ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа № 915/1209/14

м.
Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача -
Котенка О.О. дов. № 01/53 - 209 від 27.12.2013

за участю представника відповідача -
Чабан Л.А. дов. № 1 від 19.08.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Миколаївобленерго", 54017,
м.Миколаїв, вул. Громадянська, 40

До відповідача: Комунального
підприємства "Веселинівський
водоканал"

57001, Миколаївська область,
Веселинівський район, смт. Веселинове,
вул. Київська, 104

про: стягнення з відповідача 2655,64 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Миколаївобленерго" звернулось до
господарського суду з позовними
вимогами про стягнення з Комунального
підприємства "Веселинівський
водоканал" пені за несвоєчасне
погашення заборгованості в розмірі 588,82
грн., 3% річних від суми заборгованості в
розмірі 939,81 грн., та інфляційні в
розмірі 1127,01 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача та
представника відповідача
господарський суд, дійшов висновку що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного:

03.12.2007 року між ВАТ ЕК
«Миколаївобленерго» правонаступником
якого є ПАТ "Миколаївобленерго" в особі
Веселинівського району та Комунальним
підприємством "Веселинівський
водоканал" було укладено договір про
постачання електричної енергії № 49/327
(Далі - Договір) у відповідності до умов
якого постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 22,5 кВт., а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору. Точка продажу електричної
енергії по кожному об'єкту споживача
визначається додатком № 8 "Акт
розмежування балансової належності
електромереж та експлуатаційної
відповідальності сторін". (п. 1
Договору).

Пунктом 2.1 Договору зазначено, що під
час виконання умов цього договору, а
також вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією
(ПКЕЕ), затверджених в установленому
порядку.

У відповідності до п. 2.3.3 та п. 2.3.4
Договору, відповідач зобов'язується
оплачувати позивачеві вартість
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього Договору та додатків № 10
«Порядок розрахунків» та № 4 «Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії». Здійснювати
оплату за перетікання реактивної
електричної енергії між
електромережею постачальника та
електроустановками споживача згідно з
додатком № 5 «Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії».

Згідно з п. 1 додатку № 10 до Договору
«Порядок розрахунків», - розрахунковим
вважається період з 30 числа місяця до
такого ж числа наступного місяця.
Покази розрахункових засобів обліку
відповідно до переліку об'єктів
споживача і точок комерційного обліку
фіксуються споживачем на звітну дату
кожного місяця та оформлюються "Актом
про використану електричну енергію" по
наведеному у Додатку № 4 зразку у 2-х
примірниках по одному для кожної
сторони. Розрахунки за електричну
енергію проводяться споживачем
виключно грошовими коштами на поточний
рахунок із спеціальним режимом
використання постачальника. За дату
оплати приймається дата зарахування
коштів на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника або дата внесення
споживачем готівки в касу
постачальника. (а.с. 24).

Пунктом п. 4.2.1 Договору, передбачена
відповідальність споживача за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з
порушенням термінів, визначених
додатком № 10 «Порядок розрахунків»,
споживач сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України за кожний
день прострочення платежу, враховуючи
день фактичної оплати, 3% річних та
індекс інфляції. Сума зазначених
нарахувань вказується у окремих
розрахункових документах.

Позивач у позовній заяві зазначає, що
відповідачем була несвоєчасно
проведена оплата за активну електричну
енергію за період з серпня 2012 року по
червень 2014 року, тому позивачем була
нарахована відповідачу пеня за
несвоєчасно сплачені рахунки в розмірі
588,82 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання за вимогою
кредитора, зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення.

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті за спожиту
активну електричну енергію позивачем,
згідно наданого до суду розрахунку
були нараховані 3% річних у розмірі 939,81
грн. інфляційні в розмірі 1127,01 грн.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує у повному обсязі, вказує на
те, що порушення прав позивача не було
оскільки листом № 01/31 - 4088 від 14.07.2014 р.
ПАТ «Миколаївобленерго» надало
Комунальному підприємству
"Веселинівський водоканал" відстрочку
на оплату заборгованості до 22.08.2014 року
на загальну суму 19449,60 грн., в тому числі
по активній електроенергії - 12565,03 грн.,
пені - 4173,35 грн., інфляції - 1803,51 грн., 3%
річних - 907,71 грн. Також, зазначає, що
21.08.2014 року свої зобов'язання щодо
сплати штрафних санкцій відповідачем
було виконано, що підтверджує
платіжним дорученням № 497 від 21.08.2014р.

Позивач у судовому засіданні 28.08.2014р.
підтвердив факт надання відстрочки
відповідачу щодо сплати
заборгованості на загальну суму 19449,60
грн., в тому числі по активній
електроенергії - 12565,03 грн., пені - 4173,35
грн., інфляції - 1803,51 грн., 3% річних - 907,71
грн. та підтвердив факт сплати
відповідачем пені у розмір 588,82 грн.,
інфляції у розмірі 1127,01 грн., 3% річних у
розмірі 939,81 грн. в строк наданий ПАТ
«Миколаївобленерго» згідно листа №
01/31-4088 від 14.07.2014р..

Отже, наданням відповідачу відстрочки
до 22.08.2014 року щодо сплати основної
заборгованості в розмір 12565,03 грн., пені
- 4173,35 грн., інфляції - 1803,51 грн., 3% річних -
907,71 грн., ПАТ "Миколаївобленерго"
фактично погодило споживачу новий
термін їх сплати, однак до його
закінчення (22.08.2014) звернулось з позовом
до суду.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом

Порядок захисту порушеного права для
суб'єктів господарювання встановлено,
у ст.1 ГПК України, згідно з якою
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно із
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Отже, право на звернення до суду
виникає в момент коли у юридичної особи
або суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи порушено їх
права і тільки в цьому випадку їх права
можуть бути захищені судом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
права позивача щодо стягненн штрафних
санкцій на дату подання позову (31.07.2014)
не були порушені, оскільки позивач
самостійно надав відповідачу
відстрочку сплати заборгованості
боргу до 22.08.2014р., тобто до цієї дати
право вимоги у позивача не виникло, а
відповідно із цим і об'єктивне право на
подання позову за цими вимогами.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України
визначено, що - суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог
відмовлено, то судові витрати
підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р
І Ш И В:

1. В задоволенні позову
відмовити.

Повний текст рішення складено
02.09.2014 року.

Суддя
Н.О. Семенчук