ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.
Справа № 911/2190/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лутак Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автокард»до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про
стягнення 4 377, 03 грн.за участю
представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з'явилися

суть спору:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 4 377, 03 грн. заборгованості
за договором № АК 7026 від 22.10.2013 р., з
яких: 4 091, 30 грн. - основного боргу, 128, 63
грн. - пені, 22, 10 грн. - 3 % річних та 135, 00
грн. - інфляційних втрат. Крім того,
позивач просить покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1 827, 00 грн. та оплату
витрат за послуги адвоката у розмірі 1
500, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань щодо сплати за
переданий товар та надані послуги.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 06.06.2014 р. порушено
провадження у даній справі та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 10.07.2014 р.

09.07.2014 р. через канцелярію
господарського суду від позивача
надійшло клопотання про зменшення
розміру позовних вимог б/н від 09.07.2014 р.
(вх. № 13391/14 від 09.07.2014 р.), з якого
вбачається, що у зв'язку зі сплатою
відповідачем суми основного боргу,
позивач зменшив свої позовні вимоги та
просить стягнути з відповідача 1 785, 73
грн., з яких: 128, 63 грн. - пені, 22, 10 грн. - 3 %,
135, 00 грн. - інфляційних втрат та 1 500,00
грн. - послуги адвоката, а також
покласти на відповідача судові витрати
у вигляді судового збору у розмірі 1 827,
00 грн.

Суд, в порядку ст. 22 Господарського
процесуального кодексу, прийняв
вищезазначене клопотання про
зменшення розміру позовних вимог до
розгляду.

До господарського суду Київської
області від позивача надійшло
клопотання б/н від 09.07.2014 р. (вх. № 133/14
від 09.07.2014 р.), до якого додано
витребувані судом документи.

Присутній у судовому засіданні 10.07.2014 р.
представник позивача надав оригінал
довідки з установи банку вих. № 19-3-1/3429
ГЗРД від 08.07.2014 р. (вх. № 13490/14 від 10.07.2014
р.) та подав клопотання про продовження
строку розгляду спору, передбаченого ч.
1 ст. 69 Господарського процесуального
кодексу України (вх. № 13487/14 від 10.07.2014
р.).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.07.2014 р. продовжено строк
розгляду спору у справі № 911/2190/14 на
п'ятнадцять днів та відкладено розгляд
справи на 18.08.2014 р. у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представника відповідача та
невиконанням ним вимог суду.

14.08.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшло клопотання б/н
від 13.08.2014 р. (вх. № 16542/14 від 14.08.2014 р.) про
зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якого позивачем змінено
період нарахування штрафних санкцій, у
зв'язку з чим позивач просить стягнути
з відповідача 1 741, 92 грн., з яких: 74, 55 грн.
- пені, 11, 90 грн. - 3 % річних, 155, 47 грн. -
інфляційних втрат та 1 500, 00 грн. -
послуги адвоката, а також покласти на
відповідача судові витрати у вигляді
судового збору у розмірі 1 827, 00 грн.

Суд, в порядку ст. 22 Господарського
процесуального кодексу, прийняв
вищезазначене клопотання про
зменшення розміру позовних вимог до
розгляду.

Таким чином, судом розглядаються
вимоги про стягнення з відповідача 241, 92
грн. заборгованості за договором № АК
7026 від 22.10.2013 р., з яких: 74, 55 грн. - пені, 11,
90 грн. - 3 % річних та 155, 47 грн. -
інфляційних втрат. Крім того, судом
розглядаються вимоги позивача щодо
покладення на відповідача витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 827, 00
грн. та оплату витрат за послуги
адвоката у розмірі 1 500, 00 грн.

Присутній у судовому засіданні 18.08.2014 р.
представник позивача повністю
підтримав заявлені позовні вимоги, з
урахуванням поданих ним клопотань про
зменшення розміру позовних вимог, і
просив суд їх задовольнити з підстав
викладених у позові.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час, дату і місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву не
надав, про причини неявки суд не
повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті та зважаючи на
обмежені ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України строки
вирішення спору, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи відповідно до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України за відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.08.2014 р.,
відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, присутнього у судовому
засіданні, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

22.10.2013 р. між сторонами укладено договір
№ АК 7026, за умовами якого позивач від
свого імені, за дорученням та за
рахунок відповідача, за винагороду
придбаває в торгових точках
нафтопродукти, інші товари та
додаткові сервіси (далі-товари) для
забезпечення автотранспортних засобів
відповідача на території України, а
відповідач отримує товари у торгових
точках відповідно до умов договору й
додатків до нього з використанням
пластикових карток, що видані
позивачем відповідачу, а також оплачує
товари та послуги в порядку та на
умовах, передбачених договором та
додатками до нього.

Відповідно до п. 1.3 договору позивач
надає відповідачу послуги, що
включають: організацію технологічного
процесу відпуску товарів відповідачу в
торгових точках; організацію процесу
обробки та обліку кількості товарів,
отриманих відповідачем у торгових
точках; персоналізацію, видачу,
активацію, заміну, вилучення та облік
карток; надання відповідачу інформації
про операції, що виконані з
використанням карток, а також
документів бухгалтерського та
податкового обліку.

Згідно з п. 2.1 договору відповідач
перераховує на банківський рахунок
позивача кошти за товари та послуги у
розмірі та на умовах, обумовлених
сторонами в цьому розділі договору та у
додатку № 2 до цього договору. Датою
платежу відповідача за договором є
дата зарахування коштів на банківський
рахунок позивача.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
вартість отриманих відповідачем
товарів обліковується позивачем на
підставі отриманої від торгових точок
документальної та технологічної
інформації за операціями відповідача.

Відповідно до п. 2.3 договору ціни на
товари відповідають поточним
готівковим/безготівковим роздрібним
цінам торгових точок. Відповідач не має
права використовувати або надавати для
розрахунків за договором ціни,
отримані в організаціях, що не є
сторонами цього договору.

Згідно з п. 2.4 договору первісними
документами за цим договором є звіт
комісіонера та акт (п. 2.5 цього
договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що
звітний період за цим договором -
місяць. Сторони щомісяця здійснюють
приймання-передачу товарів та послуг, а
також звіряння взаєморозрахунків у
наступному порядку: позивач до
десятого числа кожного місяця,
наступного за звітним, надає
відповідачу на умовах п. 3.2.3 цього
договору акт приймання-передачі
товарів та послуг і звіт комісіонера;
відповідач зобов'язаний підписати і
повернути позивачу один підписаний
оригінал акту приймання-передачі
товарів та послуг до двадцятого числа
місяця, наступного за звітним; у
випадку неповернення (несвоєчасного
повернення) підписаного акту
приймання-передачі товарів та послуг,
за відсутності письмової мотивованої
відмови відповідача від його
підписання, такий акт вважається
беззаперечно визнаним відповідачем,
товари та послуги вважаються
прийнятими відповідачем в повному
обсязі, на зазначену в акті суму, а звіт
комісіонера затвердженим відповідачем
без жодних зауважень.

Відповідно до п. 2.7 договору на кожного
клієнта заводяться Реєстр операції
(далі - «РО»), в якому фіксуються обсяги
отриманих товарів і послуг, а також
платежі сторін за цим договором.

Згідно з п. 3.1 договору відповідач
зобов'язаний вчасно здійснювати
платежі за цим договором.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що
позивач має право: вимагати від
відповідача відшкодування всіх сум
заборгованості, що виникли унаслідок
використання картки з порушенням умов
цього договору; виставляти відповідачу
рахунки на оплату за товари та послуги.

Відповідно до п. 5.2 договору у разі
порушення термінів оплатили
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на момент виникнення
заборгованості, від суми виниклої
заборгованості за кожний день
прострочення платежу. Моментом
виникнення заборгованості вважається
перше число місяця, наступного за
звітним періодом, протягом якого
виникла заборгованість.

Згідно з п. 8.1 договору цей договір
набуває чинності з моменту підписання
його сторонами і діє до закінчення
терміну дії останньої виданої
(додатково отриманої або заміненої) або
активованої для використання за цим
договором картки, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
виконання сторонами зобов'язань за цим
договором.

Разом з тим, 22.10.2013 р. між сторонами було
укладено угоду про вартість послуг
компанії й умов платежу, що є додатком
№ 2 до договору № АК 7026 від 22.10.2013 р., за
умовами якої визначено найменування
послуги, вартість за кожну картку, а
також нижченаведене.

Відповідно до п. 2 угоди оплата послуг
здійснюється відповідачем на
банківський рахунок позивача на
підставі виставлених рахунків не
пізніше 3-х робочих днів з дати
виставлення відповідного документа.

Згідно з п. 5 угоди оплата за товари
проводиться відповідачем на підставі
рахунків, які позивач виставляє
відповідачу двічі на тиждень
(понеділок та четвер) факсом або e-mail.
Виставлений рахунок вважається
отриманим відповідачем, за винятком
випадків, коли відповідач доведе інше.
Оригінали виставлених рахунків
позивач надсилає відповідачу щомісяця.
Оплату має бути здійснено відповідачем
у повному обсязі не пізніше 3 робочих
днів, включаючи дату виставлення
рахунку.

Пунктом 6 угоди передбачено, що у
випадку неодержання рахунку
відповідач має право виконувати
платежі за цим договором на підставі
будь-якої інформації, отриманої від
позивача, у тому числі виписки з РО
відповідача, акту, звіту комісіонера,
отриманих від позивача даних про
залишки коштів, перерахованих
відповідачем на банківський рахунок
позивача, а також цього договору.

На умови виконання договору позивачем
були надані відповідачу товари та
послуги за період з жовтня 2013 року по
квітень 2014 року на загальну суму 17 512, 00
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі товарів та послуг і
звірки розрахунків за нафтопродукти та
послуги за договором № АК 7026 від 22.10.13
р., а саме: актом від 31.10.2013 р. на суму 0, 80
грн., актом від 30.11.2013 р. на суму 8 019, 90
грн., актом від 31.12.2013 р. на суму 9 491, 30
грн., актом від 31.03.2014 р. на
заборгованості 6 091, 30 грн., актом від
30.04.2014 р. на суму заборгованості 4 091, 30
грн., а також витягами з реєстру
операцій за договором № АК 7026 від 22.10.2013
р. Копії зазначених документів
залучені до матеріалів справи,
оригінали у судовому засіданні
оглянуті.

Таким чином, з вищезазначених
документів та наявних у матеріалах
справи доказів вбачається, що у
відповідача станом на 04.05.2014 р. виникла
заборгованість перед позивачем за
наданні товари і послуги у розмірі 4 091,
30 грн., що і стало підставою для
звернення останнього з позовом до суду.

Як зазначалося вище, відповідач у
процесі розгляду даної справи сплатив
суму основного боргу, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи банківською випискою, у зв'язку
з чим позивачем було зменшено свої
позовні вимоги на 4 091, 30 грн.

Разом з тим, позивач, у зв'язку з
порушенням відповідачем строків
виконання грошового зобов'язання
просить стягнути з останнього 74, 55 грн. -
пені, 11, 90 грн. - 3 % річних та 155, 47 грн. -
інфляційних втрат, а також покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1 827, 00 грн. та оплату
витрат за послуги адвоката у розмірі 1
500, 00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вказані вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу
України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає,
що кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 253 Цивільного кодексу України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Враховуючи те, що відповідач порушив
строки оплати за отримані товари та
послуги, встановлені договором,
позивач просить суд, на підставі п. 5.2
договору, стягнути з відповідача пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на момент виникнення
заборгованості, від суми виниклої
заборгованості за кожний день
прострочення платежу, яка за
розрахунком позивача складає 74, 55 грн.
за період 01.05.2014 р. по 04.06.2014 р.

Пунктом 5.2 договору також передбачено,
що моментом виникнення заборгованості
вважається перше число місяця,
наступного за звітним періодом,
протягом якого виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Здійснений позивачем розрахунок пені,
перевірений судом, є арифметично
вірним, відповідає вказаним вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимоги в цій частині позову
підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що відповідач
порушив строки виконання грошового
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за отримані ним товар та
послуги в строк встановлений
договором, позивач просить суд
стягнути з відповідача 3 % річних та
інфляційні втрати з простроченої суми
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з
простроченої суми за період з 01.05.2014 р.
по 04.06.2014 р. складають - 11, 90 грн., а
інфляційні втрати з простроченої суми
за період з 01.05.2014 р. по 04.06.2014 р.
складають - 155, 47 грн.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних,
зроблений позивачем, та встановлено, що
він є арифметично невірним.

Таким чином, за розрахунком суду,
зробленим за заявлений позивачем
період, 3 % річних підлягають частковому
задоволенню, а саме у розмірі 11, 77 грн.

Також, судом перевірено здійснений
позивачем розрахунок інфляційних
втрат, за заявлений ним період, та
встановлено, що він є арифметично
вірним, відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимоги в цій частині позову
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню, а саме у розмірі 241, 79 грн.,
з яких: 74, 55 грн. - пені, 11, 77 грн. - 3 %
річних та 155, 47 грн. - інфляційних втрат.

Крім того, позивач просить покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1 827, 00 грн. та витрати в
частині оплати послуг адвоката у
розмірі 1 500, 00 грн.

Згідно з ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що витрати, які підлягають
сплаті за послуги адвоката,
визначаються у порядку, встановленому
Законом України «Про адвокатуру».

В розумінні даних статей судовими
витратами є лише оплата тих послуг, які
надаються адвокатами, що відповідають
вимогам ст. 6 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
та здійснюють свою діяльність у
організаційних формах, зазначених у
ст.ст. 4, 13, 14, 15 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» адвокатська діяльність
здійснюється на підставі договору про
надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують
повноваження адвоката на надання
правової допомоги, можуть бути: 1)
договір про надання правової допомоги;
2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автокард» (надалі -
клієнт) та адвокатом ОСОБА_2 (надалі -
адвокат) 02.06.2014 р. укладено договір про
надання правової допомоги № 02/06, за
умовами якого адвокат надає усіма
законними методами та способами
правову допомогу клієнту у справі про
стягнення заборгованості з
урахуванням штрафних санкцій з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по
договору № АК 7026 від 22.10.2014 р., що
укладений між клієнтом та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1.

Відповідно до п. 4.1 договору на
визначення розміру гонорару адвоката
впливають строки та результати
вирішення спірних правовідносин,
ступінь важкості справи, обсяг
правових послуг, необхідних для
досягнення бажаного результату та
належного виконання окремих доручень
клієнта. Обсяг правової допомоги
враховується при визначені
обґрунтованого розміру гонорару.

Згідно з п. 4.2 договору гонорар адвоката
згідно даного договору складає 1 500, 00
грн., з яких: 500, 00 грн. - підготовка
позовної заяви та її подання до
господарського суду Київської області;
1 000, 00 грн. - представництво інтересів
клієнта в судовому процесі.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що цей
договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє до « 22» травня 2015
року.

Відповідно до платіжного доручення №
720 від 03.06.2014 р. позивач перерахував на
рахунок ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1 500,
00 грн. у якості оплати згідно договору
про надання правової допомоги № 02/06 від
02.06.2014 р.

У матеріалах справи міститься копія
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № НОМЕР_2,
виданого на підставі рішення Київської
обласної
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 29.06.2010 р. № 2-22-3 на ім'я
ОСОБА_2, копія ордеру на надання
правової допомоги Товариству з
обмеженою відповідальністю «Автокард»
серія КВ № 088569 від 02.06.2014 р. та
довіреність від 01.04.2014 р., видана
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автокард» на
представництво його інтересів ОСОБА_2.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи адвокат ОСОБА_2 приймала участь
у судових засіданнях 10.07.2014 р. та 18.08.2014
р. у якості представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автокард», надавала усні пояснення та
відповідні заяви.

Пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи те, що
позивачем надано договір про надання
правової допомоги адвокатом ОСОБА_2 та
довіреність на представництво його
інтересів у суді, підтверджено
правовий статус адвоката, якому
здійснено оплату, зважаючи на
наявність доказів фактичного
перерахування йому коштів на підставі
договору, господарський суд дійшов
висновку про кваліфікацію зазначених
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автокард» судових
витрат у розмірі 1 500, 00 грн. в якості
витрат на оплату послуг адвоката в
розумінні ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України.

Формою винагороди адвоката за
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
клієнту є гонорар, який повинен бути
законним за формою і порядком внесення
і розумно обґрунтованим за розміром.
Фактори, які можуть бути враховані при
визначенні обґрунтованого розміру
гонорару визначені, зокрема, ст. 28
Правил адвокатської етики.

При вирішенні питання про розмір суми,
яка підлягає відшкодуванню стороні за
послуги адвоката, має бути врахована як
ціна позову, яку вказав позивач у
позовній заяві, так і критерії
об'єктивного визначення розміру суми
послуг адвоката.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
при встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову. У зв'язку з
цим суд з урахуванням конкретних
обставин, зокрема ціни позову, може
обмежити даний розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Позивачем не надано суду доказів, які
підтверджують розумність витрат на
послуги адвоката та вартість почасової
оплати послуг адвоката.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги
предмет позовних вимог,
співрозмірність його із розміром
адвокатських витрат, які відповідач
зобов'язаний відшкодувати, та зважаючи
на дії відповідача по сплаті суми
основного боргу після подання
адвокатом позовної заяви до суду, суд
дійшов до висновку про часткове
покладення на відповідача понесених
позивачем витрат на оплату послуг
адвоката у розмірі 750, 00 грн.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір, відповідно приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається судом на
відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Автокард»
задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (08720, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Автокард»
(04086, місто Київ, Шевченківський район,
провулок Чаплигіна, будинок 21,
ідентифікаційний код - 37405808) 74 (сімдесят
чотири) грн. 55 коп. - пені, 11 (одинадцять)
грн. 77 коп. - 3 % річних, 155 (сто п'ятдесят
п'ять) грн. 47 коп. - інфляційних втрат, 750
(сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. - витрат на
оплату послуг адвоката та 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Видати накази після набрання
судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України та може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Повне рішення складено: 05.09.2014 р.

Суддя
Т.В. Лутак