ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2014 р.
Справа № 918/927/14

Господарський суд Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А., при секретарі судового
засідання Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Приватного підприємства
"Олекс"

до ПАТ "Державний ощадний банк України"
в особі філії Рівненського обласного
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України",

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2

про стягнення збитків у сумі 909 635 грн.

Представники сторін:

від позивача - Герасимчук
О.П., довіреність б/н від 19.05.2014р.;

від відповідача - Пелих А.Б.,
довіреність б/н від 07.10.2013 року;

Саковець А.О.
довіреність №19-11/14 від 03.03.2014 року;

від третьої особи - не з'явився

У судовому засіданні 01 вересня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Олекс"
(далі - ПП "Олекс" позивач) звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом до ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Рівненського обласного управління ПАТ
"Державний ощадний банк України" (далі -
Банк, відповідач) про стягнення збитків
в сумі 909 635 грн.

Позивач посилається на те, що 23
березня 2012 року між ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Рівненського обласного управління АТ
"Ощадбанк" та ПП "Олекс" було укладено
Іпотечний договір. Відповідно до
п.1.1.-1.2. вказаного договору ПП "Олекс"
передало ПАТ "Державний ощадний банк
України" в іпотеку нежитлові
приміщення І (першого) поверху, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 459,5 кв.м. з метою
забезпечення належного виконання
зобов'язань, що випливають з Договору
відновлювальної кредитної лінії від
30.12.2009 року №98, укладеного між банком та
ОСОБА_6. Заборгованість за Кредитним
договором була погашена в листопаді 2013
року, що підтверджується розрахунком
заборгованості ОСОБА_6, виданим
Рівненським обласним управлінням ПАТ
"Державний ощадний банк України". На
думку позивача такими чином відповідач
повинен був після погашення кредитної
заборгованості, негайно вчинити дії по
зняттю заборони (обтяження) на предмет
іпотеки в Єдиному державному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна. Зі свого боку позивач
неодноразово звертався до відповідача
з вимогами про зняття заборони на
відчуження предмету іпотеки, які
відповідачем залишені без задоволення.
3 метою захисту порушених прав позивач
звернувся до господарського суду
Рівненської області з позовом до
відповідача про визнання припиненими
зобов'язання за договором іпотеки від
23.03.2012 року та про зобов'язання
відповідача вчинити дії по зняттю
заборони (обтяження) на предмет іпотеки
в єдиному державному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.
Рішенням господарського суду
Рівненської області від 13.02.2014 року у
справі №918/1906/13, яке залишено без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 року
позов задоволено повністю. Зазначеним
рішенням було встановлено, що
зобов'язання ОСОБА_6 за Кредитним
договором виконані, відсутні будь-які
докази наявності заборгованості чи
будь-яких невиконаних зобов'язань за
Кредитним договором, а відтак судом
встановлено, що останній припинив свою
дію на підставі пункту 8,1 цього
договору. Вказаним рішенням
господарського суду у справі №918/1906/13
визнано припиненими зобов'язання за
договором іпотеки від 23.03.2012 року та
зобов'язано Банк вчинити дії по зняттю
заборони (обтяженню) на предмет іпотеки
в Єдиному державному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.
На думку позивача таким чином,
внаслідок виконання основного
зобов'язання, іпотека за Іпотечним
договором від 23.03.2012 року була
припинена. Однак, навіть після
набранням законної сили судовим
рішенням відповідач не вчинив жодних
дій по зняттю заборони на предмет
іпотеки в Державному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.
Таким чином, позивач стверджує що
позбавлений права та можливості
належним чином володіти, користуватися
та розпоряджатися власним нерухомим
майном. Окрім того, позивач вказує на
те, що згідно п.2.2. іпотечного договору
іпотекодавець не має права без згоди
іпотекодержателя розпоряджатись
будь-яким чином предметом іпотеки або
його частиною, а також укладати
стосовно Предмету іпотеки договори
оренди (найму). Після підписання акту
приймання-передачі приміщення у
зв'язку з закінченням терміну дії
договору оренди 08.01.2014 року. позивач
стверджує, що звертався до Банку з
проханням надати дозвіл на передачу
нерухомого майна в оренду, яке було
залишене Банком без задоволення. 04
грудня 2013 року між позивачем та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7,
укладено попередній договір за умовами
якого (п. 4.1.) сторони погодили не
пізніше 06 січня 2014 року укласти договір
оренди нежитлових приміщень 1 (першого)
поверху, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2. На думку позивача, в наслідок
незаконних дій відповідача, які
полягали в не знятті обтяження на
предмет іпотеки позивач порушив умови
попереднього договору з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та не уклав
договір оренди нерухомого майна.
Зважаючи, що позивач не уклав договір
оренди з ФОП ОСОБА_2 у зв'язку з не
зняттям відповідачем обтяження на
нерухоме майно та відсутністю згоди
Банку на передачу приміщення в оренду
позивач змушений був сплатити штраф у
розмірі 80000.00 грн. Крім того, на думку
позивача незаконні дії відповідача
призвели до обмеження права позивача
належним чином володіти, користуватися
та розпоряджатися власним нерухомим
майном, призвели до невиконання
відповідачем умов попереднього
договору - не укладення договору оренди
з ФОП ОСОБА_2. наслідком чого є
заподіяння позивачу збитків у формі
упущеної вигоди по не отриманій
орендній платі за січень-травень 2014
року у розмірі 804125 грн.

Крім того, позивач стверджує, що
поніс прямі збитки, які виразилися у
сплаті на користь ФОП ОСОБА_2 штрафу в
розмірі 80000 грн. за невиконання умов
попереднього договору. Також, позивач
зазначає, що поніс збитки у формі
витрат за комунальні послуги за
січень-квітень 2014 року у розмірі 25510
грн. оскільки при укладенні Договору
оренди з ФОП ОСОБА_2 такі витрати
відшкодовувалися б останнім.

Ухвалою суду від 17 червня 2014 року
позовну заяву 1-1206 від 12 червня 2014 року
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №918/927/14, розгляд
якої було призначено на 03 липня 2014 року.

02 липня 2014 року від позивача
надійшло клопотання №1-0107 від 01 серпня
2014 року про долучення документів до
матеріалів справи, а саме оригіналу
довідки №2-0107 від 01.07.2014 року про суму
заборгованості відповідача та
письмового підтвердження №3-0107 від
01.07.2014 року того, що у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішує
господарський спір, немає справи з
даного спору між даними сторонами, про
даний предмет із даних підстав, а також
немає рішення цих органів з даного
спору.

02 липня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання №18-13/2217 від 02/07/2014
року про відкладення розгляду справи
(а.с.77).

02 липня 2014 року через відділ канцелярії
та документального забезпечення від
відповідача надійшов відзив №18-13/2220, у
якому останній позовні вимоги
заперечує у повному обсязі, з наступних
підстав: 30 грудня 2009 року між Відкритим
акціонерним товариством „Державний
ощадний банк України", в особі філії -
Рівненського обласного управління ВАТ
„Ощадбанк", та фізичною особою ОСОБА_6
укладено договір відновлюваної
кредитної лінії № 98 (надалі - Кредитний
договір), згідно якого Позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути кредит в сумі
980 000 грн., а також сплатити проценти за
користування кредитом, комісійні
винагороди та інші платежі в порядку,
на умовах та в строки, визначені
Кредитним договором. В забезпечення
виконання зобов'язань за Кредитним
договором було укладено: між Банком та
фізичною особою ОСОБА_8 договір іпотеки
від 30.12.2009, який зареєстрований в
реєстрі за № 3155; між Банком та ПП
„Олекс" іпотечний договір від 23.03.2012,
який зареєстрований в реєстрі за №839.
Предметом Іпотечного договору є
нежитлові приміщення загальною площею
459,5 кв. м, на першому поверсі, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2
(надалі - Предмет іпотеки). Відповідно
до пункту 3 „Зобов'язання" розділу
„Терміни та їх тлумачення" Іпотечного
договору: Зобов'язання - це зобов'язання
Іпотекодавця (в повному обсязі або
окремій його частині), що випливають з
умов Кредитного договору, в тому числі,
але не виключно: повернути
Іпотекодержателю кредит у розмірі 980 000
(дев'ятсот вісімдесят тисяч) гривень
шляхом здійснення щомісячних платежів
у строки та на умовах, зазначених у
Кредитному договорі; сплатити
Іпотекодержателю проценти за
користування Кредитом у розмірі 12,50
процентів річних на умовах зазначених
в Кредитному договорі; сплатити
Іпотекодержателю комісійні винагороди
в порядку визначеному Кредитним
договором; сплатити на користь
Іпотекодержателя штрафні санкції у
випадку неналежного виконання
зобов'язань за Кредитним договором;
відшкодувати Іпотекодержателю збитки
в повному обсязі, під якими розуміються
витрати зроблені Іпотекодержателем,
втрата ним грошових коштів, а також
неодержані ним доходи. Відповідно до п.
3.4.9 Іпотечного договору Іпотекодавець
зобов'язаний на момент укладення цього
договору за власний рахунок або за
рахунок Боржника застрахувати Предмет
іпотеки на суму оцінки, вказану у п. 1.3
Іпотечного договору, зокрема, але не
виключно, від ризиків випадкового
знищення, випадкового пошкодження або
псування, на користь та відповідно до
вимог Іпотекодержателя на весь строк
дії Іпотечного договору або на один рік
з наступним його переукладенням
кожного року до повного погашення
Боржником заборгованості за Кредитним
договором та надати Іпотекодержателю
належним чином оформлені відповідні
документи на підтвердження вчинення
таких дій. Згідно п. 7.2 Іпотечного
договору за невиконання або неналежне
виконання взятих на себе зобов'язань,
передбачених п. 3.4 Іпотечного договору,
Іпотекодавець сплачує на користь
Іпотекодержателя штраф у розмірі 10%
вартості невиконаного зобов'язання та
відшкодовує понад неустойку
спричинені збитки в повному обсязі.
Протягом дії Кредитного договору
Іпотекодавцем постійно порушувалися
вимоги п.3.4.9 Іпотечного договору, а
саме: несвоєчасно здійснювалося
страхування предмету іпотеки та не
надавалися Банку відповідні документи
на підтвердження страхування. У
зв'язку з цим та на підставі п. 7.2
Іпотечного договору Банком було
здійснено нарахування штрафних
санкцій у розмірі 95 812,20 грн. 15 листопада
2013 року від ПП „Олекс" до Банку
надійшло звернення № 5 з вимогою
негайного виведення заставного майна з
обтяження у зв'язку з погашенням
заборгованості за Кредитним договором.
27 листопада 2013 року у відповідь на
вказане звернення Банком повідомлено
ПП „Олекс" про наявність невиконаних
зобов'язань, визначених в п.3.4.9
Іпотечного договору, за якими Банком
нараховано штраф, який Позивачу
необхідно сплатити; після чого Банком
буде подано до державного реєстратора
заяву про здійснення державної
реєстрації припинення іпотеки. Надалі
між ПП „Олекс" та Банком здійснювалося
листування аналогічного змісту, однак,
зобов'язання ПП „Олекс" перед Банком
щодо сплати штрафу за невиконання
зобов'язань за іпотечним договором від
23.03.2012 не виконано.

Щодо припинення зобов'язань за
кредитним договором відповідач
зазначає наступне: основною підставою
задоволення позовних вимог ПП "Олекс"
судом першої інстанції зазначено, а
судом апеляційної інстанції
підтримано, що Кредитний договір
припинив свою дію на підставі пункту 8.1
цього договору, яким визначено його дію
до повного виконання сторонами взятих
на себе зобов'язань по цьому договору.
Враховуючи те, що судом першої
інстанції встановлено відсутність
заборгованості Кредитним договором,
суд прийшов до висновку, що
зобов'язання Позичальника за Кредитним
договором виконані. Відповідно до п.п.
а) п. 4.4 Договору іпотеки право іпотеки
припиняється виконанням у повному
обсязі зобов'язання за Кредитним
договором. Згідно з пунктом 9.1 Договору
іпотеки цей договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами та
нотаріального посвідчення і діє до
виконання зобов'язання за кредитним
договором в повному обсязі. Відповідно
до абз.1 ч.1 іпотека припиняється у разі:
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору. Згідно ст. 7 Закону України
"Про іпотеку", якщо інше не встановлено
законом або іпотечним договором,
іпотекою також забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування
витрат на страхування предмета
іпотеки. Відповідно до п. 3.1.3 іпотечного
договору від 23.03.2012 Іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
Предмет іпотеки у випадку невиконання
або неналежного виконання Боржником
зобов'язань за Кредитним договором
та/або Іпотечним договором, в тому
числі в разі невиконання Іпотекодавцем
зобов'язань, що визначені п. 3.4 цього
Договору. У зв'язку з тим, що існували
невиконані зобов'язання ПП „Олекс"
перед Банком щодо сплати штрафу за
невиконання зобов'язань за іпотечним
договором, Банк відмовився від зняття
обтяження із вищевказаного нерухомого
майна. Відповідно до п. 3.1.3 Іпотечного
договору Іпотекодержатель має право
звернути стягнення на Предмет іпотеки
у випадку невиконання або неналежного
виконання боржником зобов'язань за
Кредитним договором та/або Іпотечним
договором, в тому числі в разі
невиконання Іпотекодавцем зобов'язань,
що визначені п. 3.4 Іпотечного договору,
серед яких Іпотекодавця зобов'язаний
на момент укладення Іпотечного
договору за власний рахунок
застрахувати Предмет іпотеки на весь
строк дії Іпотечного договору та
надати Іпотекодержателю належним
чином оформлені відповідні документи
на підтвердження вчинення таких дій.
Таким чином, на думку відповідача
укладаючи Іпотечний договір Позивач
погодився із Зобов'язаннями за ним, в т.
ч. щодо сплатити на користь Банку
штрафних санкцій у випадку неналежного
виконання зобов'язань за Іпотечним
договором.

Щодо підстав стягнення заборгованості
у формі упущеної вигоди відповідач
зазначає наступне: 27 серпня 2003 року між
ПП „Олекс" та ВАТ „Державний ощадний
банк України" в особі начальника філії -
Рівненського обласного управління ВАТ
„Ощадбанк" ОСОБА_9 укладено договір
суборенди нежитлового приміщення
площею 320,0 м. кв. Строк дії договору
суборенди було встановлено з 01.09.2003 по
01.09.2008. 11 листопада 2005 року ПП "Олекс"
укладено договір купівлі-продажу
зазначеного вище нежитлового
приміщення з Управлінням комунальної
власності Рівненської міської ради. 24
листопада 2005 року між тими ж сторонами
було підписано договір оренди
нежитлового приміщення, якою було
збільшено розмір орендної плати.
Протягом строку дії договору розмір
орендної плати додатково було
підвищено до 101 грн. (з ПДВ) за 1 м. кв. в
місяць. У подальшому, протягом 2005-2013
років, орендну плату за користування
вказаним вище нерухомим майном для
державного банку було збільшено до 270
грн. (без ПДВ) за 1 м.кв. в місяць. У
зв'язку із закінченням терміну дії
договору оренди 31.12.2013 року, сторонами
04.01.2014 року підписано акт
приймання-передачі орендованого
приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_2.
Орендарем та Орендодавцем було звірено
показники лічильників та проведено
остаточну оплату за спожиті комунальні
послуги та сплачено орендну плату за
фактичний час використання приміщення.
В цей же день власнику було передано
ключі від даного приміщення. Отже з 05
січня 2014 року власник належним чином
міг розпоряджатись даним приміщенням в
т.ч. здавати його в оренду. 08 січня 2014
року на адресу Банку від ПП „Олекс"
надійшло звернення про надання згоди
банку на передачу заявником в оренду
приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_2.
АТ „Ощадбанк" 28.01.2014 надав відповідь,
щодо переважного права Банку на
укладення договору оренди. Дана
пропозиція Банку, щодо укладення
договору оренди на новий строк
залишилась без уваги ПП „Олекс".
Позивач стверджує, що він звертався до
відповідача, щодо надання згоди на
передачу в оренду 08.01.2014, однак за
умовами попереднього договору
сторонами було погоджено не пізніше
06.01.2014 укласти договір оренди
нежитлового приміщення Позивач був
зобов'язаний передати приміщення в
оренду. Отже 07.01.2014 року у ФОП ОСОБА_2
виникло право на пред'явлення права
вимоги сплатити штраф у розмірі 80000
гривень. Крім того, Банк не знав про
укладення попереднього договору між ПП
„Олекс" та ФОП ОСОБА_2 відповідно немає
вини Банку в тому, що сторонами
попереднього договору не було виконано
його умови, навпаки директор ПП „Олекс"
укладаючи 04 грудня 2013 року попередній
договір, знала про переважне право
Банку, як орендаря на укладення
договору оренди на новий термін,
відповідні листи про переважне право
Банку були надіслані на адресу
Позивача - 15 жовтня 2013 року та 15
листопада 2013 року. Договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) строком на три роки
і більше підлягає нотаріальному
посвідченню. Враховуючи умови
попереднього договору, щодо строку дії
договору, а саме: п. 2.1.3. Строк дії
договору складає строк з моменту
підписання акту приймання-передачі до
дати закінчення його дії але не довше 31
грудня 2014 року. Отже на думку
відповідача договір оренди приміщення
мав бути укладений строком до 1 року та
не потребував нотаріального
посвідчення. Враховуючи вищевикладене
відповідач вважає, що у Позивача були
всі підстави укласти договір оренди в
простій письмовій формі із ФОП ОСОБА_2
не порушуючи при цьому норми ст. 793 ЦК
України.

Щодо переважного права Банку на
укладення договору оренди на новий
строк відповідач зазначає наступне:
25.01.2000 року між Управлінням економіки
міста та відкритим акціонерним
товариством „Державний ощадний банк
України" в особі начальника
Рівненського обласного управління ВАТ
„Ощадбанк" ОСОБА_9 було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
№ 1235. Згідно вказаного Договору оренди
Банку було передано в орендне
користування нежитлові приміщення для
розташування філій Банку, в тому числі
нежитлове приміщення площею 369,9 кв. м.
за адресою АДРЕСА_2 для розташування
філіалу № 01. Строк Договору оренди було
встановлено з 25.01.2000 року по 25.01.2005 року,
плату за орендне користування вказаним
приміщенням - в розмірі 583,01 грн. в
місяць плюс ПДВ. Протягом строку дії
Договору оренди орендну плату було
збільшено до 987,49 грн. в місяць плюс ПДВ.
Незважаючи на строк дії Договору
оренди №1235 від 25.01.2000 року (по 25.01.2005
року) та наявне у Банку право
користування приміщенням, 18 липня 2003
року між Управлінням комунальної
власності та Відкритим акціонерним
товариством „Державний ощадний банк
України" в особі начальника
Рівненського обласного управління ВАТ
„Ощадбанк" ОСОБА_9 укладено додаткову
угоду до Договору оренди № 1235 від 25.01.2000
року, якою вилучено приміщення за
адресою АДРЕСА_2 з переліку приміщень,
право користування якими мав Банк.
Поряд з цим, 26.08.2003 року між Управлінням
комунальною власністю та ПП „Олекс"
укладено договір оренди № 1591, згідно
якого ПП „Олекс" надано право
користування приміщенням за адресою
АДРЕСА_2. 27.08.2003 року між приватним
підприємством „Олекс" та Відкритим
акціонерним товариством „Державний
ощадний банк України" в особі
начальника філії - Рівненського
обласного управління ВАТ "Ощадбанк"
ОСОБА_9 укладено договір суборенди
нежитлового приміщення площею 320,0 м. кв.
Строк дії договору суборенди було
встановлено з 01.09.2003 року по 01.09.2008 року.
26 липня 2006 року на підставі
розпорядження міського голови від
24.07.2006 року № 1317-р приватному
підприємству „Олекс" видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
(нежитлові приміщення І поверху за
адресою: АДРЕСА_2). Свідоцтво було
видане взамін договору купівлі-продажу
від 11.11.2005 року №7859 яким було проведено
реєстрацію права власності ПП „Олекс"
на вказане приміщення. У зв'язку з
набуттям ПП „Олекс" права власності на
приміщення, 24.11.2005 року між ПП „Олекс"
та ВАТ „Державний ощадний банк
України" в особі начальника філії -
Рівненського обласного управління ВАТ
„Ощадбанк" ОСОБА_9 було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
площею 451,5 м. кв. Термін дії Договору
оренди було встановлено з 24.11.2005 року по
20.11.2006 року, розмір орендної плати
збільшено до 55,00 (п'ятдесяти п'яти) грн.
за один квадратний метр в місяць, в тому
числі ПДВ. Протягом строку дії договору
розмір орендної плати було збільшено
до 101 (сто одна) грн. за один квадратний
метр в місяць, в тому числі ПДВ. Надалі
Банком було укладено наступні договори
оренди та суборенди нежитлового
приміщення (його частини): - 21.11.2006 року з
ПП „Олекс" (протягом строку дії
Договору орендна плата зросла до 151,00
грн. за один квадратний метр в місяць, в
тому числі ПДВ); - 01.01.2008 року з фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_10, яким було
укладено договір оренди з ПП „Олекс"
(орендну плату було встановлено в
розмірі 151,50 грн. за один квадратний
метр в місяць, в тому числі ПДВ); - 01.01.2009
року з фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_11, яким було укладено договір
оренди з ПП „Олекс" (суборендну плату
встановлено в розмірі 180,00 грн. за один
квадратний метр в місяць) (предмет
договору - тимчасове платне
користування частиною нежитлового
приміщення площею 225,75 кв. м.); - 01.01.2009
року з фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_12, якою було укладено договір
оренди з ПП „Олекс" (суборендну плату
встановлено в розмірі 180,00 грн. за один
квадратний метр в місяць) (предмет
договору - тимчасове платне
користування частиною нежитлового
приміщення площею 225,75 кв. м.); - 01.01.2011
року з фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_6, яким було укладено договір
оренди з ПП „Олекс" (суборендну плату
встановлено в розмірі 180,00 грн. за один
квадратний метр в місяць) (предмет
договору - тимчасове платне
користування частиною нежитлового
приміщення площею 225,75 кв. м.). Протягом
строку дії Договору суборенди розмір
суборендної плати збільшено до 270,00 грн.
за один квадратний метр в місяць; -
29.12.2011 року з фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_13, якою було укладено
договір оренди з ПП „Олекс" (суборендну
плату встановлено в розмірі 270,00 грн. за
один квадратний метр в місяць) (предмет
договору - тимчасове платне
користування частиною нежитлового
приміщення площею 225,75 кв. м.). 08 травня
2012 року між ПАТ „Державний ощадний
банк України" в особі філії -
Рівненського обласного управління АТ
„Ощадбанк" укладено договір оренди
частини нежитлового приміщення
загальною площею 459,5 м. кв. Строк оренди
встановлено з 08.05.2012 року по 31.12.2012 року,
розмір орендної плати - 270,00 грн. за один
квадратний метр в місяць без ПДВ.
Згідно додаткової угоди № 1 від 29.12.2012
року строк оренди Приміщення
встановлено з 08.05.2012 року по 31.12.2013 року.
Згідно технічної документації, метою
будівництва нежитлового приміщення за
адресою АДРЕСА_2 було розміщення
ощадної каси Державних трудових
ощадних кас СРСР, правонаступником
яких є публічне акціонерне товариство
„Державний ощадний банк України". За
даними інвентаризаційної картки на
приміщення, за період з 1975 р. по 1985 р.
правлінням Держтрудсберкас було
витрачено на проведення поточного та
капітального ремонту 23623 (двадцять три
тисячі шістсот двадцять три) рублі.
Окрім цього, відповідач стверджує, що
протягом усього строку дії договорів
оренди (суборенди) приміщення АТ
„Ощадбанк" було здійснено капітальні
інвестиції у поліпшення приміщення на
загальну суму 594 552,20 грн. (п'ятсот
дев'яносто чотири тисячі п'ятсот
п'ятдесят дві гривні 20 коп.). У зв'язку з
закінченням 31.12.2013 року строку дії
договору оренди від 08.05.2012 року Банк
неодноразово звертався до ПП „Олекс" з
проханням розглянути можливість
укладення договору оренди частини
нежитлового приміщення за адресою
АДРЕСА_2 на новий строк для розміщення
ТВБВ № 10017/01 (а.с. 82-89).

Ухвалою суду від 03 липня 2014 року
розгляд справи відкладено на 21 липня 2014
року.

21 липня 2014 року ПАТ "Державний ощадний
банк України" в особі філії
Рівненського обласного управління ПАТ
"Державний ощадний банк України"
звернулось до суду із зустрічним
позовом до Приватного підприємства
"Олекс" про зобов'язання укласти
договір оренди частини нежитлового
приміщення на новий термін (а.с. 101-108).

Ухвалою суду від 21 липня 2014 року в
прийнятті зустрічного позову ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі філії Рівненського обласного
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України" до Приватного підприємства
"Олекс" про зобов'язання укласти
договір оренди частини нежитлового
приміщення на новий термін -
відмовлено. Зустрічний позов з
доданими до нього документами
повернуто ПАТ "Державний ощадний банк
України" в особі філії Рівненського
обласного управління ПАТ "Державний
ощадний банк України" (а.с. 113-115).

21 липня 2014 року в судовому засіданні
оголошено перерву до 30 липня 2014 року.

29 липня 2014 року від представника АТ
"Ощадбанк" надійшло клопотання про
залучення до участі у справі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2.

29 липня 2014 року від третьої особи
надійшло клопотання №17 від 28 липня 2014
року про відкладення розгляду справи.

30 липня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання №18-13/2435 від 30 липня
2014 року про приєднання до матеріалів
справи письмових доказів.

30 липня 2014 року представником позивача
через відділ канцелярії та
документального забезпечення суду
подано клопотання про продовження
строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою суду від 30 липня 2014 року
продовжено строк розгляду спору на 15
днів, а розгляд справи відкладено на 01
вересня 2014 року.

Ухвалою суду від 30 липня 2014 року
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_2.

28 серпня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання №18-13/2713 від 28
серпня 2014 року про ознайомлення з
матеріалами справи.

01 вересня 2014 року від позивача надійшли
заперечення на відзив №1-2908 від 29
серпня 2014 року (а.с. 147-150).

01 вересня 2014 року від представника
відповідача надійшло клопотання про
приєднання до матеріалів справи
письмових доказів.

Крім того, 01 вересня 2014 року від
відповідача надійшло клопотання
№18-13/2739 від 01 вересня 2014 року про
приєднання до матеріалів справи
письмових доказів.

01 вересня 2014 року від представника
позивача надійшло клопотання №1-0109 від
01 вересня 2014 року про залишення позову
без розгляду. Клопотання судом
відхилене, оскільки подача
вищевказаних заяв Господарським
процесуальним кодексом не передбачена.
Статтею 81 ГПК України передбачений
вичерпний перелік підстав для
залишення позову без розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні 01 вересня 2014 року позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві та
запереченнях на відзив, та наполягав на
їх задоволенні в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні 01 вересня 2014 року заперечили
проти позову у повному обсязі з підстав
зазначених у відзиві.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась,
про дату , час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, що
стверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення №621 (а.с.
143).

Відповідно до ч.1 ст.69
Господарського процесуального кодексу
України спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст.69 Господарського
процесуального кодексу України у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

Оскільки ухвалою суду від 30 липня 2014
року строк розгляду спору продовжено
на 15 днів, то відповідно до ч.3 ст.69
Господарського кодексу України спір
має бути вирішено до 01 вересня 2014 року.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2009 року між Відкритим акціонерним
товариством "Державний ощадний банк
України" (банк) та фізичною особою
ОСОБА_6 (позичальник) було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії №98 (далі - кредитний договір),
згідно п.1.1. якого банк зобов'язався
надати позичальнику на умовах цього
договору грошові кошти в сумі 980000 грн.,
а позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати та
повернути кредит в сумі 980000 грн., а
також сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 12,50
відсотків річних, комісійні винагороди
та інші платежі в порядку, на умовах та
в строки, визначені цим договором.

У відповідності до змін до статуту
Відкритого акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України"
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.2011р. №502, що є
невід'ємною частиною статуту
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.02.2003р. №261,
змінено найменування Відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" новим
найменуванням - Публічне акціонерне
товариство "Державний ощадний банк
України".

23.03.2012р. на забезпечення виконання
зобов'язань за договором
відновлювальної кредитної лінії від
30.12.2009р. №98 між Публічним акціонерним
товариством "Державний ощадний банк
України" (іпотекодержатель) та
Приватним підприємством "Олекс"
(іпотекодавець) укладено іпотечний
договір (далі - Договір іпотеки), згідно
п.1.1 якого, іпотекодавець, як майновий
поручитель боржника, з метою
забезпечення належного виконання
зобов'язання, що випливає з кредитного
договору, передає в іпотеку, а
іпотекодержатель цим приймає в іпотеку
в порядку і на умовах, визначених у
цьому договорі, предмет іпотеки, який
належить іпотекодавцю на праві
власності, що підтверджується
Свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно, виданим 26.07.2006р.
Виконавчим комітетом Рівненської
міської ради згідно з розпорядженням
міського голови №1317-р від 24.07.2006р.,
зареєстрованого в Комунальному
підприємстві Рівненському міському
бюро технічної інвентаризації 26.07.2006р.,
номер запису: 89-1756 в книзі: 13,
реєстраційний номер майна 12688396.

Предметом іпотеки за цим договором є
нерухоме майно, а саме: нежитлові
приміщення І (першого) поверху, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 459,5кв.м. Земельна
ділянка площею 135 кв.м., на якій
знаходиться предмет іпотеки, перебуває
в оренді згідно з договором оренди
землі від 14.07.2005р., посвідченим
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_14
за реєстраційним №4726 (п.1.2 договору
іпотеки).

В силу п.п. а) п.4.4 Договору іпотеки,
право іпотеки припиняється виконанням
у повному обсязі зобов'язання за
кредитним договором.

Цей договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та
нотаріального посвідчення і діє до
виконання зобов'язання за кредитним
договором в повному обсязі (п.9.1
Договору іпотеки).

Договір іпотеки від 23.03.2012р.
посвідчений приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_15 та зареєстровано в
реєстрі за №839. Також, накладено
заборону на відчуження предмета
іпотеки, що зареєстровано в реєстрі за
№840.

У зв'язку з припиненням правовідносин
(погашенням боргу) за договором
відновлювальної кредитної лінії від
30.12.2009р. №98, ПП "Олекс" неодноразово
звертався до ПАТ "Державний ощадний
банк України" з вимогою вивести
заставне майно з обтяження. Однак
позитивної відповіді не отримав.

За вказаних обставин, ПП "Олекс"
зверталося до господарського суду
Рівненської області з позовом до ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі філії Рівненського обласного
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України" в якому (з урахуванням
уточнень) просив визнати зобов'язання
за іпотечним договором від 23.03.2012р.
укладеним між ПАТ "Державний ощадний
банк України" в особі філії -
Рівненського обласного управління ПАТ
"Державний ощадний банк України" та ПП
"Олекс", зареєстрований в реєстрі за
№839, припиненими; зобов'язати ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі філії Рівненське обласне
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України" подати реєстраційній службі
Рівненського міського управління
юстиції заяву відповідно до
затвердженої форми для проведення
державної реєстрації припинення
обтяження майнових прав на нежитлове
приміщення І (першого) поверху, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 459,5кв.м., та вилучити
внесені на підставі іпотечного
договору від 23.03.2012р. запис до Єдиного
державного реєстру заборон відчужень
об'єктів нерухомого майна №3362865 від
23.03.2012р. по об'єкту: нежитлове
приміщення І (першого) поверху, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 459,5кв.м., та вилучити
внесений на підставі іпотечного
договору від 23.03.2012р. запис про державну
реєстрацію іпотеки №3362819 від 23.03.2012р. по
об'єкту: нежитлове приміщення І
(першого) поверху, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею
459,5кв.м.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 13.02.2014р. у
справі №918/1906/13, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014р.,
вказаний позов задоволено.

Зобов'язання за Договором іпотеки від
23.03.2012р. укладеним між ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Рівненського обласного управління АТ
"Ощадбанк" та ПП "Олекс", посвідченим
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_15,
зареєстрованим в реєстрі за №839
визнано припиненими.

Зобов'язано ПАТ "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Рівненське
обласне управління ПАТ "Державний
ощадний банк України" подати
реєстраційній службі Рівненського
міського управління юстиції заяву
відповідно до затвердженої форми для
проведення державної реєстрації
припинення обтяження майнових прав на
нежитлове приміщення І (першого)
поверху, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 459,5кв.м., та
вилучити внесені на підставі Договору
іпотеки від 23.03.2012р. записи до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, а саме: запис про
обтяження №3362865 від 23.03.2012р. та запис
про іпотеку №3362819 від 23.03.2012р. по
об'єкту: нежитлове приміщення І
(першого) поверху, що знаходяться за
адресою: м. Рівне, в силу закону - у
зв'язку із припиненням основного
зобов'язання.

Позивач зазначає, що відповідачем
зазначене рішення виконано не було,
обтяження майнових прав на нежитлове
приміщення І (першого) поверху, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 459,5кв.м. не припинено,
запис про обтяження №3362865 від 23.03.2012р.
та запис про іпотеку №3362819 від 23.03.2012р.
по об'єкту: нежитлове приміщення І
(першого) поверху, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2 (один), загальною
площею 459,5кв.м. із державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, не
вилучено.

Зазначені обставини, як вважає позивач,
позбавили його можливості належним
чином володіти, користуватися та
розпоряджатися власним нерухомим
майном, які виразилися у наступному.

27.08.2003р. між ПП „Олекс" та ВАТ
„Державний ощадний банк України" в
особі начальника філії - Рівненського
обласного управління ВАТ „Ощадбанк"
ОСОБА_9 укладено договір суборенди
нежитлового приміщення, що знаходиться
у АДРЕСА_2, площею 320,0 м. кв.

У зв'язку із закінченням терміну дії
договору оренди 31.12.2013р., сторонами
04.01.2014р. підписано акт
приймання-передачі орендованого
приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_2.

04.12.2013р. між Позивачем та
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 був
укладений Попередній договір за
умовами якого, сторони погодили не
пізніше 06.01.2014р. укласти договір оренди
нежитлових приміщень І (першого)
поверху, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 (один).

Пунктом 2.1.1 Попереднього договору
сторони визначили, що за місячний
розмір орендної плати визначається із
розрахунку 350 грн. за 1 кв.м. (без ПДВ), що
в сумі складає 160825 грн. (без ПДВ) за один
місяць.

Згідно п.5.1 Попереднього договору у
випадку якщо будь-яка зі сторін
ухилятиметься від укладання основного
договору, вона зобов'язана сплатити
іншій штраф у розмірі 80000 грн.

З огляду на п. 2.2 іпотечного договору,
яким передбачено, що іпотекодавець не
має права без згоди іпотекодержателя
розпоряджатись будь-яким чином
предметом іпотеки або його частини, а
також укладати стосовно предмета
іпотеки договори оренди, Позивач
08.01.2014р. направив на адресу Банку
звернення про надання згоди Банку на
передачу заявником в оренду
приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_2.
Проте, позитивної відповіді не
отримало.

Позивач зазначає, що внаслідок
незаконних дій Відповідача, які
виразилися в не знятті обтяження на
предмет іпотеки, позивач порушив умови
попереднього договору з
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2, не
уклав договір оренди нерухомого майна,
тому змушений був сплатити штраф у
розмірі 80000 грн., який є його прямими
збитками.

До того ж, Позивач зазначає, що він
поніс збитки у формі упущеної вигоди у
вигляді не отриманої орендної плати за
період з січня по травень 2014 року у
розмірі 804125 грн.

Також Позивач вказує, що ним були
понесені витрати по оплаті комунальних
платежів за період з січня по травень
2014 року у розмірі 25510 грн., які також є
збитками, оскільки при укладанні
договору оренди з фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_2 такі витати
відшкодовувалися би останнім.

Вище перечисленні обставини, на думку
Позивача, свідчать про наявність
прямого причинно-наслідкового зв'язку
між незаконними діями Відповідача по
невиконанню рішення суду та
виникненням у Позивача збитків,
спричинених такими діями.

Тому Позивач, з посиланням на статтю 22
ЦК України та статті 224, 225 ГК України,
просить суд стягнути з Відповідача 909535
грн. збитків, з яких: 804125 грн. збитки у
формі упущеної вигоди, 80000 грн. прямих
збитків, 25510 грн. збитків по
відшкодуванню комунальних платежів.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі. Якщо особа, яка порушила право,
одержала у зв'язку з цим доходи, то
розмір упущеної вигоди, що має
відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право. На вимогу особи, якій завдано
шкоди, та відповідно до обставин справи
майнова шкода може бути відшкодована і
в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана
майну, може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено,
що під збитками розуміються витрати,
зроблені, управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені особою, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток,
втрачена вигода, на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) збитків; 3)причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками; 4) вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а шкода, яка
завдана особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Отже, при вирішенні даного спору на
позивача покладається обов'язок
довести розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, факт
порушення відповідачем його обов'язку
та причинний зв'язок між цим порушенням
і збитками.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.623 ЦК
України при визначенні неодержаних
доходів (упущеної вигоди) враховуються
заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання.

Отже, вимога про відшкодування збитків
у вигляді неодержаних доходів
(упущеної вигоди) покладає на кредитора
обов'язок довести, що ці доходи (вигода)
не є абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі належного виконання
боржником своїх обов'язків. При
визначенні реальності неодержаних
доходів мають враховуватися заходи,
вжиті кредитором для їх одержання.

За приписами ст. 32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд, у
визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Відповідно до статті 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Судом встановлено, що позивач, вказує
на втрату певного очікуваного доходу у
розмірі 804125 грн., який він розраховував
отримати від надання в оренду
нежитлового приміщення І (першого)
поверху, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2, на поставці договору оренди,
якій він намагався укласти з
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2
Однак, позивачем у встановленому
законом порядку не було доведено, що
ним цей договір був укладений та у
орендаря виникло зобов'язання по
сплаті орендних платежів. Наявність
теоретичного обґрунтування можливості
отримання прибутку ще не є підставою
для його стягнення.

Крім того, в якості доказів наявності
усіх елементів складу цивільного
правопорушення позивач зазначив, що
відповідачем не було виконано рішення
господарського суду Рівненської
області від 13.02.2014 року у справі
№918/1906/13, яке набрало законної сили, та
не була надана згода на укладання
договору оренди з фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_2, що спричинило
настання збитків у формі упущеної
вигоди у розмірі 804125 грн.

Проте, з зазначеним висновком
погодитися не можливо з огляду на
наступне.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення)
(ст.1 Закону України "Про виконавче
провадження").

Таким чином, діючим законодавством
передбачений порядок виконання рішень
суду, зокрема, заходи примусового
виконання, а також відповідальність за
невиконання рішень, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії.

Проте, позивачем не надані суду
будь-які докази його звернення до
органів виконавчої служби за
примусовим виконанням рішення суду,
щодо зобов'язання відповідача
здійснити дії, визначенні у рішенні
господарського суду Рівненської
області від 13.02.2014 року у справі
№918/1906/13.

До того ж, слід зазначити, що вказаним
рішенням зобов'язання за договором
іпотеки від 23.03.2012 року, укладеним між
сторонами, визнано припиненими, а тому
припиненим є, зокрема, зобов'язання
передбачене п. 2.2 цього договору щодо
необхідності отримання згоди
іпотекодержателя на укладення
стосовно предмета іпотеки договору
оренди.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позивачем відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України не доведено наявність усіх
елементів цивільного правопорушення в
діях відповідача, а тому позовні вимоги
в частині стягнення упущеної вигоди у
розмірі 804125 грн. задоволенню не
підлягають.

Щодо доводів відповідача про те, що ПП
"Олекс" не були належним чином
виконанні усі зобов'язання за
договором іпотеки, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судом, при розгляді справи №918/906/13
встановлено, що зобов'язання
позичальника за договору
відновлювальної кредитної лінії від
30.12.2009 року. №98 виконані належним чином.
У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку,
що оскільки зобов'язання за договором
відновлювальної кредитної лінії від
30.12.2009р. №98 є погашеними, а тому
зобов'язання за Договором іпотеки від
23.03.2012 року припинилось, наявність
заборони (арешту) на відчуження об'єкту
нерухомого майна, який був предметом
договору іпотеки від 23.03.2012 року
перешкоджає ПП "Олекс" здійснювати
право розпорядження власним майном,
оскільки право розпорядження є однієї
із складових змісту права власності.

Рішення господарського суду
Рівненської області від 13.02.2014 року в
справі №918/1906/13 є чинним та обов'язковим
для виконання і відповідно до приписів
статті 35 ГПК України має преюдиціальне
значення для вирішення даної справи.

З огляду на зазначене, доводи
відповідача про відсутність повного
виконання зобов'язань за договором
іпотеки від 23.03.2012 року, оскільки ПП
„Олекс" постійно порушувалися вимоги
п.3.4.9, а саме несвоєчасно здійснювалося
страхування предмету іпотеки та не
надавалися відповідачу відповідні
документи на підтвердження
страхування, тому відсутні підстави
для припинення договору іпотеки від
23.03.2012 року до уваги не приймаються,
оскільки зобов'язання за договором
іпотеки від 23.03.2012 року припинилось в
силу закону внаслідок погашення
основного зобов'язання за договором
відновлювальної кредитної лінії від
30.12.2009 року №98, а неналежне виконання
позивачем умов договору іпотеки від
23.03.2012 року може бути предметом іншого
спору, для врегулювання якого
відповідач не позбавлений права
звернутися з позовом до суду у
загальному порядку.

До того ж, зазначене питання вже було
предметом розгляду господарського
суду при розгляді справи №918/1906/13 та
йому вже була надана оцінка.

Щодо вимоги позивача про стягнення
збитків у розмірі 25510 грн. які є
витратами на оплату комунальних
платежів за період з січня по травень
2014 року, слід зазначити наступне.

В силу ч.4 ст.319 ЦК України власність
зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.322 ЦК України).

Як встановлено судом, позивач є
власником майна - нежитлового
приміщення І (першого) поверху, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 459,5кв.м., а тому
зобов'язаний його утримувати.

Як вже зазначалося, теоретичне
обґрунтування можливості укладення
договору оренди на це майно з
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 не
свідчать про наявність усіх елементів
цивільного правопорушення в діях
відповідача та не є підставою для
покладення на відповідача обов'язку
сплати комунальних платежів за
утримання цього майна або підставою
для стягнення цих сум у якості збитків.

У зв'язку з цим вимоги позивача про
стягнення з відповідача збитків у
розмірі 25510,00 грн. задоволенню не
підлягають.

Щодо вимог про стягнення 80000,00 грн.
прямих збитків, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
04.12.2013р. між ним та фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_2 укладено
попередній договір тобто до закінчення
строку дії договору оренди, укладеному
між сторонами по справі. За умовами
попереднього договору, сторони
погодили не пізніше 06.01.2014р. укласти
договір оренди нежитлових приміщень І
(першого) поверху, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2 (один).

Згідно п.6.1 попереднього договору у
випадку якщо будь-яка зі сторін
ухилятиметься від укладання основного
договору, вона зобов'язана сплатити
іншій штраф у розмірі 80000 грн.

02 квітня 2014 року позивачем було
сплачено на користь ФОП ОСОБА_2 штраф у
сумі 80 000 грн. на підставі п.6.1.
Попереднього договору, що вбачається з
платіжного доручення №1 від 02.0.2014 р..
(а.с.30)

Позивач стверджує, що внаслідок
незаконних дій відповідача, які
виразилися в не знятті обтяження на
предмет іпотеки, позивач порушив умови
попереднього договору з
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2, не
уклав договір оренди нерухомого майна,
а тому був змушений сплатити штраф.

Проте, на момент укладення
Попереднього договору від 04 грудня 2013
року між ПП "Олекс" та ФОП ОСОБА_2,
Договір Іпотеки від 23 березня 2012 року
укладений між Банком та ПП "Олекс" був
чинний та не був визнаний недійсним чи
припиненим у встановленому законом
порядку.

ПП "Олекс" 17 грудня 2013 року звернулося
до господарського суду Рівненської
області з позовом до ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Рівненського обласного управління
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" про
визнання зобов'язання за договором
іпотеки припиненим та зобов'язати
вчинити певні дії. Рішення по якій було
прийнято господарським судом
Рівненської області 13 лютого 2014 року,
яким позов задоволено, а постановою
рівненського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 року
рішення господарського суду
Рівненської області від 13.02.2014 року по
справі №918/1906/13 залишено без змін.

Судом встановлено, що на момент
можливого підписання основного
договору не пізніше 06 січня 2014 року, що
передбачено п.5.1. Попереднього
договору, рішення по справі №918/1906/13 не
було прийнято, що підтверджується
матеріалами справи (а.с.59-68), а отже
Договір іпотеки від 23.03.2012 року не був
припинений у встановленому законом
порядку, а тому у Банку були відсутні
законні підстави для зняття обтяження
рухомого майна.

Відповідно до ст.42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Враховуючи, що позивач на час укладення
Попереднього договору був заздалегідь
обізнаним про те, що об'єкт оренди:
нежитлове приміщення І (першого)
поверху, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2, має обтяження майнових прав,
про що є відповідний запис у державному
реєстру речових прав на нерухоме майно,
він на свій ризик уклав цей Попередній
договір, не вживши перед цим всіх
заходів щодо запобігання виникненню
збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Необхідними елементами такої
відповідальності також є шкода,
протиправна поведінка та причинний
зв'язок між шкодою і протиправною
поведінкою, наявність якої має бути
доведена позивачем.

Отже, враховуючи викладене, суд прийшов
до висновку про необґрунтованість та
недоведеність належними доказами
заявлених до стягнення прямих збитків
у сумі 80000 грн., що пов'язані зі сплатою
штрафу за неналежне виконання умов
попереднього договору.

Щодо доводу відповідача про наявність
у нього переважного права на укладення
договору оренди на новий строк, слід
зазначити, що зазначене питання не є
предметом розгляду даної справи та не
пов'язане з предметом спору якій
розглядається.

З огляду на зазначене, суд не вбачає
підстав для задоволення позову, а саме
стягнення з відповідача 909535 грн.
збитків, з яких: 804125 грн. збитки у формі
упущеної вигоди, 80000 грн. прямих
збитків, 25510 грн. збитків по
відшкодуванню комунальних платежів.

Оскільки у позові відмовлено, понесені
у справі судові витрати відповідно до
статті 49 ГПК України слід покладати на
позивача.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 81-1,
82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та підписано
04.09.2014 р.

Суддя
Політика
Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (33000, м.Рівне,
вул. Кн.Ольги, 8);

3- відповідачу рекомендованим (33000, м.
Рівне, вул. С.Петлюри, 16);

4- третій особі рекомендованим (33000,
АДРЕСА_1).