РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

10 вересня 2014 року
Справа № 924/948/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій
В.А.

судді
Миханюк М.В. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі судового засідання:
Баклан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача - державного підприємства
"Славутське лісове господарство" на
рішення господарського суду
Хмельницької області від 24.07.14 р. у
справі №924/948/14

за позовом державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця"(м.Львів) в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень"
(м.Рівне)

до державного підприємства
"Славутське лісове господарство" (м.
Славута)

про стягнення 31070,00 грн. штрафу

За участю представників:

Позивача - Фрідріх Людмила Богданівна (
довіреність № НЮ-386 від 29.01.2014 р. )

Відповідача - Дунайчук Сергій
Вікторович ( довіреність № 290 від
14.07.2014 р. )

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 24.07.2014 р. у
справі №924/948/14 (суддя Виноградова В.В.)
позов державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень" до
державного підприємства "Славутське
лісове господарство" про стягнення
31070,00 грн. штрафу - задоволено.

Стягнуто з державного
підприємства "Славутське лісове
господарство" на користь державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень" 31070,00
грн. штрафу, 1827,00 грн. витрат по оплаті
судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги відповідають чинному
законодавству і фактичним обставинам
справи, підтверджені належними
доказами (арк. справи 72-74).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - державне підприємство
"Славутське лісове господарство" подав
через господарський суд Хмельницької
області апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати та прийняти
нове, яким державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень" в
задоволенні позову відмовити, вважаючи
вимоги позивача безпідставними і
такими, що не відповідають обставинам
справи (арк. справи 80-82).

В апеляційній скарзі зокрема зазначає,
що рішення прийняте судом першої
інстанції є незаконним та
необґрунтованим виходячи з
наступного.

Зазначає, що відповідно до
комерційного акта АА №078152/18 від 27.01.2014р.
на станції Здолбунів при комісійному
зважуванні вагону на 150 тонних
залізничних вагах клеймо 2013 року, у
вагоні №96397831 було встановлено масу
брутто 92700 кг, тара 24900 кг з документа,
маса нетто 67800 кг. Як видно з даного
акта, зважування вагона проводилось в
завантаженому стані без визначення
маси вантажу окремо. Аналогічним чином
проводилось повторне зважування після
відвантаження 2800 кг вантажу.

Відповідно до наданих позивачем
документів визначалась маса
завантаженого вагона, тобто маса
брутто (маса вантажу плюс маса вагона).
Вважає безпідставним твердження
позивача про невірне визначення маси
вантажу, оскільки не було визначено
окремо масу вантажу та окремо масу тари
вагона.

Зазначає, що в наданих позивачем
документах, прикладених до претензії,
відсутній оригінал залізничної
накладної з відміткою про видачу
вантажу, а також в наданому
комерційному акті відсутня відмітка
про результати перевірки вантажу на
станції призначення та відмітка про
видачу вантажу. Звертає увагу, що
пізніше у позовній заяві, серед
додатків був прикладений цей же
комерційний акт вже з відміткою про
результати перевірки на станції
призначення, однак, суд першої
інстанції не надав цьому значення.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.08.2014 р.
апеляційну скаргу державного
підприємства "Славутське лісове
господарство" прийнято до провадження
та призначено до розгляду на 10.09.2014 р.
(арк. справи 79).

10.09.2014 р. представником позивача через
канцелярію Рівненського апеляційного
господарського суду подано відзив на
апеляційну скаргу (вх. №18132/14), в якому
він заперечує проти доводів скаржника
(арк.справи 97-100).

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень" не погоджується з позицією
скаржника та зазначає наступне.

Статтею 23 Статуту залізниць
України, а також п.1.1 розділу 4 «Правил
оформлення перевізних документів»
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну. У відповідності до цих правил
, а саме п.2.1 та п.2.2, графи «Маса вантажу,
визначена відправником, кг» та «Спосіб
визначення маси» заповнюються
вантажовідправником. Маса вантажу
згідно ст.37 Статуту залізниць України
та п.5 «Правил приймання вантажів до
перевезення» визначається
відправником. А ст.37 Статуту
передбачає, що маса окремих вантажів
може визначатися розрахунковим
методом, за обміром або умовно
(нафтопродукти в цистернах, тварини,
лісоматеріали тощо).

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п.2.3
«Правил оформлення перевізних
документів», своїм підписом
підтверджує представник відправника,
що в даному випадку підтверджено
підписом Дунайчука С.В.

Зазначає, що згідно витягу з
електронних, картотечних даних про
вагони вантажного парку маса тари
даного вагона становить - 249 центнерів
(24900 кг). Тому твердження відповідача
про невідповідність маси тари вагона є
безпідставним. Відповідно до Додатку
№3 «Правил оформлення перевізних
документів» графу 19 накладної, масу
тари заповнює відправник.

Спростовує твердження скаржника щодо
відмітки у комерційному акті та
зазначає, що відмітку у комерційному
акті у розділі «Є» робить лише станція
призначення, так само як і деякі
відмітки в накладній. Відповідно до п.12
Правил складання актів, даний вагон з
вантажем прибув до станції призначення
- Берегово, де і була зроблена відмітка
у комерційному акті в розділі «Є» та в
графі 53 накладної про видачу вантажу з
зазначенням довіреності представника
вантажоодержувача.

Звертає увагу, що вантажовідправник
визнав факт перевантаження вагону
визначеного контрольним комісійним
зважуванням, забираючи надлишок
вантажу зі станції Здолбунів. При
цьому, вантажовідправник не оскаржив
дані зважування і не вимагав
повторного зважування за участі
відправника. Крім того, на станції
призначення - Берегово було проведено
контрольне зважування, згідно яких
дані комерційного акту були
підтверджені.

На підставі викладеного, просить суд
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції 10.09.2014 р. представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, посилаючись на доводи
викладені в ній. Вважає, що рішення
прийняте судом першої інстанції є
незаконним та необґрунтованим, тому
просив суд його скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник позивача заперечила
доводи та вимоги апеляційної скарги,
вважає їх безпідставними та
необґрунтованими. Рішення, прийняте
судом першої інстанції, вважає
незаконним та обґрунтованим, тому
просила суд залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Відповідно до залізничної накладної
№34830992 від 25.01.2014 р. із станції Славута - 2
Південно-Західної залізниці
відповідачем здійснено відправку на
станцію призначення - Берегово
Львівської залізниці вагону №96397831 з
пиловочником всяких порід дерева, із
зазначенням маси вантажу - 65000 кг., тари -
24900 кг., розмір провізної плати- 6214 грн.
Правильність відомостей внесених у
накладну засвідчена представником
відповідача - Дунайчуком С.В.

На станції Здолбунів ДТГО «Львівська
залізниця» 26.01.2014 р. на підставі
показників електронної тензометричної
ваги було виявлено, що вага вантажу у
вагоні №96397831 більша ніж зазначена в
перевізних документах, про що складено
акт загальної форми №136/157 від 26.01.2014 р.
та відчеплено вагон №96397831 для
контрольного комісійного зважування
на статичній вазі.

За результатами зважування було
складено комерційний акт АА №078152/18 від
27.01.2014 р., де зафіксовано результати
комісійного зважування та зазначено,
що працівниками станції Здолбунів
Львівської залізниці проведено
контрольне комісійне зважування маси
вантажу на 150 т. залізничних вагах і
виявлено, що по документу значиться:
вантаж пиловочник всяких порід дерева,
кількість місць - чотири штабеля,
брутто - не вказано, тара - 24900 кг,
нетто-650000 кг, в дійсності брутто - 92700 кг,
тара - 24900 кг, нетто - 67800 кг, тобто вага
вантажу більша за зазначену в
документі на 2800 кг. Вантажопідйомність
вагона 65 т, вагон завантажений більше
вантажопідйомності на 2800 кг, що
загрожує безпеці руху поїздів ПТЕ р.15
п.15.27. При повторному перевантажуванні
лишок вантажу у вагоні проти документа
та вантажопідйомності на 2800 кг.
підтвердився.

В доповненні до комерційного акта АА
№078152/18 від 27.01.2014 р. зазначено, що
надлишок вантажу пиловочник всяких
порід дерева в кількості 2800 кг із
вагону №96397831 відвантажено згідно
листа відправника №43 від 27.01.2014 р.,
доручення та розписки від 27.01.2014 р.,
виданої на прізвище Ніколюк А.А. та
вивезено зі станції силами
вантажовідправника. Даний факт не
заперечується відповідачем.

Також в доповненні до комерційного
акта зазначено, що після відвантаження
вагон №96397831 переважувався на 150 тн.
залізничній вазі клеймо 2013 р., де
виявлено брутто 89900 кг, тара 24900 кг з
документа, нетто 65000 кг. Комісійне
переважування після відвантаження
лишку вантажу проводили 27.01.2014 р.

Вищезазначене підтверджується
записами в книзі обліку контрольних
зважувань та перевірки кількості
вантажу у вагонах на станції Берегове
Львівської залізниці, де відмічено, що
при прибутті 29.01.2014 р. вагону №96397831
(відправник Славутський лісгосп,
станція відправлення - ст. Славута-2)
брутто становило - 89900 кг, тара вагона -
24900 кг, нетто за документами - 65000 кг.

В матеріалах справи міститься витяг з
картотечних даних про вагони
вантажного парку наданий позивачем, з
якого вбачається, що тара вагону №96397831
становить 249 ц, вантажопідйомність - 650
ц. На підставі неправильно зазначеною
масою вантажу в накладній, позивач
нарахував відповідачу штраф у
п'ятикратному розмірі від провізної
плати за всю відстань перевезення, що
становить 31070,00 грн. (із розрахунку 6214
грн.- провізна плата*5), відповідно до
ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць України.

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень" звернулося до державного
підприємства "Славутське лісове
господарство" з претензією №202/ДНЮ від
07.05.2014 р. про сплату 31070 грн. штрафу
нарахованого за неправильне
зазначення маси вантажу у накладній.
Державне підприємство "Славутське
лісове господарство" надало відповідь
на дану претензію, відповідно до якої
вважає, що стягнення штрафу є
безпідставним і не підлягає
задоволенню.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
відзиву, вивчивши матеріали справи,
наявні в ній докази, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, Рівненський
апеляційний господарський суд прийшов
до висновку про наступне:

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
залізничний транспорт", законодавство
про залізничний транспорт загального
користування складається із Закону
України "Про транспорт", цього Закону,
Статуту залізниць України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України, та інших актів законодавства
України. Нормативні документи, що
визначають порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Згідно приписів ст. 908 Цивільного
кодексу України, загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами). Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору перевезення
вантажу.

За змістом ч. 3 ст. 909 ЦК України, ч. 2 ст. 307
ГК України, укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Відповідно ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України, умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

На підставі Статуту залізниць України
затверджені Правила перевезень
вантажів (Наказ №644 від 21.11.2000 р.,
затверджено в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р. за № 861/5082 «Про
затвердження окремих розділів Правил
перевезення вантажів»), які є
обов'язковими для всіх юридичних осіб.
Також Статут визначає обов'язки, права
і відповідальність залізниць, а також
підприємств, які користуються
залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України, накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони одержувача, що також
передбачено ст. 909 Цивільного кодексу
України. Накладна супроводжує вантаж
на всьому шляху перевезення до станції
призначення, де видається одержувачу
разом з вантажем.

Положення ст. 23 Статуту залізниць
України встановлює, що відправник
повинен надати станції навантаження на
кожне відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Правил
оформлення перевізних документів,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 р. N 644,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2000 р. за N 863/5084
(Правила оформлення перевізних
документів), на кожне відправлення
вантажу, порожніх власних, орендованих
вагонів та контейнерів відправник
надає станції відправлення перевізний
документ (накладну) за формою,
наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Накладна заповнюється відправником із
застосуванням автоматизованих систем
залізничного транспорту України або
програмних засобів, здатних
забезпечити роботу з електронними
перевізними документами згідно з
установленим форматом, та у разі її
оформлення в паперовому вигляді
роздруковується на бланку,
виготовленому на білому папері формату
А4 у трьох примірниках, один із яких
після оформлення приймання вантажу до
перевезення станцією відправлення
видається відправникові вантажу та є
квитанцією для приймання вантажу до
перевезення, другий і третій
передаються з вантажем на станцію
призначення.

Пунктом 2.3 Правил оформлення
перевізних документів передбачено, що
правильність внесених в накладну
відомостей своїм підписом засвідчує
представник відправника. В електронній
накладній накладається електронний
цифровий підпис відправника.

Відповідно до ст. 13 Статуту залізниць
України, для зважування вантажів,
багажу і вантажобагажу (товаробагажу)
використовуються вагонні, вантажні,
елеваторні та інші ваги.

Ст. 14 Статуту встановлено, що ваги і
вагові прилади підлягають обов'язковій
державній повірці і тавруванню в
установленому порядку. Зважування
вантажів на несправних вагах, а також
на вагах з простроченими термінами
повірки і таврування не дозволяється.

За змістом ст. 37 Статуту залізниць
України та п.5 Правил приймання
вантажів до перевезення, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 за №644, під час
здавання вантажів для перевезення
відправником має бути зазначена у
накладній їх маса; вантажі, що
перевозяться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагових вагах; маса вантажів
визначається відправником; спосіб
визначення маси зазначається у
накладній.

Вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній (ст. 24
Статуту).

Відповідно до ст. 32 Статуту залізниць
України, вантажі повинні
завантажуватися без перевищення
вантажопідйомності вагона
(контейнера).

У разі завантаження вагонів
(контейнерів) понад їх
вантажопідйомність організація, яка
провадила навантаження (відправник,
залізниця, порт), зобов'язана
вивантажити надлишок.

У п. 28 Правил встановлено, що залізниця
має право перевірити правильність
відомостей про вантаж, зазначених
відправником у накладній, на станції
відправлення, під час перевезення та на
станції призначення.

Ч. 1 ст. 26 Закону «Про залізничний
транспорт» передбачено, що обставини,
які можуть служити підставою для
майнової відповідальності
перевізників, відправників та
одержувачів вантажу, багажу,
вантажобагажу, пасажирів
посвідчуються актами.

За змістом статті 129 Статуту залізниць
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було неправильно
визначено масу вантажу, про що свідчить
комерційний акт АА №078152/18 від 27.01.2014 р.,
відповідно до якого маса вантажу була
більшою на 2800 кг за масу вантажу
зазначену в накладній.

Береться до уваги те, що надлишок
вантажу в кількості 2800 кг із вагона
№96397831 було самостійно вивезено із
станції Здолбунів відправником, а це
підтверджує перевантаження вагона.
Слід зазначити, що вантажовідправник
не оскаржив дані зважувань,
комерційний акт АА № 078152/18 від 27.01.2014 р.
та не вимагав повторного зважування за
участі відправника.

Відповідно до даних книги обліку
зважувань та перевірки кількості
вантажу у вагонах на станції
призначення Берегове Львівської
залізниці, при прибутті вагону №96397831,
маса вантажу становила: брутто - 89900 кг.,
тара вагона - 24900 кг, нетто за
документами - 65000 кг., нетто фактично -
65000 кг.

Щодо тверджень відповідача про
невідповідність маси тари вагона судом
враховуються вищезазначені положення
Правил оформлення перевізних
документів та те, що дані про масу тари
вагона та вантажу заповнювалися
відправником, дані засвідчувались
підписом представника відправника.
Крім того, відповідно до витягу з
електронних картотечних даних про
вагони вантажного парку - маса тари
вагону №96397831 становить 249 ц (24900 кг).

Господарським судом Хмельницької
області та Рівненським апеляційним
господарським судом взято до уваги
положення п.3.18 роз'яснення президії
ВГСУ N 04-5/601 від 29.05.2002 р. "Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" відповідно до якого, якщо у
пункті відвантаження масу вантажу
визначено шляхом зважування, а у пункті
одержання - за обміром або навпаки, то у
вирішенні спорів, пов'язаних з
недостачею вантажу, слід виходити з
того, що зважування є більш точним
способом визначення маси вантажу. До
такого висновку також дійшов ВГСУ у
справі №5006/23/117/2012.

Твердження відповідача щодо
непридатності ваг не беруться до уваги
судом, оскільки ваги пройшли
таврування в установленому порядку та
обов'язкову державну повірку, що
підтверджується паспортом на вагу.

Статтею 122 Статуту залізниць України
передбачено, що за неправильно
зазначені у накладній, зокрема
відомості щодо маси, кількості місць
вантажу, його назви, з відправника
стягується штраф у розмірі згідно із
статтею 118 цього Статуту - у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Згідно зі п. 5.5 Правил оформлення
перевізних документів, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порту стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли. Цей факт засвідчується актом
загальної форми, якщо за цим фактом не
складався комерційний акт.

Крім того у п.6.2. роз'яснення президії
ВГСУ від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" зазначено, що у
застосуванні статей 118 та 122 Статуту
слід враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки.

За результатами розгляду матеріалів
справи колегія суддів погоджується, що
залізницею правомірно зафіксовано
факт порушення відповідачем вимог
Статуту залізниці щодо невірного
зазначення в накладній маси вантажу. За
таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
обґрунтованість та законність вимог
позивача про стягнення з відповідача
31070,00 грн. штрафу за неправильне
зазначення маси вантажу в перевізних
документах, відповідно до вимог
ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України,
враховуючи, що провізна плата за
відправлення вагона №96397831 відповідно
до накладної №34830992 становить 6214 грн. х
5 кратний розмір.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 Господарського процесуального
кодексу України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення, тому суд
апеляційної інстанції вважає, що
рішення місцевого господарського суду
винесено у відповідності до норм
матеріального та процесуального права
і його слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного
підприємства "Славутське лісове
господарство" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 24.07.14 р. у справі №924/948/14 -
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Саврій В.А.

Суддя
Миханюк М.В.

Суддя
Дужич С.П.