ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2014
Справа №917/878/14

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрхлібдар плюс",
вул. Б.Хмельницького, 34, кв. 63, м. Полтава,
Полтавська область, 36037

про стягнення грошових коштів.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, посв. адвоката
НОМЕР_2,

від відповідача: не з'явились.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
договором купівлі-продажу №10/10-13 від
03.10.2013 в розмірі 79 613,53 грн., з яких: 37 800,00
грн. - основний борг, 39 501,00 грн. - пеня, 1
663,20 грн. - інфляційні нарахування, 649,33
грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 15 травня 2014
року порушено провадження у справі
№917/878/14 та призначено до розгляду в
засіданні на 03.06.2014 на 10:00 год. у
приміщені господарського суду
Полтавської області.

Розгляд справи неодноразово
відкладався у зв'язку із неявкою
відповідача та необхідністю
витребування додаткових документів.
Ухвалою господарського суду від 10.07.2014
на підставі клопотання позивача
продовжено строк вирішення спору в
порядку статті 69 ГПК України.

Позивач в обґрунтування позову вказує,
що відповідач не виконав належним
чином свої зобов'язання по оплаті за
поставлений товар, внаслідок чого
утворилась заборгованість.

Позивач через канцелярію суду надав
клопотання в порядку статті 22 ГПК
України про зменшення розміру позовних
вимог в частині стягнення пені (вх. 8639
від 07.07.2014), в якому просить стягнути з
відповідача 2 840,68 грн. - пені, в іншій
частині позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Крім того, позивачем
заявлено до стягнення 7 000,00 грн. витрат
на правову допомогу.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ
від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір.

З урахуванням поданого клопотання про
зменшення розміру позовних вимог,
судом розглядаються вимоги про
стягнення 37 800,00 грн. - основний борг, 2
840,68 грн. - пеня, 1 663,20 грн. - інфляційні
нарахування, 649,33 грн. - 3% річних.

Відповідач представництво у судове
засідання втретє не забезпечив, вимог
суду не виконав, причин щодо цього суду
не повідомив. Останній відповідно до
пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" за місцезнаходженням
згідно даних Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців був належним чином
та завчасно повідомлений про дату, час
і місце проведення судових засідань, а
також про покладені на нього обов'язки,
про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (ратифікована Законом України
від 17.07.1997 №475/97-ВР) щодо права кожного
на розгляд його справи упродовж
розумного строку, закінчення
встановленого статтею 69 ГПК України
строку вирішення спору, спір
розглядається за наявними матеріалами
відповідно до статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив:

3 жовтня 2013 року між Суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_1 (надалі - Позивач,
Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрхлібдар плюс"
(надалі - Відповідач, Покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
№10/10-13 (надалі - Договір).

При цьому сторони узгодили наступне:

- цей Договір є Договором
купівлі-продажу сільськогосподарської
машини ОВС-25 у кількості - 1 шт., по ціні
75600 грн., без ПДВ (п. 1.1 Договору);

- Покупець зобов'язується здійснити
попередню оплату згідно виписаного
рахунку-фактури, а Продавець
зобов'язується поставити товар на
умовах цього Договору (п. 1.2 Договору);

- Продавець зобов'язується передати
разом із майном усю документацію на це
майно, а також забезпечити Покупцю
безперешкодний вступ у права власника
(п. 2.1 Договору);

- Продавець гарантує якість і
збереження товару з моменту оплати до
моменту отримання його Покупцем (п. 2.2
Договору);

- загальна сума Договору складає: 75600
грн., прописом (сімдесят п'ять тисяч грн.
00 коп. ) (п. 3.1 Договору);

- оплата за цим Договором проводиться
поетапно в гривнях шляхом перерахунку
грошових коштів: перший платіж в
розмірі 10000 грн. 00 коп. - протягом 3
банківських днів з дня виписки рахунку,
суму в розмірі 65000 грн. 00 коп. - протягом
30 календарних днів з дня виписки
рахунку (п. 3.2 Договору);

- за невиконання зобов'язань,
установлених п. 3.2 цього Договору, винна
сторона виплачує іншій стороні пеню в
розмірі 0,5% від суми заборгованості за
кожен прострочений день, що не звільняє
її від виконання свої обов'язків по
договору (п. 7.1 Договору);

- при односторонній не обґрунтованій
відмові від виконання своїх обов'язків,
протягом дії даного договору, винна
сторона відшкодовує всі завдані збитки
(п. 7.2 Договору);

- жодна із сторін не має права
передавати свої права і обов'язки,
передбачені цим Договором, третім
особам без письмової згоди іншої
сторони (п. 7.3 Договору);

- цей Договір складено у двох
оригінальних примірниках, що мають
однакову юридичну чинність, по одному
для кожної зі сторін (п. 9.1 Договору);

- у випадках, не передбачених Договором,
сторони керуються чинним цивільним
законодавством (п. 9.2 Договору).

Позивач на виконання умов вказаного
Договору поставив, а Відповідач
прийняв Сільськогосподарську
(зерноочисну) машину ОВС-25, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи:

- довіреністю №175 від 03.10.2013 року (а.с. 19);

- видатковою накладною №292 від 03.10.2013
року (а.с. 20);

- актом приймання - передачі обладнання
від 03.10.2013 року (а.с. 21).

На підставі вказаного Відповідачу було
виставлено рахунок №35 від 03.10.2013 (копія
в матеріалах справи).

Позивач зазначив, що Відповідач
(покупець) частково та несвоєчасно
виконав перед Позивачем свої
зобов'язання за Договором, а саме:
переший платіж за поставлений товар в
розмірі 37 800,00 грн., сплатив лише 03.12.2013
року, тобто через два місяці з дня
виписки рахунку - фактури №35 від 03.10.2013
року. При цьому іншу частину суми за
поставлений товар в розмірі 37 800, 00 грн.,
на день звернення до суду Відповідач не
сплатив.

Вважаючи свої права порушеними,
Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з Відповідача
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання останнім умов
укладеного між сторонами Договору 10/10-13
від 03.10.2013, яка складається з: 37 800, 00 грн.
основний борг, 2 840,68 грн. пеня, 1 663,20 грн.
інфляційні втрати, 649,33 грн. 3% річних.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до вимог статті 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
купівлі-продажу.

Відповідно статті 655 Цивільного
Кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст.
692 Цивільного Кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (статті 612 Цивільного
кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконував
зобов'язання за вищезазначеним
Договором щодо здійснення ним поставки
електричної енергії. Відповідач в
порушення прийнятих на себе
зобов'язань за вказаним Договором та
приписів статті 692 Цивільного кодексу
України не оплатив отриманий товар
(електричну енергію) у встановлені у
Договорі строки, заборгованість
останнього на момент подання позову та
розгляду даної справи складає 37 800, 00
грн..

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з
Відповідача 37 800, 00 грн. основного боргу
підтверджені документально та нормами
матеріального права, Відповідачем не
спростовані, а тому в цій частині
підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно з ч. 1
статті 548 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язань відповідно до статей 546, 549
Цивільного кодексу України та статті 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України. Відповідно до
статті 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Здійснивши перевірку наданого
Позивачем розрахунку позовних вимог
щодо стягнення з Відповідача 2 840,68 грн.
пені за період з 03.11.2013 по 01.05.2014, 1 663,20
грн. інфляційних втрат за період з
листопада 2013 по березень 2014 (включно),
649,33 грн. трьох процентів річних з 03.11.2013
по 01.05.2014, суд дійшов висновку, що розмір
вимог Позивача в цій частині є вірним, а
тому підлягають задоволенню.

Відповідач не скористався наданим йому
правом на судовий захист, обставин, на
які посилається Позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог не
спростував.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та задовольняє їх в повному
обсязі.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої
статті 129 Конституції України та статей
33, 34 Господарського процесуального
кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір, згідно статті 49 ГПК
України, покладається на Відповідача.

Щодо понесених Позивачем витрат з
оплати послуг адвоката суд виходив з
наступного.

Згідно з частиною першою статті 44 ГПК
України судові витрати складаються з
судового збору, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Витрати,
що підлягають сплаті за послуги
адвоката, визначаються в порядку,
встановленому Законом України "Про
адвокатуру" (ч. 3 ст. 48 ГПК України). В
розумінні даних статей судовими
витратами є лише оплата тих послуг, які
надаються адвокатами, що відповідають
вимогам статті 2 Закону та здійснюють
свою діяльність у організаційних
формах, зазначених у статті 4 цього
Закону. Відповідно до статті 12 Закону
України "Про адвокатуру" (в редакції,
чинній на час винесення рішення) оплата
праці адвоката здійснюється на
підставі угоди між громадянином чи
юридичною особою і адвокатським
об'єднанням чи адвокатом.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.04.2014 між Позивачем та адвокатом
ОСОБА_2 було укладено договір №5079 про
надання правової допомоги (витяг з
договору а.с. 12), оплата послуг в сумі 7
000,00 грн. підтверджується квитанцією №
3371 від 24.04.2014 за надання позову та
супроводження справи в господарському
суді (а.с.26), ордер НОМЕР_3 від 24.04.2014 (а.с.
11). Вказані документи підтверджують
факт надання відповідних послуг
адвокатом Позивачу у зв'язку зі спором,
який виник з Відповідачем.

На підставі аналізу обсягу необхідних
та фактичних зусиль для вирішення
спору сторін у даній справі, виходячи з
вимог розумності та справедливості,
врахувавши обставини справи, якість
підготовки позовних матеріалів
(повернення даної позовної заяви
ухвалою суду від 13.05.2014 на підставі п. 6
ч. 1 статті 63 ГПК України при первісній
подачі; помилки при здійсненні
розрахунку пред'явленої до стягнення
суми пені - ухвалою суду про порушення
провадження зобов'язано Позивача
надати розрахунок пені відповідно до
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" №543/96-ВР, що надало змогу
адвокату здійснити перерахунок та
подати заяву про зменшення розміру
позовних вимог), ціну позову,
тривалість розгляду справи, мотиви
прийняття даного рішення та приписи
статті 33 Правил адвокатської етики, суд
здійснивши оцінку наданого розрахунку
адвокатських послуги (а.с. 72) дійшов
висновку про необхідність зменшення
витрат на послуги адвоката з
підготовки позовної заяви до
господарського суду Полтавської
області та супроводження справи у суді
на 50%. Таким чином, до стягнення
підлягає 3 500,00 грн.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрхлібдар плюс"
(вул. Б.Хмельницького, 34, кв. 63, м.
Полтава, Полтавська область, 36037, код
34412110) на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер
НОМЕР_1) 37 800,00 грн. основного боргу, 2 840,68
грн. пені, 1 663,20 грн. інфляційних
нарахувань, 649,33 грн. 3% річних, 3 500,00 грн.
за послуги адвоката та 1 827,00 грн.
судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 29.07.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.