Богуцька Л.П. (за
довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Консалт-Плюс»

на рішення господарського суду
Одеської області від 19.08.2013 року

по справі № 916/1622/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Консалт-Плюс»

до відповідачів: 1. Відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області

2. Головного управління
юстиції в Одеській області

про стягнення 31 000,00 грн.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 02.09.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Консалт-Плюс»
(далі - ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс»,
позивач) звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області (далі - ВДВС
Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської
області, відповідач), за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, на предмет спору на стороні
відповідача Головного управління
юстиції в Одеській області (далі -
Управління, третя особа) про стягнення
(з урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 19.07.2013р.) 31 000,00 грн.
боргу.

Позовні вимоги з посиланням на приписи
та ч. 1 ст. 11 ЦК України, ст. 13 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 5, 10, 11 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
мотивовані тим, що відповідач
безпідставно ухиляється від виконання
зобов'язань по оплаті виконаних
позивачем робіт з оцінки нерухомого
майна.

Справа господарськими судами
розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 19.08.2013р. (суддя Меденцев П.А.)
у позові відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013р. позов
задоволено частково - з ВДВС
Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської
області стягнуто на користь ТОВ
«Інтер-Консалт-Плюс» 22 000,00 грн. боргу і
відповідні суми судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 22.10.2013р. - скасовано, а справу
передано на новий розгляд до
апеляційного господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014р позов
задоволено частково - з ВДВС
Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської
області стягнуто на користь ТОВ
«Інтер-Консалт-Плюс» 22 000,00 грн. боргу і
відповідні суми судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.05.2014р. постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 18.03.2014р. - скасовано, а справу
передано на новий розгляд до
апеляційного господарського суду.

В постанові від 13.05.2014р. Вищий
господарський суд України зазначив, що

апеляційним господарським судом не
встановлено обставин, які свідчили б
про наявність у постановах державного
виконавця відділу ДВС відповідних
істотних умов договору на проведення
оцінки майна та про вираження ним
наміру вважати себе чи відділ ДВС
зобов'язаним за таким договором. Не
з'ясовано судом й обставин, з яких
вбачалося б, що державний виконавець
відділу ДВС був уповноважений названим
відділом на вчинення правочину
(укладення договору на проведення
оцінки майна) та міг набувати, зокрема
від імені відділу ДВС, цивільних прав
та обов'язків за таким договором.
Апеляційною інстанцією не перевірено,
чи визначає поданий позивачем акт
звірки щодо проведення експертної
оцінки арештованого майна розмір саме
заборгованості за проведення такої
оцінки, та чи фіксує він стан
розрахунків сторін у справі.

Крім цього, у розгляді питання про
залучення до участі у справі як іншого
відповідача Головного управління
юстиції апеляційним господарським
судом не враховано особливостей
здійснення розрахунків у виконавчому
провадженні між відділом ДВС і
названим управлінням, передбачених
чинною на час виникнення спірних
правовідносин Інструкцією про
проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5 (про що
докладно зазначено в клопотанні ТОВ
«Інтер-Консалт-Плюс» про залучення у
справі іншого відповідача, - т. 5, а. с.
57-60), та чинною Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5. Зокрема, господарським судом не
перевірено доводи відділу ДВС про
відсутність у останнього власних
розрахункових коштів (крім наявних на
депозитному рахунку, на який
зараховуються кошти, стягнуті з
боржників), за рахунок яких могла б бути
здійснена оплата за проведення оцінки
майна, та про те, що розпорядником
бюджетних коштів виступає саме Головне
управління юстиції.

21.05.2014р. з Вищого господарського суду
України до Одеського апеляційного
господарського суду надійшла справа
№916/1622/13 для розгляду.

Судова колегія ухвалою Одеського
апеляційного господарського суду від
22.05.2014р. прийняла справу до провадження
та призначила розгляду апеляційної
скарги на 19.06.2014р..

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014р. в
якості другого відповідача до участі у
справі залучено Головне управління
юстиції в Одеській області (далі -
Управління, відповідач 2).

25.06.2014р. через канцелярію Одеського
апеляційного господарського суду від
Управління надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому відповідач 2
вважає, що під час розгляду даної
справи судом першої інстанції, були
досліджені всі пояснення та докази по
справі, надано об'єктивну оцінку всім
доводам, а тому рішення від 19.08.2013р. є
законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні 01.07.2014р.
представник позивача надав пояснення,
якими повністю підтримав доводи та
вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні 01.07.2014р.
представник відповідачів також надала
пояснення, в яких просила рішення
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, в судовому засіданні 01.07.2014р.
представник відповідачів заявив
клопотання про продовження строку
розгляду справи на 15 днів, яке
задоволено судовою колегією та була
оголошена перерва до 02.09.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 02.09.2014р. не з'явився, належним
чином повідомлявся про час, дату та
місце розгляду апеляційної скарги, про
що свідчать його підпис у розписці від
01.07.2014р., про поважні причини неявки суд
не повідомив та правами, наданими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався.

Неявка позивача не перешкоджає
розгляду скарги, оскільки, ухвалою
Одеського апеляційного господарського
суду від 01.07.2014р. про продовження строку
розгляду даної справі явка
представників сторін не визнавалась
обов'язковою. За таких обставин судова
колегія вважає, що матеріали справи
дають можливість після перерви
продовжити розгляд скарги по суті за
відсутності позивача.

В судовому засіданні 02.09.2014р.
представник відповідачів, підтримала
пояснення надані у попередніх судових
засіданнях.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, заслухавши
пояснення представників сторін, що
були надані у попередніх судових
засіданнях, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга необґрунтована та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до встановлених обставин
справи господарськими судами
попередніх інстанцій вбачається, що в
примусовому виконанні виконавчих
листів, наказів суду у зведеному
виконавчому провадженні № 26/2-11 про
стягнення з ВАТ «Ім. 28 червня» боргів на
користь стягувача головним державним
виконавцем відділу ДВС Беззабарою О.А.
було винесено постанови від 16.09.2011р.,
07.10.2011р. та 20.10.2011р. про призначення
суб'єкта оціночної діяльності для
участі у виконавчому провадженні -
ОСОБА_4, який має кваліфікаційне
свідоцтво оцінювача і працює
експертом-оцінювачем у ТОВ
«Інтер-Консалт-Плюс», яке є суб'єктом
оціночної діяльності, для надання
письмового висновку з питань ринкової
вартості арештованого майна боржника.

Державним виконавцем було описано й
арештовано майно, належне боржникові, і
розташоване у с. Салгани
Білгород-Дністровського району
Одеської області по вул. Молодіжна, 75
(гаражі, склади, прохідна, мехмайстерня,
столярний цех, млин, кузня), а також
житловий будинок у с. Привєтноє того ж
району по вул. Радянській, 22 -
відповідно до актів опису й арешту
майна. Оцінювача було зобов'язано
надати письмові висновки з питань
ринкової вартості даного майна.

Оцінщиком ОСОБА_4 було здійснено оцінку
майна; відповідні звіти від 21.09.2011р.,
14.10.2011р. та 09.12.2011р. затверджено ТОВ
«Інтер-Консалт-Плюс» та разом з
рахунками на загальну суму 22 000,00 грн.
подано відділу ДВС для подальшого
проведення виконавчих дій та для
оплати рахунків.

У подальшому ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс»
збільшило розмір позовних вимог,
оскільки ним було виставлено відділу
ДВС ще один рахунок на суму 9 000,00 грн.,
також не оплачений. Загальна сума
заборгованості склала 31 000,00 грн.

Сторонами складено та підписано акт
звірки щодо проведення експертної
оцінки арештованого майна, яким (актом)
узгоджено вартість робіт з проведення
оцінки об'єктів (загалом 31 000,00 грн.).

Позивач звернувся до відділу ДВС з
претензією про сплату суми боргу 22 000,00
грн. за надані послуги з проведення
експертної оцінки. Відділ ДВС у
відповіді на претензію зазначив, що не
має правових підстав та джерел для
здійснення такої оплати й запропонував
ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс» звернутися до
Головного управління юстиції.

Згідно з розпорядженням від 12.12.2012р.,
затвердженим начальником відділу ДВС
Куртовим В.І., кошти, що надійшли від
реалізації майна в сумі 424 803, 47 грн.,
включали в себе суму 10 000,00 грн. за
виготовлення експертного висновку, які
відділ ДВС перерахував - Головному
управлінню юстиції. Ці кошти позивачу
не перераховані.

Статтею 10 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
передбачено, що оцінка майна
проводиться на підставі договору між
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання та замовником
оцінки або на підставі ухвали суду про
призначення відповідної експертизи
щодо оцінки майна.

Якщо законодавством передбачена
обов'язковість проведення незалежної
оцінки майна, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
виступають замовниками проведення
такої оцінки майна шляхом укладання
договорів з суб'єктами оціночної
діяльності - суб'єктами господарювання,
визначеними на конкурсних засадах у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 641
Цивільного кодексу України, пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» істотними умовами договору на
проведення оцінки майна визначені:
зазначення майна, що підлягає оцінці;
мета, з якою проводиться оцінка; вид
вартості майна, що підлягає визначенню;
дата оцінки; строк виконання робіт з
оцінки майна; розмір і порядок оплати
робіт; права та обов'язки сторін
договору; умови забезпечення
конфіденційності результатів оцінки,
інформації, використаної під час її
виконання; відповідальність сторін за
невиконання або не належне виконання
умов договору; порядок вирішення
спорів, які можуть виникнути під час
проведення оцінки та прийняття
замовником її результатів.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України у
разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).
Якщо одна із сторін здійснила фактичні
дії щодо його виконання, правові
наслідки таких дій визначаються
нормами Цивільного кодексу України.

Судова колегія встановила, що
документи, на які посилається позивач -
постанови відділу ДВС про призначення
суб'єкта оціночної діяльності для
участі у виконавчому провадженні,
звіти про оцінку майна, рахунки та акт
звірки не є документами, які фіксують
зміст договору відповідно до статті 207
ПК України та не містять погодження
істотних умов договору.

Постанова державного виконавця є
процесуальним документом у
виконавчому провадженні, в якому
зазначається прийняте державним
виконавцем рішення. Позивачем додано
до позову копію акту звірки щодо
проведення експертної оцінки
арештованого майна, який взагалі не
визначає розміру заборгованості, не
фіксує стан розрахунків сторін та не є
актом звірки взаєморозрахунків в
розумінні Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Отже, посилання апелянта на наявність
договірних відносин між ТОВ
«Інтер-Консалт-Плюс» та ВДВС
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області є безпідставними та
не узгоджуються з приписами ст. 181 ГК
України та ст. ст. 10,11 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», оскільки сторонами у даній
справі вищевказані істотні умови
договору на проведення оцінки майна
погоджено не було, а документи на які
посилається скаржник як на підставу
для задоволення вимог про протилежне
не свідчать.

Також судова колегія зазначає, що
відповідно до пунктів 1.4., 2.2., 2.9. Порядку
реєстрації та обліку бюджетних
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
в органах Державної казначейської
служби України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
02.03.2012р. № 309, бюджетне фінансове
зобов'язання - зобов'язання
розпорядника бюджетних коштів
(одержувача бюджетних коштів) сплатити
кошти за будь-яке здійснене відповідно
до бюджетного асигнування розміщення
замовлення, укладення договору,
придбання товару, послуги чи
здійснення інших аналогічних операцій
протягом бюджетного періоду
відповідно до законодавства. Бюджетні
зобов'язання та бюджетні фінансові
зобов'язання розпорядників бюджетних
коштів обліковуються органами
Казначейства в бухгалтерському обліку
виконання бюджетів та відображаються у
звітності про виконання бюджетів.

Розпорядники бюджетних коштів
протягом 7 робочих днів з дати взяття
бюджетного зобов'язання подають до
відповідного органу Казначейства
Реєстр бюджетних зобов'язань
розпорядників (одержувачів) бюджетних
коштів за формою згідно з додатком 1
(далі - Реєстр) на паперових (у двох
примірниках) та електронних носіях і
оригінали документів або їх копії,
засвідчені в установленому порядку, що
підтверджують факт узяття бюджетного
зобов'язання.

В даному випадку, такими документами є
договір на проведення оцінки майна та
акт виконаних робіт., однак в
матеріалах справи відсутні: договір на
проведення оцінки майна, акти
виконаних робіт, докази отримання
відповідачем рахунків та взагалі
виставлення їх ВДВС
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, що виключає
можливість реєстрації бюджетного
зобов'язання та перерахування позивачу
коштів.

З наявного в матеріалах справи
протоколу №10/377/12/А від 05.12.2012р.
вбачається, що нежитлові приміщення за
адресою: Одеська обл.,
Білгород-Дністровський район, с.
Солгани, вул. Молодіжна, 75 реалізовано з
прилюдних торгів.

Відповідно до пункту 3.13.3 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, використання витрат на
проведення виконавчих дій, стягнутих з
боржника, здійснюється відповідно до
письмового розпорядження державного
виконавця, яким витрати на проведення
виконавчих дій перераховуються з
депозитного рахунку на спеціальний
реєстраційний рахунок для обліку
коштів, отриманих як плата за послуги,
що надаються бюджетними установами,
відкритими на ім'я Державної
виконавчої служби України, Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі в органах Державної
казначейської служби України.
Використання витрат на проведення
виконавчих дій здійснюється
відповідно до кошторисів, затверджених
в установленому порядку.

Вказана норма спростовує посилання
скаржника на можливість перерахування
коштів позивачу безпосередньо
відділом ДВС з депозитного рахунку.

Кошти у сумі 10 000,00 грн. (витрати
виконавчого провадження) перераховано
Головному управлінню юстиції в
Одеській області, що підтверджується
платіжним дорученням від 14.12.2012р. № 5085,
однак оскільки Управління не укладало
з позивачем договорів щодо оцінки
майна зазначеного у позовній заяві та
будь-які документи щодо оцінки майна
(звіти, акти виконаних робіт, рахунки,
претензії, вимоги) до Управління не
надходили, у зв'язку з цим, у останнього
відсутня заборгованість перед
позивачем, а отже і відсутні правові
підстави для перерахування
вищевказаної суми на рахунок позивача.

Отже, наведені скаржником у
апеляційній скарзі доводи, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що господарський суд
першої інстанції, приймаючи
оскаржуване рішення, повно і всебічно
дослідив матеріали справи, надав вірну
юридичну оцінку обставинам справи та
наданим доказам, порушень норм
матеріального і процесуального права
не допустив, у зв'язку з чим підстави
для скасування або зміни рішення суду
та задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 19.08.2013р. - залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 02.09.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Суддя
Мирошниченко М.А.

Суддя
Шевченко В.В.