м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10436/14 23.07.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Оптіма-Проект»

про стягнення 23 763,42 грн.

Суддя Митрохіна А.В.

Представники сторін:

від позивача: Горбан М.В. дов. №3775-О від
24.09.2013р.

від відповідача - не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» звернулася до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна будівельна компанія
«Оптіма-Проект» про стягнення
заборгованості за Договором №б/н від
22.12.2011р. у розмірі 23 763,42 грн., з яких 14 959,57
грн. - заборгованість за кредитом, 5 584,91
грн. - заборгованість за процентами за
користування кредитом, 1 872,54 грн. - пеня
та 1 346,40 грн. - заборгованість по комісії
за користуванням кредитом, крім того
просив судові витрати у розмірі 1 827,00
грн. також покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 порушено провадження у
справі №910/10436/14 та призначено розгляд
справи на 16.06.2014.

Ухвалою Господарського суду від 16.06.2014
розгляд справи відкладався до 02.07.2014
відповідно до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. у відпустці,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
02.07.2014 справу було передано в
провадження судді Якименку М.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.07.2014 суддя Якименко М.М.
прийняв справу №910/10436/14 до свого
провадження та призначив судове
засідання на 23.07.2014.

У зв'язку з поверненням судді
Митрохіної А.В. з відпустки,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
07.07.2014 справу №910/10436/14 було передано для
розгляду судді Митрохіній А.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 суддя Митрохіна А.В.
прийняла справу №910/104736/14 до свого
провадження.

В судове засідання 23.07.2014 представник
позивача з'явився, надав пояснення по
справі та просив задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в судове
засідання призначене на 23.07.2014 не
з'явилися, вимоги ухвали суду про
порушення провадження у справі
№910/10436/14 від 30.05.2014 не виконали, про
причини неявки суд не повідомили, заяв
та клопотань не подавали.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у
справі №910/10436/14.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 23.07.2014 року. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

22.12.2011 Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Оптіма-Проект» (надалі - Відповідач)
звернулося до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» (надалі - Позивач, Банк) із
заявою про відкриття поточного
рахунку, до якої додав картку зі
зразками підписів, печатки (надалі -
Заява).

Згідно Заяви Відповідач приєднався до
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, у тому числі з
Умовами та Правилами обслуговування за
розрахунковими картками (що розміщені
на сайті банку http://privatbank.ua,
http://сlient-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які
разом із цією та карткою зі зразками
підписів і відбитком печатки складають
договір банківського обслуговування.

На підставі зазначеної заяви банком
було відкрито клієнту поточний рахунок
1338 та картковий рахунок (вид
поточного) 2149. Відповідно до
договору відповідачу було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
1338 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано «Умовами та правилами
надання банківських послуг».

Відповідно до договору Банк
зобов'язується відкрити клієнту
поточний рахунок та за наявності
вільних грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту за
рахунок кредитних коштів у межах
ліміту, про розмір якого банк
повідомляє клієнту на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір відсоткової ставки за
користування кредитним лімітом
регламентуються Умовами та Правилами
надання банківських послуг і Тарифами
банку (далі по тексту - Умови), що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
www.privatbank.ua, які разом з заявою про
відкриття поточного рахунку складають
договір банківського обслуговування.

Зазначені правила розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є
публічною офертою, що містить умови та
правила надання послуг банком його
партнерами, до якої приєднується
клієнт підписуючи заяву у відділенні
банку.

Відповідно до пункту 3.18.1.16 Умов, при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронного цифрового
підпису та/або підтвердження через
пароль, спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до пункту 3.18.1.1 Умов,
кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Згідно з пунктом 3.18.1.3 Умов, кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до пункту 3.18.1.8 Умов,
проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі).

Пункт 3.18.1.6 Умов визначає, що ліміт може
бути змінений Банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
Банку. Підписавши Угоду, Клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
Ліміту проводиться Банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення Клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Відповідно до розділу Умов, 3.18.4 яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка) (п.
3.18.4.1 Умов).

Відповідно до пункту 3.18.4.1.1 Умов, за
період користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнулення дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (далі - "період, в який дебетове
сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок
процентів здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Згідно з пунктом 3.18.4.1.2 Умов, при не
обнулінні дебетового сальдо в одну з
дат періоду, в якому дебетове сальдо
підлягає обнулінню, протягом 90 днів з
останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

Пунктом 3.18.4.1.3 Умов передбачено, що у
випадку непогашення кредиту протягом 90
днів з дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
починаючи з 91-го дня після дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнулінню, кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання Клієнта щодо погашення
заборгованості вважаються порушеними.
При порушенні Клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Під непогашенням кредиту мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4
Умов).

Відповідно до пункту 3.18.4.9 Умов,
розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

Згідно з пунктом 3.18.1.8 Умов при несплаті
винагороди, відсотків у відповідні їм
дати сплати, вони вважаються
простроченими.

Відповідно до пункту 3.18.2.3.4 Умов Банк
має право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі шляхом
направлення повідомлення.

Пунктом 3.18.6.1 Умов визначено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) та/або з моменту надання
Клієнтом розрахункових документів на
використання коштів у рамках кредитної
Ліміту в межах зазначених у них сум, і
діє в обсязі перерахованих засобів до
повного виконання зобов'язань
сторонами.

Відповідно до довідки від 05.05.2014 вих. №
08.7.0.0.0/30 та виписки з рахунку
клієнта № 1338 за період з 22.12.2011 по
12.06.2014 Банком наданий кредитний ліміт
на поточний рахунок відповідача №
1338 у встановлених розмірах: 22.12.2011
- 0.00 грн., 27.02.2012 - 1000,00 грн., 17.08.2012 - 50000,00
грн. та 04.02.2013 - 62 500,00 грн.

Внаслідок порушення Відповідачем умов
Договору в нього утворилась
заборгованість перед Позивачем у
склад: 14 959,57 грн. заборгованості за
кредитом, 5 584,91 грн. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом, 1
346,40 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом.

07.04.2014 Позивач направив на адресу
Відповідача Претензію №11222К3V0S1EM від
01.04.2014. На момент розгляду справи
Відповідач відповіді на Претензію не
надав, заборгованість не сплатив.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу
України встановлено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про електронний цифровий підпис"
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки) у разі,
якщо: електронний цифровий підпис
підтверджено з використанням
посиленого сертифіката ключа за
допомогою надійних засобів цифрового
підпису; під час перевірки
використовувався посилений сертифікат
ключа, чинний на момент накладення
електронного цифрового підпису;
особистий ключ підписувача відповідає
відкритому ключу, зазначеному у
сертифікаті.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України, боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 530 Цивільного кодексу України
встановлює, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Свої зобов'язання за договором Позивач
виконав в повному обсязі, надавши
Відповідачу кредит, що підтверджується
випискою по рахунку з 22.12.2011 по 12.06.2014,
копія якої міститься в матеріалах
справи.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, Відповідач взяті на себе
зобов'язання по погашенню кредиту,
сплаті відсотків за користування
кредитними коштами та сплати комісії в
передбачені кредитним договором
строки не виконав, а відтак,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить: 14 959,57 грн.
заборгованості за кредитом, 5 584,91 грн.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 1 346,40 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу
України до відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу
України визначено, що позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з Відповідача 14 959,57 грн.
заборгованості за кредитом, 5 58491 грн.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 1 346,40 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що Відповідач, в порушення умов
кредитного договору, у визначені
строки оплату по погашенню кредиту,
сплаті відсотків та комісії не провів,
а отже є таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин чинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до пункту 3.18.5.1 Умов, при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4,1, 3.18.4.2, 3.18.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4,
винагороди, передбаченої п.п. 3.18.2.2.5,
3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3 від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

При укладанні договору сторони
визначили відповідальність за
порушення зобов'язання щодо сплати
кредиту, сплати відсотків та комісії.

Пунктом 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до 3.18.5.4 Умов сторони
встановили та погодились, що
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано Клієнтом

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті кредиту,
відсотків та комісії Відповідач не
виконав, вимоги Позивача щодо
стягнення з Відповідача пені в розмірі
1 872,54 грн. обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства та організації мають
право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог та заперечень,
покладається на сторону.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Оптіма-Проект» (03680, м. Київ, вул.
Червонопрапорна, 28, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за Договором б/н
від 22.12.2011р. у розмірі 14 959 (чотирнадцять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 57
коп., процентів за користування
кредитом у розмірі 5 584 (п'ять тисяч
п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 91 коп.,
пеню у розмірі 1 872 (одна тисяча вісімсот
сімдесят дві) грн. 54 коп., комісії за
користування кредитом у розмірі 1 346
(одна тисяча триста сорок шість) грн. 40
коп. та судовий збір у розмірі 1 827(одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5. Дата складання повного рішення 01.08.2014.

Суддя
Митрохіна А.В.