КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2014 р. Справа№ 910/5229/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю представників:

від позивача: представник - Тучкова К.В.
- за довіреністю,

від відповідача: представник - Білинова
А.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 р.

у справі № 910/5229/14 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Гарант-Система", м. Київ

до Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант", м. Київ

про стягнення 9 809,51 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 р. Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Гарант-Система" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" про стягнення з
відповідача на свою користь 9 809,51 грн. в
порядку регресу виплаченого позивачем
страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 р. у справі №910/5229/14
позовні вимоги задоволено частково,
стягнуто з Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Гарант-Система" 9299 грн. 51 коп.
суму страхового відшкодування та 1732
грн. 01 коп. суму судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції необґрунтовано
відхилено доводи відповідача, неповно
з'ясовано всі обставини справи, не було
застосовано коефіцієнт фізичного
зносу пошкодженого автомобілю.

Також, у своїй апеляційній скарзі
відповідач просить витребувати акти
виконаних робіт по відновленню
автомобіля «Honda Civik» д.н. «НОМЕР_1».

Колегія суддів зазначає, що позивачем
до відзиву на апеляційну скаргу
належним чином завірена копія акту
виконаних робіт додано, а тому у його
витребуванні відпала необхідність.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
зазначає, що позов був заявлений, а
оскаржуване рішення прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права та просить
відхилити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав, просив оскаржуване рішення
скасувати.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.05.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Гарант-Система"та ОСОБА_4 укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № 05-16/000190.

Предметом даного договору є
страхування майнових інтересів
потерпілого, пов'язані з експлуатацією
наземного транспортного засобу -
автомобіля "Honda Civic", д.н. «НОМЕР_1».

31.05.2013 р. у місті Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля та
автомобіля "ГАЗ", д.н. «НОМЕР_2» під
керуванням ОСОБА_5

Відповідно до Постанови
Шевченківського районного суду міста
Києва від 20.06.2013 р. у справі №761/14771/13-п,
зазначена ДТП сталася в результаті
порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього
руху України та останнього було
визнано винним у вчиненні
правопорушення за статтею 124 КУпАП.

07.10.2013 р. страхувальником подано
заяву на виплату страхового
відшкодування.

Платіжним дорученням № 2179 від
26.11.2013 р. позивач здійснив виплату
страхового відшкодування в розмірі
9809,51 грн.

В обґрунтування фактично
понесених витрат, пов'язаних із
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу позивачем надані:
рахунок-фактуру № 1009 від 18.09.2013 р. та
платіжне доручення № 2179 від 26.11.2013 р.

Відповідно до статті 27 Закону
України "Про страхування", до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу
України, шкода завдана неправомірними
діями майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України
передбачене, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Так, на момент вказаної ДТП,
цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу "ГАЗ",
д.н. «НОМЕР_2» була застрахована у ТДВ СК
"Альфа-Гарант", відповідно до Поліса №
АВ/9983215, франшиза за яким становить 510,00
грн.

Відповідно до приписів ч. 2 п. 12.1
ст. 12 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Таким чином, місцевий
господарський суд обґрунтовано
визначив, що розмір страхового
відшкодування становить: 9299,51 грн. = 9809,51
грн. - 510,00 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач стверджує, що позивач не
застосував коефіцієнт фізичного зносу,
до деталей які підлягають заміні,
згідно рахунку-фактури ПП «Компанія
«Автодок» № 1009 від 18.09.2013 р. та надав, на
його думку, вірний розрахунок вартості
відновлюваного ремонту КТЗ.

Колегія суддів відхиляє дані
твердження відповідача та наданий ним
розрахунком вартості відновлюваного
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» передбачено, що цей Закон
визначає правові засади здійснення
оцінки майна, майнових прав та
професійної оціночної діяльності в
Україні, її державного та громадського
регулювання, забезпечення створення
системи незалежної оцінки майна з
метою захисту законних інтересів
держави та інших суб'єктів
правовідносин у питаннях оцінки майна,
майнових прав та використання її
результатів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
проведення оцінки майна є обов'язковим
у випадках визначення збитків або
розміру відшкодування у випадках,
встановлених законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» встановлено, що звіт про
оцінку майна є документом, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

Механізм оцінки колісних транспортних
засобів встановлюється Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженою Міністерством Юстиції
України та Фондом державного майна
України 24.11.03 (далі - Методика).

Відповідно до п. 4.3. Методики за
результатами оцінки оцінювач складає
звіт про оцінку КТЗ, у якому
зазначається інформація, передбачена
п. 4.4. Методики.

Отже, документ, який визначає розмір
збитку є Звіт про оцінку колісного
транспортного засобу.

Відповідачем відповідного звіту, який
є необхідний для розрахунку страхового
відшкодування відповідно до вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» надано не було.

Також відповідачем не надано й доказів
того, що наведений ним в апеляційній
скарзі контррозрахунок страхового
відшкодування зроблено на підставі
відповідного висновку експерта, тобто
розрахованого у порядку встановленому
спеціальним законодавством, зокрема
ст. 29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Водночас, позивачем, на підтвердження
розміру матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля «Ноndа
Сіvіс» д.н «НОМЕР_1», що дорівнює
вартості відновлюваного ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу, в результаті його
пошкодження при ДТП, надано Висновок
експертного автотоварознавчого
дослідження № 571/13 від 20.09.2013р.,
складеного експертом Ковалем І.М.

Відповідно до Висновку № 571/13 від 20
вересня 2013 р., експертного
автотоварознавчого дослідження,
вартість відновлюваного ремонту
автомобіля з урахуванням фізичного
зносу складових частин «Ноndа Сіvіс» д.н
«НОМЕР_1», пошкодженого в результаті
ДТП складає 10407,64 грн.

Крім того, правовідносини позивача і
страхувальника виникли на підставі
договору добровільного страхування
наземного транспорту № 05-16/000190 від
22.03.2013 р., отже є добровільним
страхуванням. Вказані правовідносини
регулюються нормами Закону України
"Про страхування".

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Посилання відповідача на те, що
коефіцієнт фізичного зносу має
нараховуватись на вартість
відновлювального ремонту виходячи з
суми, встановленої рахунком-фактурою №
1009 від 18.09.2013 р. є безпідставним,
оскільки у висновку №571/13 від 20 вересня
2013р. експертного атотоварознавчого
дослідження, визначено вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Ноndа Сіvіс» д.н «НОМЕР_1» у розмірі 10407,64
грн. з урахуванням коефіцієнта його
фізичного зносу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог частково, з даним
висновком погоджується і колегія
суддів, оскільки він відповідає
обставинам справи та вимогам
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 року у справі № 910/5229/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5229/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв