Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" серпня 2014 р.
Справа № 906/706/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1 (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" (м.Житомир)

про стягнення 203967,00 грн.

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась з
позовом до господарського суду про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" боргу на
загальну суму 203967 грн. , з яких 50083,00 грн.
сума інфляційних втрат та 153884,00 грн.
сума 3% річних, що виникли внаслідок
прострочення виконання відповідачем
зобов'язання з повернення вартості
належного їй майна та частини прибутку
у зв'язку з виходом зі складу учасників
товариства.

Ухвалою господарського суду від 30.05.2014
року порушено провадження у справі та
вжито відповідні заходи.

До початку розгляду справи по суті
позивач подав заяву збільшення
позовних вимог, від 12.06.14року, якою
вимогу про стягнення інфляційних втрат
збільшив до суми 77049, 00 грн. за рахунок
включення індексу інфляції за травень
2014року, а також про збільшення суми 3%
річних до суми 155761 грн. за рахунок
включення травня місяця 2014 року
кількістю 31 день на суму 1877,00 грн. (а.с.
31-32).

Ухвалою від 16.06.14року суд ухвалив
прийняти заяву позивача про збільшення
розміру позовних вимог від 12.06.14року
до розгляду по суті в частині
стягнення 3% річних за період з
19.03.2004року по 27.05.2014 року включно. В
частині стягнення інфляційних втрат за
період місяця травня 2014 року суд заяву
позивача до розгляду по суті не
приймати. Розмір цієї позовної вимоги
залишився в редакції позовної заяви -
50083,00 грн.

Відповідач в засіданні суду 16.06.14року
заявив клопотання зупинити
провадження у справі до розгляду судом
заяви ТОВ "Замкове" про перегляд
рішення господарського суду від
25.12.13року за нововиявленими
обставинами у справі № 2/739 (а.с. 33).

В засіданні суду 01.07.14року позивач
проти заявленого клопотання
відповідача зупинити провадження у
цій справі заперечила та повідомила ,
що у справі № 2/739 судом заяву ТОВ
"Замкове" про перегляд рішення
господарського суду від 25.12.13року за
нововиявленими обставинами відхилено (
а.с. 50).

Відповідач в засіданні суду 01.07.14року
заявив про застосування позовної
давності до позовної вимоги про
стягнення 3% річних за період з 19
березня 2004 року по квітень 2014року ,
оскільки вважає, що у відповідності із
ст. 54 Закону України "Про господарські
товариства" перебіг строку позовної
давності розпочався 18.03.04р. та на дату
звернення з цим позовом до суду
сплинув. На підставі ч.4 ст. 267 ЦК
України просить у позові відмовити ( а.
с. 44-45).

У відзиві на позовну заяву, відповідач
проти визначеного позивачем розміру
позовних вимог заперечив. Зокрема,
вважає, що за період жовтня 2013року по 1
травня 2014 року інфляційні втрати від
суми боргу 268920 грн. становлять 20357,24грн.
, а 3% річних - 8067,60грн. Загальна сума
боргу - 28424,84грн. Однак відповідач
просить у позові відмовити у повному
обсязі (а.с. 47-48)

Судом клопотання відповідача про
зупинення провадження відхилено та
ухвалою від 01.07.14року продовжено строк
вирішення спору у справі № 906/706/14 по "12"
серпня 2014 р.

Ухвалою від 12.08.14року розгляд справи
відкладено у зв'язку із заявленими про
це клопотаннями обох сторін.

Судом клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи відхилено
та в засіданні суду 27.06.14року позивачу
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення про часткове
задоволення позову.

З врахуванням конкретних обставин цієї
справи, спір вирішено у строк
більший, ніж передбачено ст. 69 ГПК
України, однак з дотриманням критеріїв
розумності строку, визначених у
практиці Європейського суду з прав
людини ( п. 31 Рішення Європейського суду
з прав людини від 1 лютого 2007 р. у справі
«Макаренко проти України», п. 27
Рішення Європейського суду з прав
людини від 8 квітня 2010 року у справі
"Гутка проти України", ухвала у справі
"Малицька - Васовська проти Польщі" (від
5 квітня 2001 року, N 41413/98).

Заслухавши позивача та дослідивши
матеріали справи , господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 25 грудня 2013 р.
у справі № 2/739, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 04.02.14року та
постановою Вищого господарського суду
України від 28 квітня 2014 року, стягнуто
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" (м. Житомир)
на користь ОСОБА_1 (м. Житомир) 268920,00 грн.
вартості частки в майні товариства,
390660,00 грн. інфляційних, 7360,00 грн. витрат
на оплату експертизи ( а.с. 8-12).

В мотивувальній частині рішення суду
від 25 грудня 2013 р. у справі № 2/739 судом
встановлено, що у відповідача (ТОВ
"Замкове") виникло зобов'язання
сплатити позивачу вартість її частки в
майні товариства в сумі 268920 грн. Це
зобов'язання виникло з 19.03.2003р., тобто
одразу після виходу позивача з
товариства. Кінцевий термін виконання
цього зобов'язання є 18.03.2004р., тобто
через 12 місяців після виходу позивача з
товариства (ст.54 Закону України «Про
господарські товариства»). Отже,
починаючи з 19.03.2004р. зобов'язання
відповідача є простроченим (ст. 612 ЦК
України).

В мотивувальній частині рішення суду
від 25 грудня 2013 р. у справі № 2/739 судом
встановлено, що позивачем правильно
визначено індекс інфляції за період з
квітня 2004 року по вересень 2013 року -
245,27%, та правильно нараховані
інфляційні - 390660 грн. 20=390660).

В мотивувальній частині рішення суду
від 25 грудня 2013 р. у справі № 2/739 на
заяву відповідача про застосування
позовної давності, встановлено, що
позивачем не пропущено строк позовної
давності.

До такого висновку суд, у справі №2/739,
дійшов, виходячи з наступного.

Оскільки позивач знала про обов'язок
відповідача, знала про порушення ним
цього обов'язку (порушення свого права),
тому перебіг строку позовної давності
розпочався 19.03.2004 і мав сплинути 18.03.2007.
Разом з тим господарським судом
встановлено, що позивач 19.07.2004 з метою
захисту свого права звернулась до
Богунського районного суду з позовом
до ТОВ «Замкове» з вимогою про визнання
недійним рішення загальних зборів
учасників товариства від 09.03.2004 (про
виділення металоконструкцій в рахунок
виплати вартості частки в майні), про
спонукання до проведення справедливої
оцінки майна товариства. Подання
вказаного позову свідчить, що позивач в
межах строку позовної давності в суді
висловила свою незгоду з діями
відповідача щодо невиплати їй вартості
частини майна. 30.01.2007 (тобто в межах
строку позовної давності позивач в
районному суді уточнила позовні вимоги
та просила зобов'язати відповідача
виплати вартість частини майна
товариства пропорційну її частки
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
господарські товариства» . Відповідно
до ст. 264 ч.2,3 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується. Таким чином 30.01.2007
відбулося переривання позовної
давності. Ухвалою Богунського
районного суду м. Житомира від 18.10.2007 в
зв'язку зі зміною в законодавстві щодо
підвідомчості спорів провадження у
цивільній справі закрито. Таким чином
перебіг строку позовної давності
розпочався заново з моменту закриття
провадження у справі районним судом,
тобто з 18.10.2007, і мав би закінчитись
18.10.2010. До господарського суду з вимогою
про стягнення вартості частки в майні
товариства позивач звернулась 10.06.2010,
тобто в межах строку позовної давності.

На примусове виконання рішення
господарського суду Житомирської
області від 25 грудня 2013 р. у справі №
2/739 господарським судом Житомирської
області 20 лютого 2014 року видано наказ
(а.с. 22).

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 01 липня 2014 р.
у справі № 2/739 відмовлено у
задоволенні заяви ТОВ "Замкове" від
05.06.2014р. про перегляд рішення
господарського суду Житомирської
області від 25.12.2013р. у справі № 2/379.
Ухвалено рішення господарського суду
Житомирської області від "25" грудня 2013
р. у справі № 2/739 залишити без змін.

В свою чергу, за цим позовом позивач
просить стягнути з відповідача
інфляційні втрати та 3% річних, що
виникли внаслідок прострочення
виконання відповідачем зобов'язання з
повернення вартості належного їй майна
у зв'язку з виходом зі складу учасників
товариства за визначений у позові
період прострочення.

До початку розгляду справи по суті
позивач подала заяву збільшення
позовних вимог від 12.06.14року, якою
вимогу про стягнення інфляційних втрат
збільшила до суми 77049, 00 грн. за рахунок
включення індексу інфляції за травень
2014року, а також про збільшення суми
3% річних до суми 155761 грн. за рахунок
включення травня місяця 2014 року
кількістю 31 день на суму 1877,00 грн.

Ухвалою від 16.06.14року судом прийнято
заяву позивача про збільшення розміру
позовних вимог від 12.06.14року до
розгляду по суті в частині стягнення
3% річних за період з 19.03.2004року по 27.05.2014
року включно. В частині стягнення
інфляційних втрат за період місяця
травня 2014 року заяву позивача до
розгляду по суті не прийнято. Розмір
цієї позовної вимоги на дату винесення
рішення у справі залишився в редакції
позовної заяви - 50083,00 грн. за період
жовтня 2013- квітня 2014року.

Заперечуючи проти позову, відповідач
заявив про застосування позовної
давності до позовної вимоги про
стягнення 3% річних за період з 19
березня 2004 року по квітень 2014року ,
оскільки вважає, що у відповідності із
ст. 54 Закону України "Про господарські
товариства" перебіг строку позовної
давності розпочався 18.03.04р. та на дату
звернення з цим позовом до суду
сплинув. На підставі ч.4 ст. 267 ЦК
України просить у позові відмовити.

Позивач на спростування доводів заяви
відповідача про сплив позовної
давності доводила, що нею не
пропущений строк позовної давності ,
оскільки лише 21.10.13року в межах
вирішення спору у справі № 2/739 їй стало
відомо , що предметом її позову була
лише незначна частина вимоги, право на
яку їй належало. Тому позов про
стягнення 3% річних заявлено в межах
перебігу строку позовної давності ( а.
с. 65-66).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані сторонами докази на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, на підставі ст.ст. 4-7, 33, 43
ГПК України, господарський суд дійшов
до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Відповідно до 4 ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас правові наслідки спливу
позовної давності можуть
застосовуватися лише у тих випадках,
коли буде доведено існування самого
суб'єктивного цивільного права і факт
його порушення або оспорювання. Якщо ж
під час розгляду справи буде
встановлено, що у позивача немає
суб'єктивного права, про захист якого
він просить, або ж воно не порушувалось
чи не оспорювалось, суд відмовляє в
позові не через пропущення позовної
давності, а за безпідставністю
матеріально-правової вимоги ( п.2.2
Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.13
року "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" ( далі -
Постанова № 10).

Так, статтею 54 Закону України "Про
господарські товариства" передбачено,
що при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому
виплачується вартість майна
товариства, пропорційна його частці у
статутному фонді, у строк до 12 місяців з
дня виходу. З моменту подання учасником
товариства заяви про вихід зі складу
останнього з виплатою належної такому
учасникові частки вартості майна у
товариства настає обов'язок сплатити
відповідну суму у строки, визначені
згаданою нормою Закону України "Про
господарські товариства", а
невиконання цього обов'язку тягне
наслідки, передбачені частиною другою
статті 625 ЦК України ( п. 5.3 Постанови
ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" ( далі - Постанова
№ 14 ).

Аналогічну правову позицію стосовно
права учасника господарського
товариства, який вийшов зі складу
останнього вимагати сплати вартості
майна з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення , а також три проценти
річних від простроченої суми на
підставі ст. 625 ЦК України викладено у
постанові Верховного Суду України від
12 грудня 2011року у справі № 14/214(10), яка є
обов'язковою для господарського суду в
порядку ст. 111 -28 ГПК України, оскільки
прийнята з мотивів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції ст. 625 ЦК України , ст. 167 ГК
України та ст. 54 Закону України "Про
господарські товариства".

Окрім того, у п. 7.1 Постанови № 14
роз'яснюється, що саме лише прийняття
господарським судом рішення про
задоволення вимог кредитора, якщо таке
рішення не виконано в установленому
законом порядку, не припиняє
зобов'язальних відносин сторін і не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Вище наведеним підтверджується
наявність у позивача суб'єктивного
права на цей позов.

Водночас відповідач заявив про
застосування строку позовної давності
до позовної вимоги про стягнення 3%
річних за період з 19 березня 2004року по
квітень 2014року.

Господарський суд застосовує позовну
давність до позовної вимоги про
стягнення 3% річних за період з 19
березня 2004 року по 26 травня 2011 року
включно та за її спливом відмовляє у
їх стягненні , виходячи з наступного.

Відповідно до статті 54 Закону України
"Про господарські товариства" учаснику
виплачується вартість майна
товариства, пропорційна його частці у
статутному фонді, у строк до 12 місяців з
дня виходу.

У ч. 1 статті 254 ЦК України зазначено, що
строк, що визначений роками, спливає у
відповідні місяць та число останнього
року строку.

У частині 5 ст. 261 ЦК України зазначено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

У ч. 2 ст.13 Закону України від 07.07.2010 №
2453-VI "Про судоустрій і статус суддів"
зазначено, що обов'язковість
урахування (преюдиційність) судових
рішень для інших судів визначається
процесуальним законом.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальне значення процесуальним
законом надається саме фактам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах) ( абз. 4 п.2.6 Постанови ВГСУ
від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції.

Рішенням господарського суду від 25
грудня 2013 р. у справі № 2/739 встановлено,
що зобов'язання сплатити позивачу
вартість її частки в майні товариства в
сумі 268920 грн. виникло з 19.03.2003 року та
мало бути виконаним не пізніше
18.03.2004року. Отже починаючи з 19.03.2004 року
зобов'язання є простроченим.
Відповідно, перебіг строку позовної
давності за вимогою про повернення
вартості частки в майні розпочався з
19.03.2004 року.

Правила статті 625 ЦК України в частині
права кредитора вимагати три проценти
річних від простроченої суми,
застосовуються виключно до
простроченого грошового зобов'язання.

Відповідно, перебіг строку позовної
давності за цією вимогою також
розпочався з 19.03.2004 року. Оскільки 3 %
річних підлягають стягненню за кожний
день прострочення виконання
зобов'язання, позовну давність
необхідно обчислювати щодо кожного дня
окремо.

У ч. 2 ст. 260 ЦК України закріплено
загальне правило про те, що порядок
обчислення позовної давності не може
бути змінений за домовленістю сторін.

Виходячи із змісту цієї правової норми,
суд відхиляє доводи позивача про те, що
початок перебігу позовної давності за
цієї позовною вимогою лише розпочався
21.10.2013року , з дня, коли їй стала відома
дійсна ринкова вартість об'єктів
нерухомого майна відповідача на дату
розрахунку з нею, з якої вона вперше
отримала можливість розраховувати
суму боргу.

Доводи позивача в частині визначення
першого дня перебігу строку позовної
давності до вимоги про стягнення 3%
річних, інакше, ніж 19.03.2004року,
спростовуються фактами, встановленими
рішенням господарського суду від 25
грудня 2013 р. у справі № 2/739 , який
визначену судовою експертизою (
висновок № 4431/13-45 від 20.09.13р.) вартість
частки майна, що належала позивачці при
виході з товариства станом на
18.03.2004року визнав, а також визнав право
позивачки отримати вартість цієї
частки не в сумі 268920грн., що існувала
станом на цю дату, а з врахуванням
сукупного індексу інфляції за період
квітня 2004року по вересень 2013року
включно, внаслідок чого її реальна
вартість стала становити станом на
01.10.13року 659580,00 грн.

Стосовно доводів позивача про те, що 3%
річних є складовою загальної суми
боргу, а відтак, її частиною, що
випливає , на її думку, із змісту п.5.3
Постанови № 10.

У п. 5.3 Постанови № 10 , на яку
посилається позивач, дійсно роз'яснено,
що зі спливом позовної давності за
вимогою про повернення або сплату
коштів спливає й позовна давність за
вимогою про сплату процентів,
передбачених статтями 536, 625 ЦК України,
і сум інфляційних нарахувань згідно з
тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно
від періоду часу, за який обчислено
відповідні суми процентів та
інфляційних нарахувань, оскільки такі
суми є складовою загальної суми боргу).

Однак позивач помилково тлумачить
викладене у пункті 5.3 Постанови ,
оскільки вважає, що до вимоги про
стягнення 3% річних, що заявлені вперше,
мають бути застосовані правила ч. 2 ст.
264 ЦК України про те, що позовна
давність переривається у разі, якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Так, за змістом ст. 625 ЦК України 3%
річних є додатковою вимогою кредитора
, яку останній вправі пред'явити
боржнику до основної вимоги - виконати
грошове зобов'язання. Саме додатковий
характер 3% річних від основної вимоги
вказує на те, що за відсутності
останньої, річні нараховуватися не
можуть. У разі спливу позовної давності
за основною вимогою, кредитор
позбавляється права вимагати у
боржника сплати 3% річних, оскільки
вважається , що позовна давність
сплинула і до цієї додаткової вимоги.

Про відповідні правові наслідки
зазначено у ч.1 статті 266 ЦК України про
те, що зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо).

Оскільки перелік додаткових вимог у ч.1
статті 266 ЦК України не є вичерпним, у п.
5.3 Постанови № 10 роз'яснено, що під їх
визначення підпадають також проценти,
передбачені статтями 536, 625 ЦК України,
і суми інфляційних нарахувань згідно з
тією ж статтею 625 ЦК України.

Водночас , 3% річних, попри їх додатковий
характер , можуть бути самостійно
заявлені до стягнення в судовому
порядку, у разі, коли існує основна
вимога та за якою не сплинула позовна
давність.

У п . 4.3 Постанови № 14 роз'яснено, що до
вимог про стягнення сум процентів,
передбачених статтею 625 ЦК України,
застосовується загальна позовна
давність (стаття 257 названого Кодексу).

Доводи позивача про трьохрічний строк
позовної давності до вимог про
стягнення 3% річних є правомірними,
натомість доводи відповідача про
скорочений строк позовної давності в
один рік, як для неустойки (пені, штрафу)
є такими, що не грунтуються на вимогах
чинного законодавства.

Оскільки позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
факт звернення до господарського суду
із позовною вимогою про стягнення 3%
річних до 27.05.14року , судом не
встановлено обставин переривання
позовної давності за цією вимогою.

Відповідно до викладеного, позивач в
межах цього позову вправі отримати 3%
річних за період з 27 травня 2011року по 27
травня 2014року включно.

Враховуючи рішення господарського
суду від 25 грудня 2013 р. у справі № 2/739 ,
за яким борг в сумі 268920грн. стягнуто з
врахуванням сукупного індексу
інфляції за період квітня 2004року по
вересень 2013року включно, внаслідок
чого її реальна вартість стала
становити станом на 01.10.13року 659580,00 грн.
, господарський суд погоджується з
доводами позивача про те, що 3% річних за
кожен місяць користування чужими
грошовими коштами слід нараховувати на
проіндексовану прострочену суму боргу
ланцюговим методом ( тобто, як з
інфляцією, так із дефляцією).

Господарський суд, з огляду на вимоги
частини першої статті 4- 7 і статті 43 ГПК
України та з урахуванням конкретних
обставин справи, самостійно визначив
належну позивачу до сплати суму 3% у
зв'язку з порушенням відповідачем
грошового зобов'язання, не виходячи при
цьому за межі визначеного позивачем
періоду часу, протягом якого, на думку
позивача, мало місце невиконання
такого зобов'язання, та зазначеного
позивачем максимального розміру
відповідного нарахування, і зокрема.

- вартість частки станом на 19.03.2004 року
становить 268920,00 грн.;

- за період 27.05.11р. по 31.05.11року сума
боргу з інфляцією ( сукупний індекс
інфляції за період квітень 2004- травень
2011р. - 249,51544654) становить 670 996,94 грн. , 3%
річних - 275,75грн.;

- за період 01.06.11р.по 30.06.11р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- червень 2011р. -
250,51350833 ) становить 673680,93 грн. , 3% річних
- 1661, 13 грн.;

- за період 01.07.11р. по 31.07.11р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- липень 2011р. -
247,25683272) становить 664923,07 грн., 3% річних -
1694, 19 грн.;

- за період 01.08.11р. по 31.08.11р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- серпень 2011р. -
246,26780539) становить 662263,38 грн., 3% річних
-1687, 41 грн.;

- за період 01.09.11р. по 31.09.11р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- вересень 2011р. -
246,5140732) становить 662925,65 грн., 3% річних -
1634, 61 грн.;

- за період 01.10.11р. по 31.10.11р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- жовтень 2011р. -
246,5140732) становить 662925,65 грн., 3% річних -
1689,10 грн.;

- за період 01.11.11р. по 30.11.11р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- листопад 2011р. -
246,76058727) становить 663588,57 грн. , 3% річних -
1636, 25 грн.;

- за період 01.12.11р. по 31.12.11р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- грудень 2011р. -
247,25410844) становить 664915,75 грн., 3% річних -
1694, 17грн.;

- за період 01.01.12р. по 31.01.12р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- січень 2012р. - 247,74861666)
становить 666245,58 грн. , 3% річних - 1692,
92грн.;

- за період 01.02.12р. по 29.02.12р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- лютий 2012р. -
248,24411389) становить 667578,07 грн., 3% річних -
1586,87 грн.;

- за період 01.03.12р. по 31.03.12р. сума боргу
з інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- березень 2012 р. -
248,98884624) становить 669580,81 грн. , 3% річних -
1701, 39 грн.;

- за період 01.04.12р. по 30.04.12р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- квітень 2012р. -
248,98884624) становить 669580,81 грн., 3% річних -
1646, 51 грн.;

- за період 01.05.12р. по 31.05.12р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- травень 2012р. -
248,2418797) становить 667572,06 грн., 3% річних -
1696, 29 грн.;

- за період 01.06.12р. по 30.06.12р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- червень 2012р. -
247,49715406) становить 665569,35 грн., 3% річних -
1636, 65 грн.;

- за період 01.07.12р. по 31.07.12р. сума боргу
з інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- липень 2012р. -
247,00215975) становить 664238,21 грн., 3% річних -
1687, 82 грн.;

- за період 01.08.12р. по 31.08.12р. сума боргу
з інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- серпень 2012р. -
246,26115327) становить 662245,49 грн., 3% річних -
1682, 75 грн.;

- за період 01.09.12р. по 30.09.12р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- вересень 2012р. -
246,50741442) становить 662907,74 грн., 3% річних -
1630,10 грн.;

- за період 01.10.12р. по 31.10.12р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- жовтень 2012р. -
246,50741442) становить 662907,74 грн. , 3% річних -
1684, 44 грн.;

- за період 01.11.12р. по 30.11.12р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- листопад 2012р. -
246,26090701) становить 662244,83 грн. , 3% річних -
1628, 47 грн.;

- за період 01.12.12р. по 31.12.12р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- грудень 2012р. -
246,75342882) становить 663569,32 грн. , 3% річних -
1686, 12 грн.;

- за період 01.01.13р. по 31.01.13р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- січень 2013р. -
247,24693568) становить 664896,46 грн. , 3% річних -
1694, 12 грн.;

- за період 01.02.13р. по 28.02.13р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- лютий 2013р. -
246,99968875) становить 664231,56 грн., 3% річних -
1528, 64 грн.;

- за період 01.03.13р. по 31.03.13р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- березень 2013р. -
246,99968875) становить 664231,56 грн., 3% річних -
1692, 43 грн.;

- за період 01.04.13р. по 30.04.13р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- квітень 2013р. -
246,99968875) становить 664231,56 грн., 3% річних -
1637, 83 грн.;

- за період 01.05.13р. по 31.05.13р. сума боргу
з інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- травень 2013р. -
247,24668843) становить 664895,79 грн., 3% річних -
1694, 12 грн.;

- за період 01.06.13р. по 30.06.13р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- червень 2013р. -
247,24668843) становить 664895,79 грн., 3% річних -
1639, 47 грн.

- за період 01.07.13р. по 31.07.13р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- липень 2013р. -
246,99944175) становить 664230,90 грн., 3% річних -
1692, 42 грн.;

- за період 01.08.13р. по 31.08.13р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- серпень 2013р. -
245,27044565) становить 659581,28 грн., 3% річних -
1680, 58 грн.;

- за період 01.09.13р. по 30.09.13р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- вересень 2013р. -
245,27044565) становить 659581,28 грн., 3% річних
-1626, 36 грн.;

- за період 01.10.13р. по 31.10.13р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- жовтень 2013р. -
246,25152744) становить 662219,61 грн., 3% річних -
1687, 30 грн.;

- за період 01.11.13р. по 30.11.13р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- листопад 2013р. -
246,74403049) становить 663544,05 грн., 3% річних -
1636, 14 грн.;

- за період 01.12.13р. по 31.12.13р. сума боргу з
інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- грудень 2013р. -
247,97775064) становить 666861,77 грн., 3% річних -
1699, 13 грн.;

- за період 01.01.14р. по 31.01.14р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції за
період квітень 2004- січень 2014р. - 248,47370615)
становить 668195,49 грн., 3% річних - 1702, 53грн.;

- за період 01.02.14р. по 28.02.14р. сума боргу
з інфляцією (сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- лютий 2014р. -
249,96454838) становить 672204,66 грн., 3% річних -
1546.99 грн.;

- за період 01.03.14р. по 31.03.14р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- березень 2014р. -
255,46376845) становить 686993,17 грн., 3% річних -
1750, 42 грн.;

- за період 01.04.14р. по 30.04.14р. сума боргу
з інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- квітень 2014р. -
263,89407281) становить 709663,94 грн., 3% річних -
1749, 86 грн.;

- за період 01.05.14р. по 27.05.14р. сума боргу з
інфляцією ( сукупний індекс інфляції
за період квітень 2004- квітень 2014р. -
263,89407281) становить 709663,94 грн., 3% річних -
1574, 87 грн.

Загалом до стягнення підлягають 3%
річних в загальній сумі 60 110,42 грн. В
решті суми цієї позовної вимоги суд
відмовляє.

Позовна вимога про стягнення
інфляційних втрат за період жовтня
2013року по квітень 2014року включно на
суму 50083,00 грн. (709663,00 грн. - 659580,00грн.)
підлягає задоволенню, оскільки, як
судом перевірено, арифметично та
методологічно визначена позивачем
правильно.

Щодо судового збору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Загальний розмір задоволених позовних
вимог становить 110 193,08 грн. , отже з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 2 203,86 грн., що
становить 2 % в дохід Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" (м. Житомир,
вул. Кафедральна, 10, ) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1) -
60 110,42 грн. 3% річних та 50 082,66 грн.
інфляційних втрат.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Замкове" (м. Житомир,
вул. Кафедральна, 10, ) в
дохід Державного бюджету України
(доходний рахунок 312 2, МФО 811 039,
банк одержувача ГУДКСУ у Житомирській
області, одержувач УДКСУ у м. Житомирі
(м. Житомир), 220300 01, код ЄДРПОУ суду 034 999
16, код одержувача 380 357 26, код судового
збору 034 99 16) - судовий збір у розмірі 2
203,86 грн.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення
складено 28 серпня 2014року.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2 - позивачу
(простою), 3 - відповідачу ( рек. з пов.)