РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа № 6/19/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Павлюк І. Ю.

суддя
Гудак А.В. ,

суддя
Миханюк М.В.

при секретарі
Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився

від боржника: не з'явився

від заявника: Грищенко О.М. -
представник за довіреністю від 20.05.2014р.
№26/05/2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В",
с.Лука-Мелешківська, Вінницького
району, Вінницької області

на ухвалу господарського суду
Вінницької області

від 27.05.14 р. про перегляд за
нововиявленими обставинами ухвали
господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012р. за заявою
Публічного акціонерного товариства
"Міжнародний інвестиційний банк",
м.Київ у справі № 6/19/2011/5003 (суддя
Тісецький С.С.)

за позовом Закритого акціонерного
товариства "Консервний завод
"Кодимський", м.Кодима, Кодимського
району Одеської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В",
с.Лука-Мелешківська, Вінницького
району, Вінницької області

про стягнення 228 887 грн. 24 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 27.05.2014р. у справі
№6/19/2011/5003 заяву Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
інвестиційний банк" №1077/ІІ від 22.04.2014р.
про перегляд ухвали господарського
суду Вінницької області від 26.01.2012р. у
справі №6/19/2011/5003 за нововиявленими
обставинами задоволено частково.

Ухвалу господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012 року у справі
№6/19/2011/5003 скасовано.

Відмовлено в задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" від 30.11.2011р. про
визнання наказу господарського суду
Вінницької області від 29.08.2011р. у справі
№6/19/2011/5003 таким, що не підлягає
виконанню повністю.

Відмовлено в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
"Міжнародний інвестиційний банк"
№1077/ІІ від 22.04.2014р. в частині видачі
нового судового наказу по справі
№6/19/2011/5003 на ім'я Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
інвестиційний банк".

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Міжнародний інвестиційний банк"
2288,87грн. витрат пов'язаних із сплатою
судового збору.

Повернуто Публічному акціонерному
товариству "Міжнародний інвестиційний
банк" з Державного бюджету України
25,25грн., надмірно сплаченого судового
збору за меморіальним ордером №353084 від
22.04.2014р..

Замінено сторону у справі №6/19/2011/5003
Закрите акціонерне товариство
"Консервний завод "Кодимський" на
правонаступника у грошовому
зобов'язанні - Публічне акціонерне
товариство "Міжнародний інвестиційний
банк".

Оригінал наказу господарського суду
Вінницької області від 29.08.2011р. у справі
№6/19/2011/5003 разом з копією даної ухвали
надіслано Публічному акціонерному
товариству "Міжнародний інвестиційний
банк".

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" звернулося до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить оскаржену ухвалу скасувати та
прийняти нове судове рішення, яким у
задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
інвестиційний банк" про перегляд за
нововиявленими обставинами ухвали
господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012р. у справі №6/19/2011/5003
та заміни сторони відмовити повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник
зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що ухвала місцевого
господарського суду прийнята з
порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що підставою для перегляду
судового рішення, а саме ухвали
господарського суду Вінницької
області, на думку заявника, є
покликання на рішення господарського
суду Одеської області від 20.01.2014р. у
справі №916/174/13-г, яким визнано правочин
про зарахування зустрічних вимог,
укладений між ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" та ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В", вчинений шляхом
подання заяви від 20.04.2011р., недійсним.
Однак, відповідно до п.8.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №17 "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами", подання до
господарського суду заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами: особою, яка не має на це
права, або судового рішення, яке не
набрало законної сили, або судового
рішення, яке в апеляційному чи в
касаційному порядку скасоване
повністю чи частково або змінене (якщо
порушується питання про його перегляд
за нововиявленими обставинами саме у
зміненій чи скасованій частині), або
повторно після повернення первісно
поданої заяви на підставі п.4 ч.6 ст.113
ГПК, або повторно після повернення
первісно поданої заяви на підставі п.1
ч.6 ст.113 ГПК у зв'язку з відхиленням
клопотання про відновлення строку її
подання, а так само подання заяви про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали господарського
суду, яку не може бути оскаржено,
виключають перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами. Тому в
зазначених випадках господарський суд
повинен відмовити у прийнятті заяви і
винести з цього приводу ухвалу;

- вважає, що ПАТ "Міжнародний
інвестиційний банк" не є процесуальним
правонаступником ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" в розумінні ст.25
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки, згідно витягу з
ЄДРПОУ, 03.02.2014р. було проведено
припинення юридичної особи ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" та дані
про юридичних осіб-правонаступників
позивача взагалі відсутні;

- зазначає, що ПАТ "Міжнародний
інвестиційний банк" не є
правонаступником ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" з огляду на те, що
зобов'язання між ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В" та ЗАТ
"Консервний Завод "Кодимський"
припинені на підставі заяви про
зарахування від 20.04.2011р. у
відповідності до вимог ст.203 ГК та ст.601
ЦК України, а тому застава є припиненою
в силу закону. Також, в порушення умов
ст.49 Закону України "Про заставу" ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" не
повідомив ТОВ "Виробниче підприємство
"Надія-В" про здійснену заставу та
всупереч нормам процесуального права,
заявником ПАТ "Міжнародний
інвестиційний Банк" не було надано суду
доказів на підтвердження виконання ним
положень діючого законодавства (вимог
ст.517 ЦК України, ст.ст.25, 27, 42 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"), що
забезпечувало його право вимагати
звернення стягнення на предмет
застави, відповідно до договору
застави.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 24.06.2014р..

20.06.2014р. від ТОВ "Виробниче підприємство
"Надія-В" надійшло клопотання від
19.06.2014р. про зупинення провадження у
даній справі до вирішення Вищим
господарським судом України пов'язаної
з нею господарської справи №916/174/13-г за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Міжнародний Інвестиційний
Банк" до Закритого акціонерного
товариства "Консервний завод
"Кодимський", Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничого
підприємства "Надія-В" про визнання
правочину недійсним.

24.06.2014р. до суду від Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
інвестиційний банк" надійшов письмовий
відзив від 23.06.2014р. на апеляційну
скаргу.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.06.2014р.
провадження у справі №6/19/2011/5003
зупинено до вирішення по суті справи
№916/174/13-г за позовом Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
Інвестиційний Банк" до Закритого
акціонерного товариства "Консервний
завод "Кодимський", Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" про визнання
правочину недійсним.

25.07.2014р. на електронну адресу суду від
представника ПАТ "Міжнародний
Інвестиційний Банк" надійшла заява від
24.07.2014р. №0000/ІІ про поновлення
провадження у справі, у зв'язку із
вирішенням 17.07.2014р. Вищим господарським
судом України справи №916/174/13-г за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Міжнародний Інвестиційний
Банк" до Закритого акціонерного
товариства "Консервний завод
"Кодимський", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" про визнання
правочину недійсним.

29.07.2014р. на електронну адресу суду від
представника ПАТ "Міжнародний
Інвестиційний Банк" надійшов
супровідний лист від 28.07.2014р. з копією
постанови ВГСУ від 17.07.2014р. у справі
№916/174/13-г.

Згідно розпорядження в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014р., у
зв'язку з перебуванням у відпустці
судді Савченка Г.І., визначено колегію у
складі суддів: головуючий суддя -
Павлюк І. Ю., судді Гудак А.В., Миханюк
М.В..

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014р.
апеляційну скаргу у даній справі
прийнято до провадження колегією
суддів у новому складі, провадження у
справі №6/19/2011/5003 поновлено та
призначено її розгляд на 26.08.2014р..

Ухвала суду від 11.08.2014р. про поновлення
провадження у справі та призначення до
розгляду апеляційної скарги на 26.08.2014р.
учасникам судового процесу надіслана у
встановленому порядку, що
підтверджується відміткою канцелярії
суду у лівому нижньому куті на
зворотній стороні зазначеної ухвали,
реєстром відправи рекомендованої
кореспонденції Рівненського
апеляційного господарського суду від
14.08.2014р..

ЗАТ "Консервний завод "Кодимський" не
скористалося правом подачі письмового
відзиву на апеляційну скаргу, що, у
відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не
перешкоджає перегляду ухвали
місцевого господарського суду.

Представник ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" в судове засідання не
з'явився.

В матеріалах справи відсутні докази
повернення підприємством зв'язку
поштового повідомлення з ухвалою суду
від 11.08.2014р., яка була надіслана ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" на
адресу: 66000, Одеська область, Кодимський
район, м.Кодима, вул.Чкалова, 1. Проте, як
вбачається з витягу відомостей з ЄДР
інтернет ресурсу Державного
підприємства "Інформаційно-ресурсний
центр" стан суб'єкта ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський" - припинено.

Представник ЗАТ "Виробниче
підприємство "Надія-В" в судове
засідання 26.08.2014р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив. При
цьому з матеріалів справи вбачається,
що остання належним чином повідомлена
про дату, час та місце розгляду справи,
що стверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України
про межі перегляду справ в апеляційній
інстанції та той факт, що неявка в
засідання суду відсутніх
представників учасників судового
процесу, належним чином та відповідно
до законодавства повідомлених про
дату, час та місце розгляду справи, не
перешкоджає перегляду оскарженого
судового акту, судова колегія
розглянула апеляційну скаргу за
відсутності представників останніх.

Заслухавши пояснення представника ПАТ
"Міжнародний інвестиційний банк",
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши повноту з'ясування та
доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, відповідність
висновків, викладених в ухвалі
місцевого господарського суду,
обставинам справи, правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оскарженої ухвали, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням господарського суду
Вінницької області від 21.04.2011р. справі
№ 6/19/2011/5003, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 14.06.2011р., позов
Закритого акціонерного товариства
"Консервний завод "Кодимський" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В про стягнення
228887,24грн. задоволено та стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" на користь
Закритого акціонерного товариства
"Консервний завод "Кодимський"
202584,00грн. основного боргу, 10835,51грн.
пені, 10129,20грн. штрафу, 2097,19грн. 3 % річних,
3241,34грн. збитків від інфляції, 2288,87грн.
державного мита та 236,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу (а.с.128-131, 178-179,
т.2).

На виконання зазначеного вище рішення
видано наказ від 29.08.2011р. у справі
№6/19/2011/5003 (а.с.220, т.2).

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.11.2011р. у даній справі
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 14.06.2011р. у
справі №6/19/2011/5003 залишено без змін
(а.с.34-37, т.3).

30.11.2011р. до господарського суду
Вінницької області надійшла заява від
30.11.2011р. ТОВ "Виробниче підприємство
"Надія-В" про визнання наказу
господарського суду Вінницької
області від 29.08.2011р. у справі №6/19/2011/5003
таким, що не підлягає виконанню та про
зупинення стягнення за наказом суду по
даній справі від 29.08.2011р. (а.с.39-47, т.3).

Заява мотивована тим, що наказ не
підлягає виконанню, оскільки на даний
час зобов'язання боржника припинено
шляхом зарахування однорідних
зустрічних вимог, що здійснено на
підставі заяви від 20.04.2011р., при цьому
заявник обґрунтовує, що закон не
містить обмежень щодо зарахування
зустрічних однорідних вимог на стадії
виконання судового рішення та наводить
практику розгляду господарських справ
Вищим господарським судом України та
Верховним Судом України з аналогічних
підстав.

Ухвалою господарським судом
Вінницької області від 26.01.2012р.
№6/19/2011/5003 заяву від 30.11.2011р. ТОВ
"Виробниче підприємство "Надія-В" про
визнання наказу господарського суду
Вінницької області від 29.08.2011р. таким,
що не підлягає виконанню задоволено
частково. Визнано таким, що не підлягає
виконанню наказ господарського суду
Вінницької області від 29.08.2011р. у
справі №6/19/2011/5003 в частині стягнення з
ТОВ "Виробниче підприємство "Надія-В" на
користь ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" суми 230952,47грн. (а.с.35-39,т.4).

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.03.2012р. у даній
справі ухвалу господарського суду
Вінницької області від 26.01.2012р.
скасовано в частині визнання наказу
таким, що не підлягає до виконання в
сумі 228887,24грн. та визнано наказ
господарського суду Вінницької
області від 29.08.2011р. таким, що не
підлягає до виконання в частині
стягнення 2065,23грн. (а.с.173-178, т.4).

В подальшому, постановою Вищого
господарського суду України від
09.07.2012р., постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
26.03.2012р. у справі №6/19/2011/5003 скасовано, а
ухвалу господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012 року у справі №
6/19/2011/5003 залишено в силі (а.с.261-267, т.4).

28.04.2014р. до господарського суду
Вінницької області від Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
інвестиційний банк" надійшла заява
№1077/ІІ від 22.04.2014р. про перегляд за
нововиявленими обставинами ухвали
господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012р. у справі №6/19/2011/5003
(а.с.90-94, т.5).

Обґрунтовуючи зазначену вище заяву,
заявник покликається на те, що Публічне
акціонерне товариство "Міжнародний
Інвестиційний Банк" є новим кредитором
у зобов'язанні та правонаступником
Закритого акціонерного товариства
"Консервний завод "Кодимський", як
позивача/стягувача по справі №6/19/2011/5003,
на підставі рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 22.08.2011р. по
справі №787/11, в силу звернення
стягнення на предмет застави - майнові
права, а саме: права грошової вимоги, що
випливають з договору поставки №13/07/10,
укладеного 13.07.2010р. між Закритим
акціонерним товариством "Консервний
завод "Кодимський" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В".

Зазначає, що при винесенні ухвали
господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012р. по справі №6/19/2011/5003,
суд першої інстанції виходив з того, що
25.02.2011р. між Суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 і ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В" було укладено
договір про відступлення права вимоги
боргу (договір цесії), згідно з яким
відбулась передача (уступка) права
грошової вимоги на суму 229346,88грн., яку, в
подальшому, боржником ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В" було заявлено до
зарахування, проти пред'явленої йому
грошової вимоги ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський", в розмірі 228887,24грн. (без
врахування нарахованих та присуджених
до сплати господарських санкцій, а
також покладеного на відповідача
обов'язку відшкодувати судові витрати
позивача), у зв'язку з чим, і було
визнано наказ №6/19/2011/5003, виданий
29.08.2011р. господарським судом Вінницької
області (на загальну суму 231412,11грн.)
таким, що не підлягає виконанню в цій
частині.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 20.01.2014р. у справі №916/174/13-г,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 03.04.2014р., позов Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
Інвестиційний Банк" до Закритого
акціонерного товариства "Консервний
завод "Кодимський", Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" про визнання
правочину недійсним задоволено
повністю та визнано правочин про
зарахування зустрічних вимог,
укладений між ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" та ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В", вчинений шляхом
подання заяви від 20.04.2011р., недійсним.

Вказує, що рішення господарського суду
Одеської області від 20.01.2014р. у справі
№916/174/13-г, яким визнано недійсним
односторонній правочин про
зарахування вимог між ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський" та ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В", вчинений шляхом
подання останнім відповідної заяви від
20.04.2011р., містить нові
матеріально-правові фактичні
обставини, що мають істотне значення
для правильного вирішення спору про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню у справі №6/19/2011/5003, які, в
силу встановленої ст.204 ЦК презумпції
правомірності правочину, не були
відомі (не існували) на час розгляду
даного питання судом та ці фактичні
обставини (правові наслідки
недійсності правочину) існували, але не
були і не могли бути відомі ПАТ
"Міжнародний Інвестиційний Банк" на час
розгляду господарським судом
Вінницької області справи №6/19/2011/5003.

Встановлені у рішенні нововиявлені
обставини (правові наслідки
недійсності правочину) за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення (ухвали), що
переглядається, вони не ґрунтуються на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи №6/19/2011/5003, і, за
своєю правовою природою, не є новими
доказами, а є новими фактичними
обставинами (новим фактом, що має
значення для вирішення справи).

Вважає, що ухвала господарського суду
Вінницької області від 26.01.2012р у справі
№6/19/2011/5003, яка набрала законної сили,
підлягає перегляду за нововиявленими
обставинами, у зв'язку з наявністю
підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.112 ГПК
України та просить суд замінити
сторону по справі, а саме попереднього
кредитора у грошовому зобов'язанні
(позивача/стягувача) ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський" на нового - ПАТ
"Міжнародний Інвестиційний Банк";
скасувати ухвалу господарського суду
Вінницької області від 26.01.2012р. у справі
№6/19/2011/5003 та ухвалити нове судове
рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ
"Виробниче підприємство "Надія-В" від
30.11.2011р. (про визнання наказу
господарського суду Вінницької
області від 29.08.2011р. у справі №6/19/2011/5003
таким, що не підлягає виконанню)
відмовити повністю; видати новий
судовий наказ по справі №6/19/2011/5003 (на
ім'я ПАТ "Міжнародний Інвестиційний
Банк").

Як вже зазначалося, ухвалою
господарського суду Вінницької
області від 27.05.2014р. у справі №6/19/2011/5003
заяву Публічного акціонерного
товариства "Міжнародний інвестиційний
банк" №1077/ІІ від 22.04.2014р. про перегляд
ухвали господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012р. у справі № 6/19/2011/5003
за нововиявленими обставинами
задоволено частково.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

У відповідності до ст.112 ГПК України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Відповідно до п.п.1-3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" (з
подальшими змінами та доповненнями)
статтею 112 ГПК визначено вичерпний
перелік підстав для перегляду судових
рішень за нововиявленими обставинами.
Перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами є окремою
процесуальною формою судового процесу,
яка визначається юридичною природою
цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи. Необхідно
чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин
після вирішення спору або розгляду
справи про банкрутство не можуть бути
підставою для зміни або скасування
судового рішення за правилами розділу
XIII ГПК. У з'ясуванні ж наявності підстав
для перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами згідно з
пунктами 2 - 5 частини другої статті 112
ГПК має значення тільки сам факт
встановлення відповідних обставин
після вирішення спору або розгляду
справи про банкрутство.

Згідно п.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" (з
подальшими змінами та доповненнями), не
можуть вважатися нововиявленими
обставини, що встановлюються на
підставі доказів, які не були своєчасно
подані сторонами чи прокурором. У разі
подання таких доказів у процесі
перегляду судового рішення за
правилами розділу XIII ГПК господарський
суд має винести ухвалу про залишення
судового рішення без зміни. В той же час
заінтересована сторона не позбавлена
права оскаржити судове рішення в
апеляційному порядку з дотриманням
вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього
Кодексу.

Також не можуть визнаватися
нововиявленими обставини, на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої з
інстанцій, або які могли бути
встановлені судом в разі виконання
вимог процесуального закону, зокрема,
статті 38 ГПК.

Аналогічна позиція відображена в п.5
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику перегляду судами
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної сили" від
27.02.1981р. №1, в якому вказано, що не можуть
бути визнані нововиявленими нові,
тобто такі, що виникли чи змінилися
після встановлення рішення обставини,
а також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у
своїх поясненнях, касаційній скарзі
або які могли бути встановлені при
виконанні судом вимог процесуального
закону.

Слід зазначити, що не підпадають під
визначення нововиявлених обставин
дані, які усувають можливу неповноту
встановлення обставин справи шляхом
отримання та надання стороною суду
нових матеріалів вже після прийняття
судових актів, без оскарження їх самих
за фактом неповноти встановлення
обставин справи.

Пунктом 8.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" (з
подальшими змінами та доповненнями)
роз'яснено, що результат перегляду
повинен випливати з оцінки доказів,
зібраних у справі, і встановлення
господарським судом на основі цієї
оцінки наявності або відсутності
нововиявлених обставин, визначення їх
істотності для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Господарський суд вправі
змінити або скасувати судове рішення
за нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

При винесені ухвали від 26.01.2012р. у
справі №6/19/2011/5003 господарським судом
Вінницької області встановлено, що
22.07.2008р. Приватне сільськогосподарське
підприємство "Розвиток і К"
(постачальник) та ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" (покупець) уклали договір
поставки №22/7-08, предметом якого є
зобов'язання постачальника поставити
покупцю яблука (товар), та зобов'язання
покупця їх оплати на умовах визначених
договором (а.с.89, т.3).

Додатковою угодою №1 від 28.12.2008р.
сторони змінили зазначений вище
договір, додавши до нього п.3.2.
наступного змісту: покупець
зобов'язаний оплатити повну вартість
усього поставленого йому за даним
договором товару постачальником в
строк до 30.12.2009р. та змінили п.8.6
договору, виклавши його в наступній
редакції "Кредитор за даним договором
може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином (договором
про відступлення права вимоги) без
згоди на то боржника за даним
договором. Подальша заміна кредитора
за договором внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(договором про відступлення права
вимоги) здійснюється без згоди на те
боржника та попереднього (а також
первісного) кредитора).

На виконання умов вказаного договору
ПСП "Розвиток і К" поставило на користь
позивача яблука , в т.р. за накладними
№РК-12/2-10 від 12.10.2008р. на суму 128676,24грн.,
та №РК-15/2-10 від 15.10.2008р. на суму 100670,64грн.
(а.с.111-112, т.3).

Станом на 05.02.2009р. заборгованість ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" перед
ПСП "Розвиток і К" за договором поставки
№22/7-08 від 22.07.2008р. становила суму
2221815,04грн., що стверджується актом
звірки взаємних розрахунків від
05.02.2009р. (а.с.95-96, т.3).

05.02.2009р. ПСП "Розвиток і К" (первісний
кредитор) та Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3
(новий кредитор) уклали Договір №5/02-09
про відступлення права вимоги (а.с.97 т.3),
предметом якого сторони визначили
наступне:

п.1.1. Первісний кредитор передає
належне йому право вимоги згідно з
договором №22/07/08, укладеним 22.07.2008р. між
первісним кредитором , який за
договором поставки є кредитором ( в
частині вимог отримати оплату за
поставлений товар) і ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський" (боржник в частині
виконати обов'язок - оплатити
поставлений товар надалі іменується
"боржник") (далі основний договір). Новий
кредитор приймає право вимоги, що
належне первісному кредитору за
основним договором;

п.1.2. З цього договору випливає що новий
кредитор займає місце первісного
кредитора в зобов'язаннях, що виникли з
основного договору в обсязі та на
умовах, що існують на момент укладення
цього договору;

п.1.3. Відступлення права вимоги за
основним договором включає право
вимоги грошових коштів у розмірі
2221815,04грн., як оплату за поставлений
товар за основним договором.

05.02.2009р. Приватне підприємство
"Розвиток і К" направило ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський" повідомлення №20 про
відступлення права вимоги боргу в сумі
2221815,04грн. на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 за договором від 05.02.2009р.,
яке отримане позивачем під розписку
(а.с.155, т.2).

25.02.2011р. Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3
(цедент) та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" (цесіонарій)
уклали договір про відступлення права
вимоги боргу (а.с.99, т.3), предметом якого
визначили наступне:

"Цедент" передає , а "Цесіонарій" приймає
на себе, у відповідності до ст.ст.512-514,
516-519 Цивільного кодексу України, право
витребування боргу у "боржника" - ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" і
"цесіонарій" стає кредитором за
договором поставки №22/7-08 від 22.07.2008р.
(надалі іменується "основний договір")
укладеного між Приватним
сільськогосподарським підприємством
"Розвиток і К" і Закритим акціонерним
товариством "Консервний завод
"Кодимський" (надалі іменується
"боржник") та "договором №5/02-09 про
відступлення права вимоги від 05.02.2009р.
укладеного між приватним
сільськогосподарським підприємством
"Розвиток і К" та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 , в обсягах та на умовах
установлених цим договором.".

18.03.2011р. Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3
направив рекомендованим листом ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський"
повідомлення №18/03-1 про відступлення
права вимоги боргу в сумі 229346,88грн. на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВП "Надія-В" за
договором від 25.02.2011р. (а.с.114-115, т.2).

20.04.2011р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВП "Надія-В"
направило ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" рекомендованим листом
заяву про зарахування зустрічних
однорідних вимог між ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський" та ТОВ "ВП "Надія-В" на
суму 228887,24грн. за договором поставки
№13/07/10 від 13.07.2010р. та договором
поставки №22/07-08 від 22.07.2008р. та
договором про відступлення права
вимоги боргу від 25.02.2011р.
(а.с.109-110,т.3)

Заява відповідача від 20.04.2011р. про
зарахування зустрічних вимог на суму
228887,24грн. не заперечувалась позивачем
та не оспорювалась ним у судовому
порядку.

Вимоги за договором №13/07/10 від 13.07.2010р.,
на підставі яких прийняте рішення у
справі №6/19/2011/5003, та договором про
відступлення права вимоги боргу від
25.02.2011р. є зустрічними, оскільки
випливають із двох різних зобов'язань,
де ЗАТ "Консервий завод "Кодимський" є
кредитором зобов'язання за договором
№13/07/10 від 13.07.2010р. та боржником
зобов'язання за договором від 25.02.2011р., а
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство Надія-В" є кредитором
зобов'язання за договором від 25.02.2011р.
та боржником зобов'язання за договором
№13/07/10 від 13.07.2010р..

Вимоги за вказаними зобов'язаннями є
однорідними, оскільки можна зарахувати
грошовий борг проти грошового, а також
за обома вимогами настав строк
виконання.

Враховуючи наведені вище обставини
справи, місцевий господарський суд
дійшов висновку, що станом на час
видачі наказу від 29.08.2011р. у справі
№6/19/2011/5003 зобов'язання відповідача
щодо сплати на користь позивача суми
228887,24грн. припинено шляхом зарахування
однорідних зустрічних вимог,
здійснених на підставі заяви від
20.04.2011р. , а тому в частині стягнення
228887,24грн. за наказом господарського
суду Вінницької області від 29.08.2011р. у
справі №6/19/2011/5003 обов'язок боржника
відсутній.

Крім цього, судом враховано, що
загальна сума оспорюваного наказу
становить 231412,01грн., отже різниця між
сумою зарахування 228887,24грн. та сумою
наказу становить 2524,77грн..

Відповідач платіжним дорученням №25
від 05.01.2012р. сплатив на користь позивача
суму 2065,23грн., в рахунок різниці між
сумою заборгованості за наказом суду
та сумою по заяві про зарахування
вимог.

Таким чином в частині стягнення
2065,23грн. за наказом господарського суду
від 29.08.2011р. у справі №6/19/2011/5003 обов'язок
боржника відсутній у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником.

За таких обставин заява боржника про
визнання наказу господарського суду
від 29.08.2011р. у справі №6/19/2011/5003 таким, що
не підлягає виконанню підлягає
частковому задоволенню в частині
стягнення 230952,47грн. на підставі ч.4 ст.117
ГПК України.

Водночас, мотивуючи заяву від 30.11.2011р.
про визнання наказу суду від 29.08.2011р. у
справі №6/19/2011/5003 таким, що не підлягає
виконанню відповідач вказує про
відсутність підстав для стягнення
грошових коштів за вказаним наказом,
оскільки відповідне зобов'язання
боржника припинено шляхом зарахування
однорідних зустрічних вимог,
здійснених на підставі заяви від
20.04.2011р., що підтверджено рішенням суду
в даній справі.

При цьому, Публічне акціонерне
товариство "Міжнародний інвестиційний
банк" у заяві №1077/ІІ від 22.04.2014р. про
перегляд за ново виявленими
обставинами ухвали господарського
суду Вінницької від 26.01.2012р. у справі
№6/19/2011/5003 як на нововиявлену обставину
покликається на те, що рішенням
господарського суду Одеської області
від 20.01.2014р. у справі №916/174/13-г,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 03.04.2014р., позов Публічного
акціонерного товариства "Міжнародний
Інвестиційний Банк" до Закритого
акціонерного товариства "Консервний
завод "Кодимський", Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" про визнання
правочину недійсним задоволено
повністю та визнано правочин про
зарахування зустрічних вимог,
укладений між ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" та ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В", вчинений шляхом
подання заяви від 20.04.2011р., недійсним.

Як встановлено судами різних інстанцій
у справі №916/174/13-г, 17.09.2008р. між
Відкритим акціонерним товариством
"Міжнародний Інвестиційний Банк", яке у
подальшому було перейменовано на
Публічне акціонерне товариство
"Міжнародний Інвестиційний Банк" (банк),
та Закритим акціонерним товариством
"Консервний завод "Кодимський"
(позичальник) укладено кредитний
договір №002-CBD, за умовами якого банк
надав позичальнику револьверну
кредитну лінію (кредит) загальною сумою
кредиту 13000000,00грн. терміном до 25.07.2009р..

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за даним
кредитним договором, 13.11.2008р. між
Закритим акціонерним товариством
"Консервний завод "Кодимський"
(заставодавець) і Відкритим
акціонерним товариством "Міжнародний
Інвестиційний Банк" (заставодержатель)
укладено договір застави, відповідно
до якого заставодержатель в порядку та
на умовах, встановлених цим договором
надав банку у першочергову заставу з
вищим пріоритетом обтяження своє
рухоме майно.

Пунктами 1.3, 1.5 договору застави
передбачено, що застава поширюється на
зазначені у договорі майно та права
заставодавця (товар та пов'язані з ним
доходи і права), що разом становлять
"предмет застави": "товари в обороті" -
товари в обороті, а саме: пюре яблучне
асептичне кількістю 4833539кг, пюре
сливове асептичне кількістю 110241кг, сік
яблучний неосвітлений концентрат
кількістю 33575кг, що знаходяться за
адресою: Одеська область, Кодимський
район, м. Кодима, вул. Чкалова, буд.1, та
належать заставодавцю на праві
власності на дату цього договору
застави відповідно до виписки із
балансу заставодавця №414 від 13.11.2008р., а
також пюре яблучне асептичне, пюре
сливове асептичне та сік яблучний
концентрат усякого та будь-якого
асортименту, типу та інших родових
ознак, які будуть знаходитися за
адресою: Одеська область, Кодимський
район, м.Кодима, вул.Чкалова, буд. №1, та
належатимуть заставодавцю на праві
власності після дати укладання цього
договору застави, та усі існуючі і
майбутні права та доходи (як ці терміни
визначені в п.5.4.4. цього договору
застави). Така застава включає майно та
будь-які права, які отримуються або
належать заставодавцю кожного разу при
придбанні права розпорядження (права
власності) товарами в обороті протягом
дії договору застави з моменту їх
придбання. Вартість предмета застави
на день підписання цього договору
складає 8307217,10грн..

Пунктом 2.3.2 договору встановлено, що
заставодавець може використовувати,
передавати, продавати або
розпоряджатися будь-яким іншим чином
складовими предмета застави, якщо
номенклатура та вартість предмета
застави у будь-який момент часу за
оцінкою банку відповідно буде не менше
суми, зазначеної в п. 1.4 договору
застави. Зокрема, у разі відчуження
будь-яких складових предмета застави
заставодавець повинен замінити їх
іншими складовими такої ж номенклатури
та вартості. Банк за своїм рішенням
може обґрунтовано накладати обмеження
на розпорядження предметом застави,
якщо існує загроза його схоронності, з
метою захисту предмета застави та
забезпечення прав банку, наданих цим
договором застави.

У пункті 2.4 договору застави, серед
іншого, передбачено, що заставодавець,
зокрема (але не обмежуючись),
зобов'язаний за власний рахунок
забезпечити, щоб усі його контракти або
угоди, які передбачають сплату доходів
або створення прав на користь
заставодавця не забороняли уступку
таких доходів та прав. Заставодавець
зобов'язаний не уступати та не
передавати доходи та права третім
особам без попередньої письмової згоди
банку.

Пунктом 5.4.4. договору застави
передбачено, банк у разі звернення
стягнення на предмет застави має право
вимагати уступки і одержання всіх прав
та всіх доходів від заставодавця та від
будь-якої третьої особи, що пов'язані з
предметом застави. Заставодавець
повинен тісно співпрацювати з банком
та оформити всі необхідні документи, що
підтверджують згоду заставодавця на
передачу прав та одержання доходів.

Позивачем в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 17.11.2008р.
зареєстровано за №8198916 приватне
(забезпечувальне) обтяження заставою
належного заставодавцю майна.

13.07.2010р. між, закритим акціонерним
товариством "Консервний завод
"Кодимський" (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" (покупець) було
укладено договір поставки №13/07/10,
згідно умов п.1.1. якого, вбачається, що
постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність покупця товар
вказаний у п.1.2.договору (товар), а
покупець зобов'язується прийняти товар
у порядку й на умовах передбачених
договором.

Відповідно до п.п.1.2., 1.3. договору
асортимент товару: яблучне пюре
асептичне, Brix 10 - 12%, ТУУ 15.3-30419332.001-2001.
Ціна та кількість товару вказується в
специфікації, що є невід'ємною частиною
даного Договору.

За положеннями п.3.1. договору, товар
повинен бути поставлений
постачальником та переданий покупцю
партіями(єю). Сторони додатково у строк
за 5 днів до дати поставки узгоджують
строки поставки, розмір кожної партії
та загальний об'єм товару, який повинен
бути поставлений наступного місяця за
допомогою оформлення окремих Заявок.
Кожна заявка містить об'єм партії
товару та строк готовності партії
товару до відвантаження, повинна бути
підписана покупцем та відправлена
постачальнику у письмовій формі
факсимільним повідомленням за номером
8-04867-2-64-36, 2-64-39. Постачальник
зобов'язаний протягом одного робочого
дня письмово підтвердити заявку
Покупця.

У відповідності до п.5.1. договору,
загальна сума даного договору
відповідає сумі всіх поставок по
даному договору, які підтверджені
специфікаціями, накладними та іншими
товаросупроводжуючими документами.

Оплата - 100% за кожну партії товару
повинна бути здійснена протягом 5
(п'яти) банківських днів від дати
прийому-передачі партії товару
відповідно до видаткової накладної
(п.5.2. договору).

Пунктом 9.1. визначено, що договір
набуває чинності з дати укладання його
сторонами, та діє до повного виконання
сторонами, прийнятих на себе
зобов'язань, а в частині
взаєморозрахунків між сторонами - до
повного їх закінчення.

На виконання зобов'язань за договором
поставки №13/07/10 від 13.07.2010р. Закрите
акціонерне товариство "Консервний
завод "Кодимський" провело низку
поставок товару Товариству з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В", внаслідок чого
за останнім утворилась заборгованість
перед постачальником в сумі 202584,00грн.,
про що свідчать наявні в матеріалах
справи видаткові накладні, підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені їх печатками.

25.11.2010р., між Публічним акціонерним
товариством "Міжнародний
Інвестиційний Банк" та Закритим
акціонерним товариством "Консервний
завод "Кодимський" було укладено
договір застави майнових прав,
відповідно п.1.1. якого предметом даного
договору є передача заставодавцем
заставодержателю в заставу майнових
прав (прав вимоги) на отримання
платежів (в т.ч. оплати за поставлений
товар, суми договірних санкцій і
нарахувань передбачених законом,
відшкодування збитків тощо), як таких,
що існують на момент укладення цього
договору (підтверджуються видатковим
накладними, перелік яких наведено в
додатку №1 до цього договору), так і тих,
що можуть виникнути в майбутньому, які
належать та/або належатимуть до
виплати заставодавцю відповідно
договору поставки №13/07/10 з усіма
додатками і змінами до нього (в цьому
пункті та надалі - договір поставки), що
укладено між закритим акціонерним
товариством "Консервний завод
"Кодимський" (юридична адреса: України,
66000, Одеська область, м. Кодима, вул.
Чкалова, 1, код ЄДРЮОФОП 31886585), що діє як
постачальник за договором поставки та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" (юридична адреса:
України, 23234, Вінницька область,
Вінницький район, с. Лука-Мелешківська,
вул. Щорса, 3А, код ЄДРЮОФОП 32938796), що діє
як покупець за договором поставки, для
забезпечення виконання в повному
обсязі грошових зобов'язань
заставодавця за кредитним договором
№002-CBD від 17.09.2008р. та будь-якими
додатковими договорами до нього, в тому
числі такими, що збільшують основне
зобов'язання (кредитний договір), що
укладено між заставодержателем, що діє
як кредитор за кредитним договором та
заставодавцем, що діє як позичальник за
кредитним договором, в тому числі, але
не виключно, щодо:

- зобов'язання по поверненню кредиту в
сумі 13000000,00 (тринадцять мільйонів)
гривень, у строки визначені кредитним
договором;

- зобов'язання по сплаті процентів за
користування кредитом, виходячи із
розрахунку, визначеному в кредитному
договорі;

- зобов'язань по відшкодуванню завданих
збитків, включаючи витрати, пов'язані
зі зверненням стягнення на предмет
застави;

- зобов'язань щодо сплати штрафних
санкцій відповідно до кредитного
договору;

- зобов'язань щодо сплати будь-яких
інших витрат, платежів що визначені у
кредитному договорі.

За положеннями п.3.1. договору, порядок
застави виникає з моменту підписання
цього договору сторонами. Моментом
підписання вважається дата вказана у
преамбулі цього договору.

Умовами п.5.3. договору передбачено, що
цей договір набуває чинності з дати
його укладення та діє до остаточного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як випливає із поданої ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В" до
господарського суду Одеської області
письмової заяви про визнання
кредиторських вимог до ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський" по справі №5017/997/2012
від 25.06.2012р., вимоги ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В" до ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" не є
безспірними.

З наведеного вбачається, що пред'явлені
до зарахування вимоги ТОВ "Виробниче
підприємство "Надія-В" до ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки значною мірою ґрунтуються не
на передбачених договором поставки
№22/07-08 від 22.07.2008р. первинних
документах, а саме актах
прийому-передачі товару, з оформленням
яких пов'язується передача товару у
власність від постачальника до покупця
та, як наслідок, виникнення в
останнього обов'язку щодо оплати
переданого у власність товару.

Проте в даному випадку вимоги ТОВ
"Виробниче підприємство "Надія-В" до ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський"
ґрунтуються на "акті звірки взаємних
розрахунків", який, з точки зору чинного
законодавства України та судової
практики, не може бути використаний у
якості доказу виникнення чи існування
зобов'язання та/або визнання боргу.

Отже, належних та допустимих доказів на
підтвердження виникнення (існування)
заявленої до зарахування вимоги
відповідачами не було надано.

Як передбачено пунктами 2.5 - 2.8 договору
№22/07-08, сторонами цього договору
поставки було встановлено, що
необхідними документами, які
засвідчують факт прийому-передачі
товару, перехід права власності на
нього від постачальника до покупця і,
відповідно, виникнення у останнього
пов'язаного з цим юридичним фактом
зобов'язання щодо його оплатити є
визначені у договорі поставки
документи, а саме: акти (акти
прийому-перєдачі товару), накладні
(видаткові та податкові накладні),
довіреності, а також вся інша
документація на товар.

Згідно п. 2.1.4 договору №5/02-09 та п.4.1
договору від 25.02.2011р. первісний
кредитор (цедент) у зобов'язанні мав
передати усі необхідні документи, що
підтверджують право вимоги до боржника
у зобов'язанні, що передаються новому
кредитору (цесіонарію) у зобов'язанні,

Проте, як випливає з копій заяв та
доданих до них документів, всупереч
вимог ст. 517 ЦК, заявник не надав
боржнику і не подав до господарського
суду саме ці, передбачені Договором №
22/07-08, документи, що можуть бути
прийняті судом у якості належних і
допустимих доказів на підтвердження
дійсності та/або розміру вимог
заявника до боржника.

Укладення сторонами акту звірки
взаєморозрахунків, договором поставки
не передбачено, а тому підписання
сторонами договору №22/07-08 акту звірки
не відміняє і не заміняє встановленого
п.1.1 цього ж договору поставки обов'язку
постачальника поставити і передати у
власність покупця товар, в порядку та
на умовах передбачених цим договором, в
той час як, відповідно до п. 2.6 договору
№22/07-08, товар вважається переданим
постачальником та прийнятим покупцем з
моменту підписання уповноваженими
представниками сторін акту
прийому-передачі товару.

Виходячи з положень п.1.1 договору
№22/07-08, суд дійшов висновку про те, що
зобов'язанню постачальника поставити
товар кореспондується лише
зобов'язання покупця його прийняти, а
вже зобов'язанню постачальника
передати товар у власність
кореспондується зобов'язання покупця
оплатити переданий у власність товар,
тобто лише і тільки той товар, який було
не просто поставлено, без настання
правових наслідків у вигляді переходу
права власності на цей товар, а
передано постачальником у власність
покупцю, шляхом оформлення відповідної
товаросупровідної документації, в
поряду та на умовах передбачених
договором поставки, а саме по факту
підписання сторонами Акту
прийому-передачі товару, лише і тільки
з підписанням якого пов'язується
перехід права власності на товар від
постачальника до покупця і, відповідно,
виникнення у останнього зобов'язання
щодо оплати переданого йому у
власність товару, оскільки п.1.1
договору №22/07-08, закріплено
зобов'язання постачальника не тільки
поставити товар, а й передати цей товар
у власність покупцю, лише і тільки
після чого у покупця виникне
відповідне зобов'язання щодо його
оплати.

Таким чином, виходячи з умов п.1.1 та
вимог пунктів 2.3-2.8 договору №22/07-08,
підписання сторонами акту
прийому-передачі товару, на рівні з
оформленням іншої необхідної
товаросупровідної документації,
передбаченої цим договором поставки, є
істотною умовою договору №22/07-08, а тому
акти звірки взаємних розрахунків та
(або) видаткові накладні (навіть без
врахування вказаних вище дефектів у їх
оформленні), самі по собі, не є і не
можуть бути їх рівнозначною заміною, з
точки зору визначення настання строку
виконання зобов'язання, - встановлення
терміну виникнення у покупця
зобов'язання по оплаті товару.

Відсутність (ненадання відповідачем)
доказів на підтвердження існування
(виникнення) так званої "основної
заборгованості", а також доведеного
належними і допустимими доказами факту
невиконання та/або неналежного
виконання (прострочення) зобов'язання
боржником по договору № 22/07-08, виключає
можливість здійснення зарахування
таких вимог.

Під час розгляд справи судом
встановлено наявність передбачених
законом обставин, за наявності яких не
допускається та (або) унеможливлюється
проведення зарахування зустрічних
вимог.

Право застави є абсолютним і
захищається законом по відношенню до
невизначеного кола осіб, а тому
оспорюваним правочином порушено
пріоритетне право ПАТ "Міжнародний
Інвестиційний Банк", як
заставодержателя, встановлене ст.572 ЦК
та Законом України "Про заставу", що
суперечить вимогам п.5 ч.1 ст.602 ЦК, і є
підставою для визнання оспорюваного
правочину недійсним в порядку ст.ст.13,
15, 16, 215 ЦК.

Як вказано вище, обставини, які б
свідчили про те, що зобов'язання за
договорами поставки, а саме за
договором №13/07/10 та договором №22/07-08 є
пов'язаними та (або) зустрічними
відсутні.

Розмір і момент виникнення зобов'язань
за договорами поставки: від 13.07.2010р.
№13/07/10 та від 22.07.2008р. №22/07-08 та особи
кредитора та боржника за вказаними
зобов'язаннями зі сторонами
оспорюваного правочину жодним чином не
пов'язані, а тому не можуть бути
зараховані як такі. Дана обставина
існувала на момент вчинення правочину.

Як встановлено вище, строк виконання
зобов'язань (зрілість вимог) за
вказаним правочином не настав,
оскільки зобов'язання по оплаті товару,
як таке, не виникло.

Так, зі змісту договору поставки №22/07-08
від 22.07.2008р. випливає, що зобов'язання по
оплаті товару в покупця за договором
№22/07-08 виникає лише і тільки з моменту
його передачі постачальником у
власність покупця, тобто по факту
оформлення (підписання) уповноваженими
представниками сторін Акту
прийому-передачі товару, чого, як
видається, зроблено не було.

Таким чином, суд дійшов висновку про
відсутність необхідних передумов для
здійснення зарахування зустрічних
вимог між сторонами оспорюваного
правочину.

Наявне у матеріалах справи рішення
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від
22.08.2011р. по третейській справі №787/11, за
яким право грошової вимоги, що випливає
з договору поставки №13/07/10 від 13.07.2010р.,
у розмірі 228887,24грн., було переведене на
ПАТ "Міжнародний Інвестиційний Банк", в
порядку звернення стягнення на предмет
застави, вказує на те, що з 22.08.2011р.,
відповідно до ст.512 ЦК позивач набув
прав нового кредитора у зобов'язаннях,
що випливають з договору поставки
№13/07/10 від 13.07.2010р..

Вказане Рішення Третейського суду є
законним та правомірним, оскільки на
момент третейського розгляду позов ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" до ТОВ
"Виробниче підприємство "Надія-В" про
стягнення заборгованості у розмірі
228887,24грн. було задоволено згідно з
рішенням господарського суду
Вінницької області від 21.04.2011р.,
залишеним в силі (без змін) рішеннями
апеляційної та касаційної інстанцій і
на це рішення було видано відповідний
судовий наказ.

Судовими рішеннями у справі №5017/997/2012
(про банкрутство ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський"), а саме ухвалою
господарського суду Одеської області
від 06.08.2013р. і постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
10.09.2013р., які залишено в силі (без змін)
постановою Вищого господарського суду
України від 21.11.2013р., встановлено, що
ніякі грошові вимоги, що б
підтверджувались належними і
допустимими письмовими доказами, у ПСП
"Розвиток і К", як постачальника, ані за
договором поставки №22/07-08 від 22.07.2008р.,
ані за договором поставки №2/07 від
02.07.2007р., до боржника - ЗАТ "Консервний
завод "Кодимський", як покупця за
вказаними договорами поставки, не
існують (не виникли), а сама поставка за
вказаними договорами визнана такою, що
не могла відбутися (має ознаки
фіктивності), оскільки ПСП "Розвиток і
К" господарської діяльності в період
укладення вказаних договорів не
здійснювало і ніякої звітності не
подавало, що і потягло визнання його
банкрутом, відповідно, ніяких законних
підстав для відступлення /
перевідступлення зі сторони ПСП
"Розвиток і К" третім особам грошових
вимог, які не виникли не існувало та не
існує, в тому числі в порядку
припиненням відповідних зобов'язань у
зв'язку із припиненням однієї із його
сторін, а саме ПСП "Розвиток і К".

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суди дійшли висновку,
що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства ""Міжнародний
Інвестиційний Банк" підлягають
задоволенню, як обґрунтовані, законні
та такі, що підтверджені належними
доказами та наявними матеріалами
справи.

Частиною 2 ст.35 ГПК України передбачено,
що факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Пунктом 2.6. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011р. N18 (з подальшими змінами та
доповненнями) роз'яснено, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій). Преюдиціальне значення
процесуальним законом надається саме
фактам, встановленим судовими
рішеннями (в тому числі в їх
мотивувальних частинах), але не
правовій оцінці таких фактів,
здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір.

Як убачається з наданої ПАТ
"Міжнародний Інвестиційний Банк" копії
постанови Вищого господарського суду
України від 17.07.2014р. рішення
господарського суду Одеської області
від 20.01.2014р. та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
03.04.2014р. у справі №916/174/13-г залишено без
змін.

Враховуючи вище зазначене колегія
суддів, керуючись ст.112 ГПК України,
погоджується з висновком
господарського суду Вінницької
області, що встановлені обставини при
прийнятті судами рішення у справі
№916/174/13-г щодо недійсності правочину не
були відомі заявнику на час розгляду
справи №6/19/2011/5003, а тому наявні
підстави для скасування ухвали
господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012 року у справі
№6/19/2011/5003 та відмови в задоволенні
заяви відповідача від 30.11.2011р. про
визнання наказу господарського суду
Вінницької області від 29.08.2011р. у справі
№6/19/2011/5003 таким, що не підлягає
виконанню у зв'язку із припиненням
відповідних зобов'язання боржника
шляхом зарахування однорідних
зустрічних вимог, здійснених на
підставі заяви від 20.04.2011р..

Відповідно до ст. 25 ГПК України, у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу. Усі дії,
вчинені в судовому процесі до вступу у
справу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив. Про заміну або
про відмову заміни сторони чи третьої
особи її правонаступником
господарський суд виносить ухвалу.

В п.7.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 17 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" зазначено,
що статтею 25 ГПК передбачено
можливість процесуального
правонаступництва. Оскільки
правонаступництво можливе на будь-якій
стадії процесу, правонаступник також
вправі звернутись до господарського
суду із заявою про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами.

За змістом абз. 3 п. 1.4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року,
статтею 25 ГПК передбачено процесуальне
правонаступництво у зв'язку не лише зі
смертю (оголошенням померлою) фізичної
особи та реорганізацією суб'єкта
господарювання, а й в інших
передбачених законом випадках, у тому
числі заміни кредитора або боржника у
зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520
Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, 25.11.2010р. між
Публічним акціонерним товариством
"Міжнародний Інвестиційний Банк"
(заставодержатель) та Закритим
акціонерним товариством "Консервний
завод "Кодимський" (заставодавець)
укладено договір застави майнових
прав, предметом якого є передача
заставодавцем заставодержателю в
заставу майнових прав (прав вимоги) на
отримання платежів як таких, що існують
на момент укладення цього договору
(підтверджуються видатковим
накладними, перелік яких наведено в
додатку №1 до цього договору), так і тих,
що можуть виникнути в майбутньому, які
належать та/або належатимуть до
виплати заставодавцю відповідно до
договору поставки №13/07/10 від 13.07.2010р..

22.08.2011р. постійно діючим Третейським
судом при асоціації Українських банків
прийнято рішення у справі № 787/11 за
позовом ПАТ "Міжнародний інвестиційний
банк" до ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський" за участю третьої особи
ТОВ "Виробниче підприємство "Надія-В"
про звернення стягнення на предмет
застави, яким вирішено перевести на ПАТ
"Міжнародний інвестиційний банк"
заставлені майнові права, а саме право
грошової вимоги, що випливає з договору
поставки №13/07/10 від 13.07.2010р. у розмірі
228887,24грн. (а.с.95-98,т.5).

Дане рішення скріплено підписом голови
постійно діючого Третейського суду при
асоціації Українських банків та
печаткою суду.

Згідно ч.10 ст.38 Закону України "Про
третейські суди", обставини,
встановлені рішенням третейського
суду, підлягають обов'язковому
доказуванню при розгляді цивільних,
господарських та інших справ, в яких
беруть участь ті самі особи або особа,
стосовно якої встановлені ці
обставини.

Місцевий господарський суд оглянувши
рішення третейського суду від 22.08.2011р.,
дійшов висновку, що наведені в ньому
обставини відповідають матеріалам
справи та за цим рішенням ПАТ
"Міжнародний інвестиційний банк" набув
прав нового кредитора у зобов'язаннях,
що випливають з договору поставки
№13/07/10 від 13.07.2010р. за не виконання умов
якого судом прийнято рішення від
21.04.2011р. у справі №6/19/2011/5003 про
стягнення боргу в сумі 228887,24грн. з ТОВ
"Виробниче підприємство "Надія-В" на
користь ЗАТ "Консервний завод
"Кодимський".

Крім того, про законність та
правомірність даного рішення
третейського суду зазначено і в
рішенні господарського суду Одеської
області від 20.01.2014р. у справі №916/174/13-г,
яке залишено без змін судами
апеляційної та касаційної інстанції.

Отже, враховуючи вищевказане, а також
те, що право грошової вимоги за
договором поставки №13/07/10 від 13.07.2010р.
перейшло до ПАТ "Міжнародний
інвестиційний банк" колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інтсанції про заміну сторони у справі
ЗАТ "Консервний завод "Кодимський" на
ПАТ "Міжнародний інвестиційний банк".

Згідно ч.5 ст.8 Закону України "Про
виконавче провадження", у разі вибуття
однієї із сторін державний виконавець
з власної ініціативи або за заявою
сторони, а також сама заінтересована
сторона мають право звернутися до суду
із заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Як встановив місцевий господарський
суд, супровідним листом №5933/03-23/02 від
20.06.2012р. відділом ДВС Вінницького РУЮ до
господарського суду Вінницької
області надійшов оригінал наказу суду
від 29.08.2011р. у справі №6/19/2011/5003.

23.08.2012р. заступником начальника відділу
ДВС Вінницького РУЮ на підставі п.4 ч.1
ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче
провадження" прийнято постанову про
закінчення виконавчого провадження
щодо виконання наказу господарського
суду Вінницької області від 29.08.2011р. у
справі №6/19/2011/5003 в зв'язку із
залишенням в силі постановою Вищого
господарського суду України від
09.07.2012р. ухвали господарського суду
Вінницької області від 26.01.2012р. про
визнання вказаного наказу таким, що не
підлягає виконанню по даній справі
(а.с.278,т.4).

Враховуючи вище вказане, колегія судді
погоджується з висновком суду першої
інстанції про часткове задоволення
заяви Публічного акціонерного
товариства "Міжнародний інвестиційний
банк" №1077/ІІ від 22.04.2014р. про перегляд
вказаної вище ухвали суду за
нововиявленими обставинами в частині
заміни сторони в даній справі ЗАТ
"Консервний завод "Кодимський" на ПАТ
"Міжнародний інвестиційний банк", в
зв'язку з чим стягувачем за наказом
суду від 29.08.2011р. виступає ПАТ
"Міжнародний інвестиційний банк" з
направленням оригіналу наказу
господарського суду Вінницької
області від 29.08.2011р. у справі №6/19/2011/5003
стягувачу - ПАТ "Міжнародний
інвестиційний банк" для пред'явлення до
виконання.

Згідно вимог ст.33
Господарського-процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку, що вимоги вказані у заяві
Публічного акціонерного товариства
"Міжнародний інвестиційний банк"
№1077/ІІ від 22.04.2014р. про перегляд ухвали
господарського суду Вінницької
області від 26.01.2012р. у справі № 6/19/2011/5003
є обґрунтованими, а тому підлягають
частковому задоволенню.

Водночас доводи скаржника в
апеляційній скарзі зводяться до
переоцінки зібраних по справі доказів
та вільному трактуванню норм
процесуального законодавства.

При цьому, інші доводи Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В", наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, наведеним вище, а
тому відсутні підстави для її
задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала
господарського суду Вінницької
області від 27.05.2014р. у справі №6/19/2011/5003
прийнята з повним з'ясуванням всіх
обставин, що мають значення для справи,
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому відсутні
підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Вінницької області від 27.05.2014р. у справі
№6/19/2011/5003 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В",
с.Лука-Мелешківська, Вінницького
району, Вінницької області - без
задоволення.

2. Справу №6/19/2011/5003 повернути до
господарського суду Вінницької
області.

Головуючий суддя
Павлюк І. Ю.

Суддя
Гудак А.В.

Суддя
Миханюк М.В.

Віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (66000, Одеська область,
Кодимський район, м.Кодима,
вул.Чкалова, 1);

3,4 - відповідачу (23234, Вінницька область,
Вінницький район, с.Лука-Мелешківська,

вул.Щорса, 3а;

21027, м.Вінниця,
вул.Калецька, 53, офіс 428);

5 - заявнику: ПАТ "Міжнародний
інвестиційний банк" (01015, м.Київ,
вул.Лаврська, 16),

6 - в наряд.