ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 44/664-б

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого
(доповідача), Катеринчук Л.Й.,
Короткевича О.Є.,за участю
представників:

засновника та власника ОСОБА_4 - ОСОБА_5
(дов. від 27.05.2014),

арбітражного керуючого Кирика В.К.,

ВАТ "Телевізійний завод "Славутич" -
Семенія І.І. (дов. від 07.05.2012),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Засновника та
власника підприємства "НБС КО"

ОСОБА_4

на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
12.06.2014

та ухвалу господарського суду
міста Києва від 21.06.2011

та постанову господарського суду
міста Києва від 17.05.2010

у справі №44/664-б
господарського суду міста Києва

за заявою Відкритого
акціонерного товариства "Телевізійний
завод "Славутич"

до Підприємства "НБС КО"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду м.
Києва від 17.05.2010 (суддя Чеберяк П.П.)
визнано Підприємство "НБС КО"
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено
арбітражного керуючого Кирика В.К.

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 21.06.2011 затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
банкрута. Визнано кредитором банкрута
ВАТ "Телевізійний завод "Славутич" на
суму 552888,83 грн. Затверджено реєстр
вимог кредиторів. Ліквідовано банкрута
- Підприємство "НБС КО". Провадження у
справі припинено.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
12.06.2014 (колегія суддів у складі
Доманська М.Л. - головуючий, Пантелієнко
В.О., Шипко В.В.) постанову
господарського суду м. Києва від 17.05.2010
залишено без змін. Внесено зміни до п.п.
4-8 ухвали господарського суду м. Києва
від 21.06.2011 щодо коду ЄДРПОУ
Підприємства "НБС КО". В решті ухвалу
господарського суду м. Києва від 21.06.2011
залишено без змін.

В касаційній скарзі засновник та
власник Підприємства "НБС КО"
ОСОБА_4 просить скасувати
вищевказані постанову суду
апеляційної інстанції від 12.06.2014,
ухвалу від 21.06.2011 та постанову від
17.05.2010 суду першої інстанції, справу
передати до господарського суду першої
інстанції на новий розгляд. В
обґрунтування посилається на
порушення матеріально-правових і
господарських процесуальних норм, а
саме ст.ст.1, 13, 25,32 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 22, 34, 43, 64 ГПК України.

Судова колегія, розглянувши
наявні матеріали справи, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судами
першої інстанції та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України
(далі ГПК України), провадження у
справах про банкрутство здійснюється у
порядку, передбаченому цим кодексом, з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі Закон), норми якого, як спеціальні
норми права, превалюють у застосуванні
над загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України та
чинного цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону ліквідація -
припинення діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності, визнаного
господарським судом банкрутом, з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів шляхом
продажу його майна;

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону, господарський
суд приймає постанову про визнання
боржника банкрутом та відкриває
ліквідаційну процедуру у випадках,
передбачених Законом, зокрема, за
клопотанням комітету кредиторів про
введення процедури ліквідації на
підставі ч. 8 ст. 16 Закону.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України зазначає, що в постанові
про визнання боржника банкрутом суд
повинен, окрім надання правового
аналізу клопотанню комітету
кредиторів про перехід до
ліквідаційної процедури, з'ясувати
обсяг непогашених визнаних судом
грошових вимог кредиторів до боржника,
встановити факт перевищення грошових
зобов'язань боржника над його майном; а
також, з'ясувати, що результат
застосування попередніх заходів щодо
фінансового оздоровлення боржника є
незадовільним.

Крім того, аналіз фінансово-майнового
стану боржника з урахуванням його
активів та пасиву випливає з норм ч. 4
ст. 205 ГК України, яка передбачає, що
лише внаслідок недостатності активів
порівняно з пасивом боржник може бути
визнаний банкрутом.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 13 Закону
розпорядник майна зобов'язаний
надавати господарському суду та
комітету кредиторів звіт про свою
діяльність, відомості про фінансове
становище боржника, пропозиції щодо
можливості відновлення
платоспроможності боржника.

Як вбачається з матеріалів справи,
місцевий господарський суд, визнаючи
Підприємство "НБС КО" банкрутом,
виходив з того, що "сукупність доказів,
які містяться в матеріалах справи,
доводять безспірність кредиторських
вимог та неплатоспроможність боржника
виконати свої зобов'язання перед
кредиторами у встановленому законом
порядку".

Однак, в постанові відсутні посилання
на проведений та поданий суду
розпорядником майна звіт про аналіз
фінансово-господарського стану
боржника з додатками, його баланси, які
б надавали можливість визначити
фінансово-майновий стан боржника на
час прийняття оскаржуваної постанови
суду першої інстанції. В постанові не
встановлено дані про обсяг
кредиторської заборгованості боржника
за результатами попереднього
засідання, а також, не з'ясований
перелік та стан майна, що належить
боржнику та його вартість, тобто, судом
не встановлений факт перевищення
розміру пасиву боржника над його
активами.

Тобто, до висновку про визнання
боржника - Підприємства "НБС КО"
банкрутом та відкриття відносно нього
ліквідаційної процедури, суд першої
інстанції дійшов без належного
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 32 Закону після
завершення усіх розрахунків з
кредиторами ліквідатор подає до
господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються показники виявлення
ліквідаційної маси; відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної
маси, реєстр вимог кредиторів з даними
про розміри погашених вимог
кредиторів; документи, які
підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Отже, чинним законодавством про
банкрутство передбачено можливість
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу в судовому
засіданні, з викликом учасників
провадження у справі, зокрема
ліквідатора, членів комітету
кредиторів, окремих кредиторів.

Крім того, законодавцем передбачено
обов'язковий перелік додатків до звіту
ліквідатора, які подаються суду разом
із звітом ліквідатора та є предметом
дослідження в судовому засіданні за
підсумками ліквідаційної процедури,
яке проводиться за участю кредиторів
(комітету кредиторів).

Звіт ліквідатора та поданий ним
ліквідаційний баланс є підсумковими
документами, які підтверджують належне
проведення ліквідатором всіх заходів
ліквідаційної процедури, повне
вчинення ним дій по виявленню
кредиторів та активів боржника, за
результатом розгляду яких суд приймає
рішення про можливість відновлення
платоспроможності боржника або
встановлює неможливість задоволення
вимог конкретних кредиторів та приймає
рішення про його ліквідацію та
припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.04.2011 до господарського суду з
клопотанням про затвердження звіту
ліквідатора Підприємства "НБС КО", його
ліквідаційного балансу та припинення
провадження у справі звернувся
ліквідатор боржника - арбітражний
керуючий Кирик В.К.

Місцевий господарський суд, визнав
поданий звіт ліквідатора повним та
обґрунтованим, з якого вбачається, що
майнових активів банкрута для
задоволення вимог кредиторів не
виявлено, ліквідатором виконані всі
необхідні дії на стадії ліквідації
боржника, а тому дійшов висновку про
наявність підстав для ліквідування
банкрута.

Проте такі висновки суду законними та
обґрунтованими визнати не можна у
зв'язку з наступним.

При винесенні оскаржуваної ухвали
судом не було з'ясовано, які дії вчинено
ліквідатором під час ліквідаційної
процедури на виконання своїх
обов'язків, встановлених ст. 25 Закону
про банкрутство, зокрема, не
встановлено, чи вживались ліквідатором
заходи щодо реального пошуку майна
банкрута. Матеріали справи не містять
доказів проведення аналізу
фінансового стану Підприємства та
подання звітів комітету кредиторів
(кредиторам) Боржника.

При цьому, згідно зі ст.31, ст.25 Закону
при реалізації своїх прав та обов'язків
арбітражний керуючий зобов'язаний
діяти сумлінно та розумно з
урахуванням інтересів боржника та його
кредиторів. Ліквідатор з дня свого
призначення здійснює ряд повноважень,
в тому числі встановлення майна та
майнових прав (обтяжень) боржника,
витребування в органах державної
виконавчої служби виконавчих
проваджень, вживає заходів,
спрямованих на пошук, виявлення та
повернення майна банкрута, що
знаходиться у третіх осіб, пред'являє
до третіх осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту.

Проте з наявного у матеріалах справи
звіту ліквідатора та змісту
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що дії ліквідатора
полягали лише у направленні запитів
про наявність майна боржника до
відповідних органів, за відсутності
будь-яких відомостей про дослідження
ліквідатором первинної документації
щодо банкрута. Матеріали справи не
містять доказів належного проведення
аналізу фінансового стану
Підприємства та подання звітів
комітету кредиторів (кредиторам)
Боржника, відомостей про наявність
(відсутність) банкківських рахунків та
грошових коштів на них. При цьому,
ліквідатором розшук активів боржника
здійснювався виключно в межах м. Києва.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції у
зв'язку із неповним з'ясуванням
обставин справи передчасно визнано
боржника банкрутом, затверджені звіт
ліквідатора і ліквідаційний баланс та
припинено провадження у справі.

Залишаючи без змін постанову про
визнання боржника банкрутом та ухвалу
про затвердження звіту та
ліквідаційного балансу банкрута суду
першої інстанції, апеляційний
господарський суд вищевказаних
недоліків суду першої інстанції не
виправив. Натомість, залишив поза
увагою посилання засновника боржника
на порушення судом норм процесуального
права, оскільки всі процесуальні
документи направлялись Підприємству
"НБС КО" на адресу: м. Київ, Арсенальна
площа, 1-б. В той час як згідно витягу з
ЄДРПОУ станом на 17.08.2010,
місцезнаходженням Підприємства є м.
Київ, вул. Кропивницького, б. 18 (а.с. 69-70 т.
1). Тобто, всупереч вимог ст. 64 ГПК
України Підприємство "НБС КО" не було
належним чином повідомлене про
порушення справи про банкрутство та
прийняття оскаржуваних рішень. При
цьому, до 13.02.2013 підприємство здавало
податкову звітність, що
підтверджується доданою до
апеляційної скарги відповідною
податковою декларацією.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що постанова та ухвала
суду першої інстанції, постанова суду
апеляційної інстанції прийняті з
порушенням вимог частини першої ст.4-7
ГПК України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частини першої
ст. 43 названого Кодексу стосовно
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, що є
підставою для їх скасування та
направлення справи на новий розгляд до
господарського суду м.Києва.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене, повно та всебічно
дослідити обставини справи, дати
належну оцінку зібраним по справі
доказам у підтвердження підстав для
визнання боржника банкрутам та
затвердження звіту та ліквідаційного
балансу, і в залежності від
встановленого та вимог закону
постановити законне рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Засновника та
власника підприємства "НБС КО"
ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2014, ухвалу
господарського суду міста Києва від
21.06.2011, постанову господарського суду
міста Києва від 17.05.2010 по справі №44/664-б
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду м. Києва на стадію
розпорядження майном.

Головуючий
Куровський С.В.

Судді
Катеринчук Л.Й.

Короткевич О.Є.