ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 р.
Справа № 914/2226/14

За позовом:Приватного підприємства
«Консалтингова фірма «Прометей»,
Київська обл. м. Сквира;до
відповідача:Державного підприємства
«Санаторно-курортний лікувальний
центр «Шкло», Львівська обл.,
Яворівський р-н, смт Шкло;про:стягнення
129552,90 грн. Суддя - Крупник Р.В. Секретар -
Яслик Н.М.Представники сторін: від
позивача:Тичковський А.П. - представник
(довіреність №1 від 06.01.2013р.);від
відповідача:Драбчук Л.В. - представник
(довіреність №7 від 20.07.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

24.06.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Приватного підприємства
«Консалтингова фірма «Прометей»
(надалі - позивач) до Державного
підприємства «Санаторно-курортний
лікувальний центр «Шкло» (надалі -
відповідач) про стягнення 129552,90 грн.

Ухвалою господарського суду від
25.06.2014р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 15.07.2014р. У
зв'язку з неявкою представника
відповідача, розгляд справи 15.07.2014р.
було відкладено на 07.08.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 07.08.2014р. з'явився, позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задоволити повністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10.02.2014р.
між Львівським молочним комбінатом
(філією ПП «Консалтингова фірма
«Прометей») та відповідачем було
укладено договір купівлі-продажу №21,
відповідно до якого продавець (позивач)
зобов'язувався передати у власність
покупця (відповідача) товар партіями,
згідно накладних у відповідності до
замовлень покупця. На виконання умов
договору, позивачем передано
відповідачу товар, загальною вартістю
141552,90 грн. Відповідач зобов'язувався
оплатити товар, напртязі 30 банківський
днів з моменту отримання товару, однак
своїх зобов'язань за договором (в
частині своєчасного внесення оплати за
товар) належним чином не виконав,
оплатив товар лише частково,
відповідно до сплати залишилося 129552,90
грн.

Представник відповідача в судове
засідання 07.08.2014р. з'явився, розмір
боргу визнав, однак пояснив суду, що
заборгованість за договором виникла у
зв'язку з заборгованістю Фонду
соціального страхування з тимчасової
непрацездатності перед відповідачем, а
тому зважаючи на складну економічну та
політичну ситуацію просив суд
розстрочити суму богу за графіком,
вказаному у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.02.2014р. між Приватним
підприємством «Консалтингова фірма
«Прометей» в особі філії «Львівський
молочний комбінат» відповідачем
укладено Договір купівлі-продажу №21
(надалі - Договір).

Як вбачається з матеріалів справи,
01.06.2004р. позивачем створено філію
«Львівський молочний комбінат». Згідно
п. 2.1. Положення про філію «Львівський
молочний комбінат» філія є
відокремленим підрозділом головного
підприємства без прав юридичної особи.

Оскільки в силу положень ст. 95 ЦК
України філія не є юридичною особою,
позивачем правомірно заявлено позов
від імені ПП «Консалтингова фірма
«Прометей».

Відповідно до положень Розділу І
продавець (позивач) зобов'язується
передавати у власність покупця
(відповідача) товар партіями згідно
накладних у відповідності до замовлень
покупця, а покупець зобов'язується
проводити оплату за товар та приймати
його на умовах даного договору.
Купівля-продаж кожної партії товару
здійснюється на підставі накладної
згідно замовлення покупця. Загальна
вартість даного договору становить
суму всіх накладних на відпуск товару.

На виконання зобов'язань за Договором,
позивачем в період з 04.03.2014р. по 13.05.2014р.
було поставлено, а відповідачем
прийнято товар загальною вартістю
141552,90 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями видаткових
накладних.

В пункті 6.1. Договору сторони погодили,
що оплата за товар здійснюється
покупцем напротязі 30 банківських днів
з моменту отримання товару, шляхом
безготівкового перерахунку на
банківський рахунок продавця.

Проте, всупереч умовам Договору,
одержаний товар був оплачений
відповідачем лише частково, до сплати
залишилося 129552,90 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах
Акту звірки взаємних розрахунків за
період: з 01.01.2014р. по 06.08.2014р. між філією
«Львівський молочний комбінат» ПП
«Консалтингова фірма «Прометей» та ДП
«Санаторно-курортний лікувальний
центр «Шкло», заборгованість
відповідача на користь позивача
складає 129552,90 грн.

В судовому засіданні представники
сторін зазначили, що після підписання
сторонами 06.08.2014р. акту звірки взаємних
розрахунків, жодних грошових коштів за
придбаний відповідачем товар, на
рахунок позивача не надходило, розмір
заборгованості, станом на день
слухання справи судом не змінився.

Таким чином, з матеріалів справи, в т.ч.
і з виписок з банківського рахунку,
акту звірки взаємних розрахунків,
судом встановлено, що переданий товар у
встановлений Договором строк,
відповідачем оплачений повністю не
був.

Станом на день розгляду справи судом,
докази сплати заборгованості
відповідачем в матеріалах справи
відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення боргу такими, що підлягають
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 655 ЦК України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно пункту 6.1. Договору оплата за
товар здійснюється покупцем напротязі
30 банківських днів з моменту отримання
товару, шляхом безготівкового
перерахунку на банківський рахунок
продавця.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання свого зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений
в п. 6.2. Договору строк, кошти за
одержаний товар сплачені не були,
відтак ці кошти підлягають до
стягнення з нього в судовому порядку в
розмірі 129552,90 грн.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому,
підлягають до задоволення повністю.

При цьому, суд відхиляє клопотання
відповідача про розстрочку виконання
рішення суду, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд приймаючи рішення
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Як вбачається з відзиву на позовну
заяву, відповідач просить суд
розстрочити виконання рішення суду
наступним чином: до 30.09.2014р. - 25910,58 грн.,
до 31.10.2014р. - 25910,58 грн., до 30.11.2014р. - 25910,58
грн., до 31.12.2014р. - 25910,58 грн., до 31.01.2014р. -
25910,58 грн. З долученого представником
відповідача до матеріалів справи
«Журнал-ордер і Відомість по рахунку 361
Розрахунки з вітчизняними покупцями за
01.08.14-01.08.14» вбачається, що
заборгованість ТОВ «Медреабілітація»
перед відповідачем складає 9248867,10 грн.

Представник позивача проти
розстрочення рішення суду заперечив.

Як зазначив ВГС України в п. 7.2.
Постанови від 17.10.2012 № 9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

З долученої до відзиву копії Листа
Міністерства соціальної політики
України від 17.06.2014р. №247/18/153-14
вбачається, що у Державній
казначейській службі України
знаходяться на виконанні платіжні
доручення ТОВ «Медреабілітація» на
загальну суму 8677954,40 грн.

Натомість, як свідчить Лист Державної
казначейської служби України від
09.07.2014р. №14-08/2326 казначейством
забезпечено перерахування коштів за
санаторно-курортне лікування в
загальній сумі 696501,20 грн.

Зважаючи на викладене та беручи до
уваги ту обставину, що складна
економічна ситуація та фінансова
нестабільність торкнулася всіх без
винятку суб'єктів господарювання в
Україні, а розстрочення виконання
рішення суду може призвести до
негативних фінансових наслідків для
позивача, суд прийшов до висновку, що в
задоволенні клопотання відповідача
про розстрочення виконання рішення
суду, слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України судовий збір підлягає
стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Санаторно-курортний
лікувальний центр «Шкло» (81050,
Львівська обл., Яворівський р-н, смт
Шкло, вул. Курортна, 1; )
на користь Приватного підприємства
«Консалтингова фірма «Прометей» (09000,
Київська обл., м. Сквира, вул. Р.
Люксембург, 14; ) 129552,90
грн. боргу та 2591,06 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
12.08.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.