ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа № 925/1202/14

Господарський суд Черкаської
області в складі: головуючого судді
Анісімова І.А., при секретарі судового
засідання Швидкій О.В.,

у відкритому судовому засіданні в
приміщенні господарського суду за
адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка,307

за участю представників сторін

від позивача: Лисенко Н.В. - за
довіреністю,

від відповідача: Котенко С.В. - за
довіреністю,

розглядає справу:

за позовом Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

до публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" ТВБВ №
10023/0391 філії Черкаського обласного
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України"

про стягнення 618 грн. 36 коп.

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України
звернулось до господарського суду
Черкаської області з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України в особі
філії Черкаського обласного
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України про стягнення страхової
виплати в сумі 618 грн. 36 коп.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
вказав, що з 01.04.2001 року Фонд продовжив
виплату відшкодування втраченого
заробітку внаслідок нещасного випадку
на виробництві гр. ОСОБА_3.

Кошти перераховувалися на особовий
рахунок НОМЕР_1 в ТВБВ № 10023/0391/043 філії
Черкаського обласного управління ПАТ
"Державний ощадний банк України".

ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 померла в
Азербайджанській республіці. Родичі
померлої не повідомили про її смерть,
тому виплати не були вчасно припинені.

Оскільки страхові виплати гр.
ОСОБА_3 було призначено довічно,
щомісячні перерахування проводилися
автоматично і до дня припинення виплат
фондом було надлишково перераховано 618
грн. 36 коп.

На адресу відповідача було
направлено лист від 23.01.21014 № 42/03-14 з
проханням повернути надлишково
перераховані кошти гр. ОСОБА_3, в якому
було відмовлено.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю.

Відповідач відзивом на позов та його
представник в судовому засіданні проти
позову заперечили, посилаючись на те,
що взаємовідносини між відповідачем та
позивачем, як учасників господарських
відносин існують виключно в межах
Угоди №44 від 13.12.2000 (надалі угода).

На момент зарахування коштів на
рахунок клієнта, банк не знав і не міг
знати про смерть гр. ОСОБА_3 отже на
виконання угоди № 44 правомірно вчинив
дії по зарахуванню перерахованих
позивачем коштів на рахунок. В судовому
засіданні повідомив, що він не є
набувачем спірних страхових коштів в
розумінні ст.1212 ЦК України, а лише
вчиняє дії по обслуговуванню рахунку
клієнта.

Просить відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні, яке відбулося
09.09.2014 року згідно ст. 85 ГПК України
представникам сторін було оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши усі обставини, перевіривши
матеріали справи, суд дійшов до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини між сторонами у справі
виникли на підставі угоди № 44 на
зарахування на особові рахунки та
виплату страхових виплат
застрахованим, укладеної 13 грудня 2000
року між відкритим акціонерним
товариством "Державний ощадний банк
України" та Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Умовами угоди передбачено, що Фонд
доручає, а Банк бере на себе
зобов'язання здійснювати зарахування
на поточні (вкладні) рахунки
застрахованих осіб (громадян), відкриті
в його установах, та виплату страхових
виплат застрахованим особам на платній
основі через установи Банку.

З 01.04.2001 року Фонд продовжив виплату
відшкодування втраченого заробітку
внаслідок нещасного випадку на
виробництві гр. ОСОБА_3.

Кошти перераховувалися на особовий
рахунок НОМЕР_1 в ТВБВ № 10023/0391/043 філії
Черкаського обласного управління ПАТ
"Державний ощадний банк України".

ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 померла в
Азербайджанській республіці. Родичі
померлої не повідомили про її смерть,
тому виплати не були вчасно припинені.

Оскільки страхові виплати гр.
ОСОБА_3 було призначено довічно,
щомісячні перерахування проводилися
автоматично і до дня припинення виплат
фондом було надлишково перераховано 618
грн. 36 коп.

На адресу відповідача було
направлено лист від 23.01.21014 № 42/03-14 з
проханням повернути надлишково
перераховані кошти гр. ОСОБА_3, в якому
було відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страховими виплатами є
грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

За змістом статті 40 зазначеного
Закону страхові виплати провадяться
щомісячно і за бажанням одержувачів ці
суми можуть перераховуватися на їх
особові рахунки в банку.

Пунктами 1.8, 1.9 Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України 27
квітня 2007 року № 24 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 червня
2007 року за № 715/ 13982, також передбачено
спосіб одержання потерпілими та
особами, які мають на це право, сум
страхових виплат шляхом їх
перерахування на особові рахунки в
банку.

Повернення зайво виплачених сум
проводиться на підставі постанови
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, якщо
потерпілі або особи, які мають на це
право, не заперечують підстав і розміру
відрахування.

Відносини між банком та клієнтом
(володільцем банківського рахунка)
щодо укладення договору банківського
рахунка та здійснення операцій за
рахунком клієнта урегульовано
положеннями глави 72 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК
України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом (частина 2 статті 1068
ЦК України).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" дата
валютування - зазначена платником у
розрахунковому документі або в
документі на переказ готівки дата,
починаючи з якої кошти, переказані
платником отримувачу, переходять у
власність отримувача.

Враховуючи вищезазначене, кошти,
переказані платником отримувачу, з
моменту їх зарахування на рахунок
переходять у власність останнього,
який має виключне право розпорядження
ними, а банк в свою чергу у межах
договору та відповідно до вимог
законодавства виконує функції з
обслуговування банківського рахунка
клієнта (забезпечує зберігання коштів,
за розпорядженням клієнта проводить
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів тощо)
і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до статті 1071 ЦК України
банк може списати грошові кошти з
рахунка клієнта на підставі його
розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з
рахунка клієнта без його розпорядження
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Пунктом 1.39 статті 1 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" передбачено, що примусове
списання здійснюється стягувачем без
згоди платника на підставі
встановлених законом виконавчих
документів у випадках, передбачених
законом.

Тобто примусове списання коштів
із рахунка клієнта на підставі рішення
суду та виконавчих документів визначає
обов'язок банку виконати судове
рішення, прийняте за наслідком захисту
прав стягувача стосовно особи -
володільця рахунка незалежно від його
волевиявлення.

Ураховуючи те, що відповідач у межах
угоди № 44, укладеної між Банком і
Фондом, свої зобов'язання виконав у
повному обсязі; умовами зазначеної
угоди не передбачено обов'язок Банку
щодо списання коштів із рахунка
клієнта на вимогу Фонду; Банк не є
набувачем спірних коштів і не має
повноважень з розпорядження
особистими коштами клієнта, що є
власністю останнього, поза межами
договору між Банком і клієнтом;
будь-яке рішення, прийняте судом
стосовно володільця рахунка або його
спадкоємців, яке б зобов'язувало Банк
здійснити списання коштів з особового
рахунка відсутнє, суд касаційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Таким чином, позивачем не доведено, що
спірна сума страхових коштів
перерахована позивачем на особовий
рахунок застрахованої особи не на
добровільних засадах, за наявності
рахункової помилки з боку позивача або
недобросовісності з боку набувача, в
зв'язку з чим, ця сума в якості
безпідставно набутої не підлягає
поверненню.

Рішення прийнято на підставі тих
документів, які є у справі.

За таких обставин, суд вважає позов не
доведеним, тому у позові слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду в порядки та
строки передбачені розділом XII ГПК
України.

Повне рішення складено 12 вересня 2014
року. .

Суддя
І.А.Анісімов