КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р. Справа№ 910/9936/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Майданевича А.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» на
рішення господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року

у справі № 910/9936/14 (суддя - Цюкало
Ю.В.)

За позовом заступника прокурора
Полтавської області в інтересах
держави в особі

1. Державного підприємства
«Полтавське управління геофізичних
робіт»

2. Міністерства енергетики
та вугільної промисловості України

до Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 496 834,70 грн

за участю представників сторін:

прокурор : Левицька Н.В. -
посвідчення № 002805 від 05.09.2012 року;

від позивача 1: Солодун С.В. -
довіреність № 10-1151 віл 24.12.2013 року;

Удоєва П. Д. - довіреність
№ 10-1152 від 24.12.2013 року;

від позивача 2: не з'явився;

від відповідача: Ашмінець І. В. -
довіреність № 2-422д від 10.04.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

23.05.2014 року до господарського суду
міста Києва звернувся заступник
прокурора Полтавської області з
позовною заявою № 05/2-450вих/14 від 15.05.2014
року в інтересах держави в особі
Державного підприємства «Полтавське
управління геофізичних робіт» та
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України до публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» про стягнення 496
834, 70 грн заборгованості, що становить 449
640, 91 грн боргу по оплаті вартості робіт
за договором № 1015/12 від 06.08.2012 року, 29 676,
29 грн інфляційних втрат та 17 517, 50 грн 3 %
річних, нарахованих на суму боргу в
порядку ст. 625 ЦК України.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року позовні вимоги
прокурора задоволено повністю.
Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» () на користь Державного
підприємства «Полтавське управління
геофізичних робіт» ()
борг у розмірі 449 640, 91 грн, інфляційні
втрати у сумі 29 676, 29 грн, 3 % річних у сумі
17 517, 50 грн та в дохід Державного бюджету
України витрати по сплаті судового
збору у сумі 9 936, 69 грн.

14.07.2014 року відповідач звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення місцевого
господарського суду від 23.06.2014 року у
справі № 910/9936/14, постановити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Апелянт
стверджує, що прокурор не довів
інтереси держави при зверненні до суду
за захистом прав Державного
підприємства «Полтавське управління
геофізичних робіт» та Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на рішення
господарського суду міста Києва від
23.06.2014 року у справі № 910/9936/14 прийнято
до провадження у складі колегії суддів:
головуючого судді - Жук Г. А., суддів -
Мальченко А. О., Сухового В. Г.,
призначено розгляд справи на 26.08.2014
року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року
склад колегії суду змінено, у зв'язку з
перебуванням судді Сухового В. Г. у
відпустці, визначено в наступному
складі: головуючий суддя - Жук Г.А.,
судді - Майданевич А.Г., Мальченко А.О.

Представник апелянта у судовому
засіданні 26.08.2014 року підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
рішення місцевого господарського суду
та прийняти нове рішення, яким
відмовити прокурору у задоволені
позову.

Представники позивача - 1 в судовому
засіданні 26.08.2014 року заперечили доводи
апелянта, просять рішення суду
залишити без змін.

Прокурор підтримав позовні вимоги
заступника прокурора Полтавської
області, надав обґрунтування інтересів
держави при зверненні до суду за
захистом порушених прав державного
підприємства та Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України.

Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України не скористалося
правом участі в судовому засіданні,
хоча про час та місце розгляду справи
було повідомлено належним чином.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення прокурора та представників
сторін, дослідивши представлені докази
в їх сукупності, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
встановила наступне.

06.08.2012 року між державним підприємством
«Полтавське управління геофізичних
робіт» (виконавець за договором,
позивач у справі) та Дочірньою
компанією «Укргазвидобування» НАК
«Нафтогаз України», нині Публічне
акціонерне товариства
«Укргазвидобування» (замовник за
договором, відповідач у справі) було
укладено договір № 1015/12, згідно п. 1.1
якого виконавець зобов'язався в 2012
році виконати геофізичні дослідження і
перфораційні роботи на 35-ти
свердловинах ГПУ
«Полтавагазвидобування» на підставі
замовлень замовника із зазначенням
родовищ та номерів свердловин, а
Замовник зобов'язався прийняти та
оплатити такі роботи.

Договором сторони обумовили: якість
робіт (п. 2 договору); ціну договору - 1 989
296, 70 грн (в т.ч. ПДВ) (п. 3.1 договору);
вартість та обсяги робіт згідно
переліку робіт у відповідності до
замовлень, наданих виконавцю (п. 3.4
договору) порядок здійснення оплати (п.
4 договору), порядок виконання та
передачі робіт термін їх виконання,
права та обов'язки сторін за договором,
майнову відповідальність сторін за
неналежне виконання зобов'язань за
договором, відповідно до умов п. 10.1
договору він набирає чинності з
моменту підписання та діє до 31.12.2012
року, а в частині розрахунків - до
повного виконання.

Додатковою угодою № 1 від 25.12.2012 року
сторони продовжили строк виконання
робіт до 31.03.2013 року, та відповідно
продовжено строк дії Договору до 31.03.2013
року.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання, які мають ознаки
договору підряду, згідно якого, в силу
вимог ст. 837 ЦК України, одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

У відповідності до вимог ст. ст. 853, 854 ЦК
України обов'язком замовника є
прийняти роботу, виконану підрядником
та оплатити її вартість у строки
передбачені умовами договору. Якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Договір підряду є двосторонньо
зобов'язальним, оскільки і виконавець,
і замовник наділені як правами, так і
обов'язками. На виконавця покладено
обов'язок виконати роботу і надано
право на одержання відповідної плати
або відшкодування фактичних витрат,
необхідних для виконання договору.
Замовник у свою чергу зобов'язаний
прийняти і оплатити роботу.

Місцевий господарський суд правомірно,
посилаючись на норми ст. ст. 174, 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626 ЦК України
зазначив, що підставою виникнення
зобов'язання є договір укладений між
сторонами, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Статтею 525 ЦК України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Згідно умов п. п. 5.12-5.16 договору
виконавець надає замовнику результати
виконаних робіт у вигляді Заключення
по свердловинах та Рекомендацій по
випробуванню. Наприкінці місяця
сторони підписують Акти приймання
передачі виконаних робіт по кожній
свердловині окремо, відповідно до
обсягу фактично виконаних робіт. При
цьому замовник зобов'язаний підписати
Акт протягом 5 днів після отримання або
надати мотивовану відмову.

В обґрунтування виконання робіт за
договором підряду від 06.08.2012 року
позивачем - 1 представлено Акти
здачі-приймання виконаних робіт,
зокрема: від 28.09.2012 року на суму 127 791, 60
грн, від 31.10.2012 року на суму 6 646, 52 грн,
від 31.10.2012 року на суму 23 038, 79 грн, від
30.11.2012 року на суму 86 137, 2 грн, від 25.12.2012
року на суму 131 386, 8 грн, від 29.12.2012 року
на суму 74 640, 00 грн, всього на загальну
суму 449 640, 91 грн.

Пунктом 6.1.1. Договору встановлено, що
замовник зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі сплачувати за виконані
роботи.

Згідно з п. 4.1. Договору оплата за
фактично виконані роботи здійснюється
замовником протягом 30-ти банківських
днів на підставі підписаних обома
сторонами актів приймання-передачі
виконаних робіт шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок виконавця. У
відповідності до п. 7.1. Договору у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань за Договором сторони
несуть відповідальність передбачену
чинним законодавством України та цим
Договором.

Прокурором зазначено та підтверджено
представниками позивача - 1 в судовому
засіданні, що ДП «Полтавське
управління геофізичних робіт» у
відповідності до умов договору у
вересні, жовтні, листопаді, грудні 2012
року виконало геофізичні дослідження,
прострільмо - вибухові та промислово -
геофізичні роботи у свердловинах № №
93, 73 Трофіївської площі, свердловини №
108 Новоукраїнської площі (акт від 28.09.2012
року), свердловини № 52 Семенцівської
площі (акт від 31.10.2012 року), свердловини
№ 201 Більської площі (акт від 31.10.2012
року), свердловинах №№ 1, 2 Ливенської
площі, № 202 Гадячської площі, № 71
Валюхівської площі (акт від 30.11.2012 року),
свердловини № 21 Більської площі, № 108
Куличихинської площі, №184 Більської
площі та № 100 Котелевської площі (акт
від 25.12.2012 року), № 71 Валюхівської площі,
№ 93 Трофіївської площі (акт від 29.12.2012
року) на загальну суму 449 640, 91 грн.

Відповідач не заперечив виконання
робіт за договором підряду як і
існування заборгованості в сумі 449 640, 91
грн. Однак, в заперечення позову
відповідач стверджує, що прокурор не
надав належного обґрунтування
заявлених позовних вимог в інтересах
держави, що, в супереч вимог
процесуального права, фактично позов
подано в інтересах господарюючого
суб'єкта з метою забезпечити його
прибуток.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції
України, на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно ст. 20, 35, 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право звертатися до суду в
передбачених законом випадках.
Прокурор має рівні права з іншими
учасниками процесу. Підстави для
вступу у справу, а також обсяг і межі
повноважень прокурора у судовому
процесі визначаються Законом України
«Про прокуратуру» та процесуальним
законодавством України.

Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави. За наявності підстав,
передбачених ч. 2-4 статті 36 Закону
України «Про прокуратуру», з метою
представництва громадянина або
держави прокурор має право в порядку,
передбаченому процесуальним законом:
звертатися до суду з позовами (заявами,
поданнями); вступати у справу, порушену
за позовами (заявами, поданнями) інших
осіб, на будь-якому етапі розгляду;
ініціювати перегляд судових рішень, у
тому числі у справі, порушеній за
позовом (заявою, поданням) іншої особи;
брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва,
передбачену законом, прокурор
визначає, в чому полягає порушення або
загроза порушення інтересів держави чи
громадянина, обґрунтовує необхідність
їх захисту.

Як зазначено прокурором при зверненні
з позовом до суду ДП «Полтавське
управління геофізичних робіт»
належить до сфери управління
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України, створено
Наказом Міністерства палива і
енергетики України від 26.06.2000 року № 197
на базі структурного підрозділу
«Полтавське управління геофізичних
робіт» ВАТ «Укрнафта».

Згідно Статуту ДП «Полтавське
управління геофізичних робіт»
діяльність підприємства пов'язана з
підвищенням видобутку вуглеводнів та
нарощенням мінерально-сировинної бази
Держави. Невиконання відповідачем
договірних зобов'язань по оплаті
вартості робіт за договором підряду
перешкоджає державному підприємству
виконувати визначені державою
завдання. Таким чином, інтереси
позивача-1 повністю співпадають з
інтересами держави, що є підставою для
звернення прокурора до господарського
суду з позовною заявою в інтересах
держави в особі ДП «Полтавське
управління геофізичних робіт».

Враховуючи наведене колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про обґрунтованість та
правомірність вимог прокурора в
частині стягнення з відповідача суми
боргу в сумі 449 640, 91 грн. Розмір боргу
підтверджено наявними у справі
доказами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 879 Цивільного
кодексу України оплата робіт
провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Слід зазначити,
що передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення боргу враховуючи
індекс інфляції та відсотків річних є
способом захисту майнових прав та
інтересів кредитора, сутність яких
складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора та
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору.

Враховуючи наведене колегія
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про правомірність
нарахування 3 % річних в сумі 17 517, 50 грн
та інфляційних втрат в сумі 29 676, 29 грн.

В ході розгляду справи в апеляційному
суді відповідач не заперечив наявності
боргу, порушення строків оплати
вартості робіт за договором підряду, не
надав доказів сплати боргу на час
розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, рішення господарського
суду міста Києва від 23.06.2014 року у
справі № 910/9936/14 відповідає фактичним
обставинам справи та не суперечить
чинному законодавству України, а
відтак передбачених законом підстав
для скасування оскаржуваного рішення
місцевого господарського суду не
вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати за перегляд рішення в
апеляційній інстанції покладаються на
відповідача у справі (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на рішення
господарського суду міста Києва від
23.06.2014 року у справі № 910/9936/14 залишити
без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року у справі №
910/9936/14залишити без змін.

3.Справу № 910/9936/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
А.Г. Майданевич

А.О. Мальченко