ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.Справа № 923/986/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанська Н.В.

(Склад колегії суддів згідно
розпорядження в.о. голови суду № 1901 від
12.08.2014р.)

При секретарі судового засідання:
Стеблиненко В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Юхно Я.О., за довіреністю
№ 01-4/03 від 08.01.2014р.

відповідача - ОСОБА_2, паспорт серія
НОМЕР_2 від 17.05.1996р.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 24.07.2014р.

по справі № 923/986/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про 10 400,79 грн.

Встановила:

У липні 2014 року Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" звернулось до
господарського суду Херсонської
області з позовом про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
грошових коштів у сумі 10 400грн. -
вартості безпідставно набутого майна у
вигляді плати за спожиту теплову
енергію та водопостачання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги сторона
посилається на приписи ст. 1212
Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 24.07.2014р. (суддя
Клепай З.В.) у задоволенні позову
відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність правових підстав для
застосування ст. 1212 ЦК України.

Не погодившись із вищезазначеним
судовим рішенням, ПАТ "Херсонська
теплоелектроцентраль" звернулось з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати рішення
господарського суду Херсонської
області та постановити рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

На думку апелянта, бездоговірне
споживання теплової енергії не є
правовою підставою для звільнення
споживача від її оплати, а
заборгованість, що винила у
відповідача, підлягає стягненню як
вартість безпідставно набутого майна,
відповідно до положень ст. 1212 ЦК
України.

Відзив до Одеського апеляційного
господарського суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши наявні матеріали
справи на предмет їх юридичної оцінки
господарським судом Херсонської
області, проаналізувавши застосування
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла
наступників висновків.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено господарським
судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 в
період з жовтня 2013р. по березень 2014р.
користувався виробничим приміщенням
/112, 2 кв.м/, що знаходяться в будинку по
АДРЕСА_1. Зазначене приміщення належить
йому на праві власності з 05 серпня 2002
року, що встановлено чинними рішеннями
господарського суду Херсонської
області в справах № 8/418-08 від 07.10.2008р. та
№ 4/166-09 від 02.09.2009р., в яких розглянуто
аналогічні спори між тими ж сторонами
та стягнуто вартість спожитої за
попередні періоди теплової енергії, і
відповідно до ст.35 ГПК України
повторного доведення не потребує.

Позивач здійснював постачання
теплоносія за вказаною адресою в
наступних обсягах: жовтень 2013 року - 0,40
Г/кал на суму 479,95 грн.; листопад 2013 року -
1,12 Г/кал на суму 1 343,87 грн.; грудень 2013
року - 1,78 Г/кал на суму 2 135,78 грн.; січень
2014 року - 2,21 Г/кал на суму 2 537,44 грн.;
лютий 2014 року - 1,80 Г/кал на суму 2 066,69
грн.; березень 2014 року - 1,60 Г/кал на суму 1
837,06 грн. на загальну суму 10 400,79 грн., що
підтверджено актом перевірки
технічного стану прибору обліку
теплової енергії від 27.09.2013р., довідкою
про наявність опалення в приміщенні
споживача за період з жовтня 2013 року по
березень 2014 року та
відомостями-звітами про споживання
теплової енергії та параметри
теплоносія за показами тепло
лічильника за період з жовтня 2013 року
по березень 2014 року.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п.п.1,5 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст.21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору, та
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. Виконавець зобов'язаний
підготувати та укласти із споживачем
договір на надання житлово-комунальних
послуг з визначенням відповідальності
за дотримання умов його виконання
згідно з типовим договором.

Дійсно відповідно до ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання" споживач
має право обирати джерело теплової
енергії чи теплопостачальника, якщо це
можливо за існуючими технічними
умовами.

До інженерних споруд вказаного
житлового будинку, у тому числі і
розташованих в ньому нежитлових
приміщень, входять системи
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Відповідно до п. п. 24, 25, 27 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.05р № 630 /далі - Правила/
відповідач може відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення, але має за власний рахунок
відключитись від мереж
теплопостачальника у порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади. Наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України №4 від 22.11.05р., зареєстрованим в
Міністерстві юстиції 09.12.2005р. за №
1478/11758, затверджено Порядок відключення
приміщень житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води / далі -
Порядок/, відповідно до якого дозвіл на
відключення від мереж
централізованого опалення надає
постійно діюча міжвідомча комісія.

Оскільки ФОП ОСОБА_2 до означеної
комісії не звертався, відключення від
централізованої системи опалення та
облаштування індивідуальної у
вищевказаному нежитловому приміщенні
у передбаченому законодавством
порядку проведено не було.

05.10.2012р. та 03.12.2012р. ПАТ
„Херсонська ТЕЦ" листами № 06-1/2108 та №
06-1/2677 на адресу ФОП ОСОБА_2 було
направлено два примірника договору
про надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води" №
414 з пропозицією підписати, завірити
печаткою та повернути на адресу
позивача один екземпляр договору
(а.с.16,17), що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення від
18.10.2012р. та від 22.02.2013р., але він, як то
передбачено ст. 181 Господарського
кодексу України, не повернувся до
позивача ні з протоколом розбіжностей,
ні підписаним, отже є неукладеним.

Проте, виробниче приміщення
відповідача розташовано в житловому
будинку по АДРЕСА_1, а його підключення
до теплозабезпечення здійснюється
одночасно з підключенням будинку, який
має єдину систему централізованого
теплопостачання.

За таких обставин, факт користування
теплоенергією, що поставлялася
позивачем, колегія суддів вважає
доведеним належним чином.

З наданого позивачем розрахунку, який
виконаний у відповідності до Правил
вбачається, що дійсно позивач за період
з жовтня 2013 року по березень 2014 року
включно поставив, а відповідач
споживав теплову енергію і не
оплачував її в повному обсязі, за умови
відсутності договору про постання
теплової енергії, тим самим завдав ПАТ
„Херсонська ТЕЦ" збитків на суму
вартості спожитої теплової енергії в
розмірі 10 400,79 грн., що підтверджується
рахунками, які направлялись цінними
листами з повідомленнями про вручення.

Матеріалами справи
підтверджено, що 20.03.2014р. та 17.04.2014р. ПАТ
„Херсонська теплоелектроцентраль" на
адресу ФОП ОСОБА_2 було направлено
вимогу про сплату заборгованості та
акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідачем відповіді на
вищезазначені листи надано не було,
другий примірник акту звірки
розрахунків до ПАТ „Херсонська
теплоелектроцентраль" не повернуто, за
надані послуги не розрахувався, у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість в розмірі 10 400,79 грн.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи, зобов'язана повернути
потерпілому це майно.

У відповідності до вимог статті 1213
Цивільного кодексу України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі, а в
разі неможливості повернути таке майно
відшкодовує його вартість, яка
визначається на момент розгляду справи
судом про повернення майна.

Таким чином, зобов'язання відповідача в
умовах неукладеного договору на
теплопостачання виникає на підставі
дії законів, що перелічені вище. А
неукладення договору не звільняє
відповідача від сплати заборгованості
за спожиту теплову енергію. (Аналогічна
правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15.05.2013р. по справі № 5017/2891/2012)

Особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави, відповідно до статті 1214
Цивільного кодексу України зобов'язана
відшкодувати всі доходи, які вона
одержала або могла одержати від цього
майна з часу, коли ця особа дізналася
або могла дізнатися про володіння цим
майном без достатньої правової
підстави. З цього часу вона відповідає
також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави, має право вимагати
відшкодування зроблених нею
необхідних витрат на майно від часу, з
якого вона зобов'язана повернути
доходи.

Враховуючи, що отримання відповідачем
природного газу за відсутності
укладеного на постачання договору є
безпідставним, апеляційна інстанція
вважає, що відносно згаданих дій
відповідача належить застосувати
наслідки, передбачені статтями 1212, 1213
Цивільного кодексу України.

Оскільки отримане майно, вироблене у
вигляді теплової енергії, повернути в
натурі неможливо, судова колегія
погоджується з доводами апеляційної
скарги про наявність підстав для
задоволення позову (його вартість
станом на день розгляду спору).

Крім того, судова колегія зазначає, що
правомірність позовних вимог щодо
стягнення з відповідача вартості
неправомірно набутої ним теплової
енергії встановлена у рішенні
господарського суду Херсонської
області від 10.12.2013р. по аналогічній
справі № 923/1487/13, залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014р.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, рішення суду підлягає
скасуванню, апеляційна скарга -
задоволенню.

При прийнятті нового рішення судова
колегія на підставі вищезазначеного
задовольняє позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сума
судового збору за подання позовної
заяви та апеляційної скарги
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103 п.2, 104 п.3, 105
ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" - задовольнити.

Рішення господарського суду
Херсонської області від 24.07.2014р. по
справі № 923/986/14 - скасувати.

Прийняти нове рішення, виклавши
резолютивну частину рішення у
наступній редакції :

"Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" (73036, м.Херсон,
Бериславське шосе, 1, ,
р/р № 2029 в ХОУ ВАТ "Державний
ощадний банк України", МФО 352457) суму
основного боргу в розмірі 10 400 (десять
тисяч чотириста) гривень 79 копійок та
судовий збір в сумі 2 740 (дві тисячі
сімсот сорок) гривень 50 копійок."

Господарському суду Херсонської
області доручити видати накази із
зазначенням всіх необхідних
реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
03.09.2014р.

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
П.Ф. Мацюра

Суддя
Н.В. Ліпчанська