КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р. Справа№ 910/6732/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Баранця О.М.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання
Громак В.О.

від позивача - не з'явився.;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Ричек В.В.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь»

на рішення господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 року

по справі № 910/6732/14 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь»

до 1) публічного акціонерного
товариства «Автотранспортне
підприємство - 2240»

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Про Девелопмент
Тім»

про визнання недійсною нікчемної угоди
від 12.10.2012 року про

припинення зобов'язання переданням
відступного

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 р. у позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, публічне акціонерне товариство
«Банк «Київська Русь» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 р. у справі № 910/6732/14 та
прийняти нове рішення, яким визнати
недійсною укладену між публічним
акціонерним товариством
«Автотранспортне підприємство-2240» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Про Девелопмент
тім» нікчемну угоду від 12.10.2012р. про
припинення зобов'язання переданням
відступного - майнового комплексу
загальною площею 22 949,50 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Київ, вул.
Павла Усенка, 8.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014р.
прийнято апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» до провадження.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014р.,
враховуючи перебування суддів
Гончарова С.А. та Кропивної Л.В. у
відпустці, змінено склад колегії та
сформовано колегію у складі:
головуючий суддя - Чорна Л.В., судді -
Смірнова Л.Г. та Шаптала Є.Ю.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014р.,
враховуючи перебування судді
Смірнової Л.Г. у відпустці, змінено
склад колегії та сформовано колегію у
складі: головуючий суддя - Чорна Л.В.,
судді - Баранець О.М. та Шаптала Є.Ю.

Від публічного акціонерного
товариства «Автотранспортне
підприємство - 2240» надійшло клопотання
про розгляд справи без участі
представника. По суті оскаржуваного
рішення, то воно винесено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, є законним та обґрунтованим.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Про Девеломпент
тім» заперечує проти апеляційної
скарги та просить відмовити у її
задоволенні, з підстав викладених у
відзиві.

Від публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь»
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку із триванням
сезону відпусток, значне навантаження
співробітників юридичного відділу та
те, що представник бере участь у зборах
комітету кредиторів спільного
українсько-італійського підприємства
«Прогресо-Італія», призначених на 11
год.

Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «Про Девелопмент
Тім» заперечує проти зазначеного
клопотання.

Відповідно до статті 28 Господарського
процесуального кодексу України справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Крім того, стаття 28 Господарського
процесуального кодексу України надає
право керівнику за своєю посадою
представляти юридичну особу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
клопотання про відкладення.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

12 жовтня 2012 року між публічним
акціонерним товариством
«Автотранспортне підприємство - 2240»
(боржник) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Про Девелопмент
Тім» (кредитор) була укладена угода про
припинення зобов'язання переданням
відступного, за умовами якої сторони
дійшли згоди про припинення
зобов'язання боржника, що випливає з
договору поставки від 01.10.2012 р.
укладеного між кредитором і боржником
(надалі договір поставки), визначеного
у п. 1.2. цієї угоди, внаслідок передачі
боржником кредитору відступного в
порядку і на умовах, передбачених в цій
угоді /п.1.1. угоди/. (а.с. 31-33).

Згідно пункту 1.3. угоди боржник передав
кредитору відступне - майновий
комплекс, що розташований за адресою:
02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, склад
якого відображений у свідоцтві про
право власності, виданому 01 червня 2004
року Головним управлінням комунальної
власності м. Києва, серія САА № 181591.

Згідно з п. 3.1. угоди боржник передає, а
кредитор приймає відступне, а саме
майновий комплекс, за актом
передачі-приймання відступного
(майнового комплексу) в день підписання
угоди. Майновий комплекс передається з
технічними та інженерними
комунікаціями, у стані, придатному для
подальшої нормальної експлуатації.

Відповідно до пункту 3.2. угоди право
власності на відступне (майновий
комплекс) переходить від боржника до
кредитора з моменту передачі за актом
передачі-приймання відступного
(майнового комплексу).

12.10.2012р. по акту передачі-приймання
відступного (майнового комплексу) було
визначено, що у відповідності із угодою
про припинення зобов'язання переданням
відступного боржник передав, а
кредитор прийняв відступне, а саме:
майновий комплекс загальною площею 22
949,50 кв.м., що розташований за адресою:
02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, склад
якого відображений у свідоцтві про
право власності, виданому 01 червня 2004
року Головним управлінням комунальної
власності м. Києва, серія САА № 181591. /а.с.
34/.

Відповідно до статті 600 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється за згодою сторін
внаслідок передання боржником
кредиторові відступного (грошей,
іншого майна тощо). Розмір, строки й
порядок передання відступного
встановлюються сторонами.

Передання відступного є одним із
способів припинення зобов'язання за
згодою сторін.

Об'єктом відступного можуть бути гроші,
інше майно (як рухоме, так і нерухоме) та
інші відчужувані об'єкти цивільних
прав (ст. 177 ЦК), в тому числі результати
робіт, послуги тощо.

Обов'язковість досягнення згоди щодо
припинення зобов'язань відступним
тягне за собою необхідність
відповідної фіксації такої згоди. Щодо
форми такої згоди, то слід
застосовувати загальні правила про
оформлення змін до цивільно-правових
договорів (ст. 654 ЦКУ).

Відповідно до статті 654 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до пункту 3.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
нотаріальне посвідчення правочинів
(договорів) є обов'язковим лише у
передбачених законом випадках або коли
сторони домовилися про нотаріальне
посвідчення договору (ч. 4 ст. 639 ЦК
України). Зокрема, вимоги щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення правочину встановлено для
довіреності, що видається у порядку
передоручення, договору іпотеки,
договору купівлі-продажу об'єкта
приватизації державного майна,
договору найму транспортного засобу за
участю фізичної особи тощо, однак, слід
мати на увазі, що такого посвідчення не
потребує договір, укладений за участю
громадянина, який набув статусу
суб'єкта підприємницької діяльності.

У зв'язку з недодержанням вимоги щодо
нотаріального посвідчення правочинів
нікчемними є лише такі правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню чи такі,
умовами яких передбачено обов'язкове
нотаріальне посвідчення.

Тобто, обов'язковому нотаріальному
посвідченню підлягають правочини для
яких така форма встановлена законом, та
правочини про нотаріальне посвідчення
яких домовилися сторони і така
домовленість відображена в умовах
правочину.

Такої домовленості умови спірної угоди
не містять, та за законом не є
обов'язковими.

Разом з цим, відповідно до пункту 2.10
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» якщо чинне законодавство
прямо не визначає кола осіб, які можуть
бути позивачами у справах, пов'язаних з
визнанням правочинів недійсними,
господарському суду для вирішення
питання про прийняття позовної заяви
слід керуватися правилами статей 1 і 2
ГПК. Отже, крім учасників правочину
(сторін за договором), а в передбачених
законом випадках - прокурора, державних
та інших органів позивачем у справі
може бути будь-яке підприємство,
установа, організація, а також фізична
особа, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушує цей правочин.

Відповідно до частини 3 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Так, рішенням господарського суду
міста Києва від 10.04.2013 р., залишене без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
20.08.2013 р., залишені без змін постановою
Вищого господарського суду України від
29.10.2013 р. у справі № 910/612/13 визнано
відсутнім у ПАТ «Банк «Київська Русь»
право іпотеки майнового комплексу,
розташованого за адресою: 02105, м. Київ,
вул. П. Усенка, 8 за Договором іпотеки
від 28.09.2007 р., посвідченим приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_3 за реєстровим №
9337, починаючи з 21.10.2011 р., а також визнано
відсутнім у ПАТ «Банк «Київська Русь»
право утримання під іпотечним
обтяженням, зареєстрованим в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та в Державному
реєстрі іпотек майнового комплексу,
розташованого за адресою: 02105, м. Київ,
вул. П. Усенка, 8 починаючи з 21.10.2011 р.

Таким чином, Київський апеляційний
господарський суд погоджується із
висновком суду першої інстанції про
відсутність доказів порушення прав або
законних інтересів позивача
укладенням спірної угоди, оскільки у
позивача право іпотеки і право
утримання під іпотечним обтяженням
майнового комплексу, розташованого за
адресою: 02105, м. Київ, вул. П. Усенка, 8,
починаючи з 21.10.2011 р. у нього відсутнє.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
господарським судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясовано та доведено обставини,
що мають значення для справи, зроблені
висновки відповідають дійсним
обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі
колегією суддів до уваги не
приймаються з огляду на те, що вони є
необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові
обставин, колегія суддів дійшла
висновку, що відсутні підстави для
зміни чи скасування рішення
господарського суду міста Києва від
03.07.2014 р. у справі № 910/6732/14.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 р. у справі №910/6732/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

2. Матеріали справи №910/6732/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
О.М. Баранець

Є.Ю. Шаптала