м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Україна"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 9 785,60 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: не з'явились
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування "
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Україна"
(далі-відповідач) про відшкодування в
порядку регресу 9 785,60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою
позивачем виплатив страхового
відшкодування потерпілій особі на
підставі договору добровільного
страхування наземного транспорту
№339385Га/13дп від 24.12.2013 р., внаслідок чого,
до останнього перейшло право вимоги в
порядку регресу до винної особи.
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 23.06.2014 р. порушено
провадження у даній справі, призначено
її до розгляду у судовому засіданні на
14.07.2014 р. за участю представників
сторін, яких зобов'язано надати суду
У судовому засіданні 14.07.2014 р.
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги. Представники
відповідача у судове засідання не
з'явилися, причин неявки суду не
повідомили, вимог ухвали суду від 23.06.2014
Розгляд справи було відкладено до
21.08.2014 р. через нез'явлення
представників відповідача та
неналежне виконання ними вимог суду.
У дане судове засідання представники
сторін не з'явились, причин неявки суду
не повідомили, проте були повідомлені
про час та місце проведення судового
засідання належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
відповідача та розпискою представника
Приймаючи до уваги, що представники
сторін були належним чином повідомлені
про дату та час судового засідання,
враховуючи, що матеріали справи
містять достатньо документів для
розгляду справи по суті, суд вважає, що
неявка у судове засідання
представників сторін не є перешкодою
для прийняття рішення у даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.08.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством "АХА Страхування" та ОСОБА_1
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№339385Га/13дп, відповідно до якого, було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом - «Chevrolet-Lacetti»,
державний номер НОМЕР_1.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України,
передбачено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України, предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»,
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 26.12.2013 р. у м.
Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Chevrolet-Lacetti», державний
номер НОМЕР_1, під управлінням ОСОБА_1 та
автомобіля «ВАЗ 21099», державний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

У відповідності до постанови
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 24.01.2014 р.., ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
правопорушення, що сталось 26.12.2013 р. у м.
Дніпропетровську за участю автомобіля
«Chevrolet-Lacetti», державний номер НОМЕР_1 та
автомобіля «ВАЗ 21099», державний номер
НОМЕР_2.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного
кодексу України встановлено, що
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування», страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до звіту №40/01/14 по
визначенню вартості відновлювального
ремонту автомобіля від 01.02.2014 р.,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Chevrolet-Lacetti», державний
номер НОМЕР_1 склала 15 031,71 грн.

Згідно з рахунком № 10 від 21.01.2014 р.,
виставленого ПП ОСОБА_3, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Chevrolet-Lacetti», державний номер НОМЕР_1
склала 11 285,60 грн.

27.01.2014 р. страховиком було складено
страховий акт №1.001.13.19922/VESKO2539, згідно
якого виплата страхового
відшкодування складає 10 785,60 грн.

Відповідно до зазначених вище звіту,
рахунку та страхового акту,
страховиком було виплачено страхове
відшкодування у розмірі 10 785,60 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення №86227 від 28.01.2014 р. (копії у
матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що у зв'язку з тим, що
позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування власнику
пошкодженого автомобіля «Chevrolet-Lacetti»,
державний номер НОМЕР_1, позивач
відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», набув право вимоги
до осіб, відповідальних за завдану
шкоду. Тож, враховуючи, що
цивільно-правова відповідальність за
шкоду перед третіми особами, завдану
внаслідок експлуатації транспортного
засобу «ВАЗ 21099», державний номер
НОМЕР_2 застрахована у Приватному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Україна" за полісом №АС/3970322,
а також з огляду на те, що водія
автомобіля «ВАЗ 21099», державний номер
НОМЕР_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, позивач просить
стягнути з останнього шкоду у розмірі 9
785,60 грн., завдану з вини водія
застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок
експлуатації автомобіля «ВАЗ 21099»,
державний номер НОМЕР_2 була
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Україна" за полісом №АС/3970322.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, поважних
причин, помістити на стоянку, до
розміру шкоди додаються також витрати
на евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу Українисуб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, у зв'язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
ОСОБА_2 автомобіля «Chevrolet-Lacetti»,
державний номер НОМЕР_1, у відповідача
виник обов'язок відшкодувати
останньому витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість страхового відшкодування
власнику автомобіля «Chevrolet-Lacetti»,
державний номер НОМЕР_1 у розмірі 10 785,60
грн., було сплачено страховиком на
підставі договору страхування.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля «Chevrolet-Lacetti», державний
номер НОМЕР_1, останній отримав право
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяну шкоду, тобто, у даному
випадку - до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Україна".

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, в розумінні ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993
Цивільного кодексу України до позивача
перейшло право вимоги у розмірі
виплаченого відшкодування з
урахуванням франшизи, тобто у сумі 9 785,60
грн.

Крім того, 27.05.2014 р. позивачем
направлялася відповідачеві претензія
з регресною вимогою № ЛВ2991 від 25.04.2014 р.
про виплату страхового відшкодування,
яка отримана відповідачем 29.05.2014 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (копія
в матеріалах справи).

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів перерахування коштів у якості
страхового відшкодування на суму 9 785,60
грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування "
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Україна"
(02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г,
), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення, на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування " (04070, м. Київ, вул.
Іллінська, буд. 8, ) 9 785
(дев'ять тисяч сімсот вісімдесят п'ять)
грн. 60 коп. - страхового відшкодування
та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять
сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 26.08.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.