ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" вересня 2014 р.Справа № 916/3033/14

Господарський суд Одеської області
у складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В

за участю представників:

від позивача: Барбін В.В. згідно
довіреності від 27.12.2013р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (м. Київ) в особі Миколаївської
філії Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (Адміністрація Миколаївського
морського порту) (м. Миколаїв);

до відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГЛАВБУД ПЛЮС";

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Державне підприємство
"Миколаївський морський торговельний
порт" (м. Миколаїв);

про стягнення 46549,45 грн.

31.07.2014р. Державне підприємство
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (Адміністрація Миколаївського
морського порту) звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Товариство з
обмеженою відповідальністю "ГЛАВБУД
ПЛЮС", третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Державне
підприємство "Миколаївський морський
торговельний порт" про стягнення 46549,45
грн., із яких 40000,00грн. основного боргу,
4800,00грн. - інфляційних втрат та 1749,45 - 3%
річних.

Ухвалою господарського суду від 01
серпня 2014р. порушено провадження у
справі №916/3033/14 за вищезазначеним
позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві.
Просив закінчувати розгляд справи,
оскільки відповідач за місцем
реєстрації повідомлявся вчасно і
належним чином.

Представник відповідача та
представник третьої особи в судове
засідання не з'явилися, хоча про
розгляд справи були повідомлені вчасно
і належним чином за місцем реєстрації,
про що свідчать поштові повідомлення
про вручення ухвал суду.

Отже, відповідач вважається належним
чином повідомленим про дату, час і
місце судового засідання, оскільки до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Така правова позиція Вищого
господарського суду України, викладена
у п. 32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/530 від
10.12.09.

Таким чином, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст.75 ГПК України,

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2012р. між Державним підприємством
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (Адміністрація Миколаївського
морського порту) (надалі позивач,
замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГЛАВБУД ПЛЮС" (надалі
відповідач, виконавець) було укладено
договір №08-12-12.

До вищезазначеного договору були
підписані додаткові угоди №251212 від
25.12.2012р.

Предметом договору є зобов'язання
виконавця (відповідача) виконати
замовнику роботи, зазначені в
технічному завданні (додаток 1), а
замовника (позивача) прийняти і
оплатити такі роботи.

Відповідно п.1.2 договору найменування
робіт: капітальний ремонт верхньої
будови причалу №10 ДП „Миколаївський
морський торговельний порт".

Згідно п. 3.1 договору договірна ціна
робіт визначається на підставі
твердого кошторису, що є невід'ємною
частиною договору, є твердою і складає
8325822,67грн., у т.ч. ПДВ 1387637,11грн.

Відповідно п. 4.1 договору до початку
робіт розрахунки проводяться шляхом
попередньої оплати замовником у
розмірі 40000,00грн. на підставі
виставленого рахунку. Подальші
розрахунки здійснюються шляхом оплати
замовником фактично виконаних робіт за
календарний місяць на підставі
підписаного представниками замовника
і виконавця акта виконаних робіт за
формою КБ-2В та довідки про вартість
виконаних робіт за формою КБ-3 не
пізніше 20 календарних днів з моменту
підписання обома сторонами акта
виконаних робіт і виставлення рахунку
на оплату.

Згідно п. 4.2 договору сума попередньї
оплати утримується замовником при
розрахунках за виконані роботи або у
будь-якому разі повертається на
розрахунковий рахунок позивача не
пізніше 01.05.13.

Строк виконання робіт передбачений п.
5.1 договору 200 календарних днів з
моменту надання виконавцем дозвільних
документів (у т.ч. на субпідрядників)
необхідних для виконання цих робіт та
отримання виконавцем від замовника
повідомлення про початок робіт. Роботи
виконуються згідно календарного
графіку виконання робіт.

Як свідчать матеріали справи позивач
перерахував відповідачу попередню
оплату в сумі 40000,00грн., а відповідач не
виконав роботи і в зазначений в
договорі строк, тобто до 01.05.13. не
повернув попередню оплату.

19.06.2014р. за № 18/09-1745 позивач на адресу
відповідача направив претензію про
повернення попередньої оплати, яку
відповідач залишив без відповіді і без
задоволення.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно до ст. 193 ГК України, яка цілком
кореспондується із ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства (ч.і ст.526 ЦК
України). В силу вимог ч.1 ст.525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічні
вимоги щодо виконання зобов'язань
містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами ст. 837 ЦК України,
задоговором підряду одна сторона
(підрядник) на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Отже, відповідач неналежно виконав
зобов'язання за договором № 251212 від
25.12.12., бо не виконав роботи і не
повернув попередню оплату в сумі
40000,00грн. у строки, передбачені умовами
договору. Тому суд приходить до
висновку про задоволення позову в
частині стягнення 40000,00грн.

Також позивач просить стягнути з
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГЛАВБУД ПЛЮС" 3 %
річних в сумі 1749,45грн. та 4800,00грн.
інфляційних втрат.

Однак, суд відмовляє в задоволенні
позову в частині стягнення 3 % річних в
сумі 1749,45грн. та 4800,00грн. інфляційних
втрат враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.626 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процентів
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проте, як вбачається із змісту договору
від 25.12.12. у відповідача не було
грошового зобов'язання, а останній
зобов'язувався виконати ремонтні
роботи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не спростував, доказів сплати
заборгованості не надав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позов у
частині стягнення 40000,00грн. попередньої
оплати, оскільки вимоги
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства і відмовляє в позові в
частині стягнення 3% річних в сумі
1749,45грн. та інфляційних втрат в сумі
4800,00грн.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою
відповідальністю "Главбуд Плюс" (65026, м.
Одеса, вул. Сабанєєв міст, 5/7, кв.2, ) на користь Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (01135, м. Київ, проспект
Перемоги, буд.14, ) в особі
Миколаївської філії державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (адміністрація
Миколаївського морського порту) (54020, м.
Миколаїв, вул. Заводська, 23, ):

- 40000,00грн.- попередньої оплати;

- 1569,94грн. - витрат, пов'язаних із сплатою
судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову у
частині стягнення 3% річних в сумі
1749,45грн. та в частині стягнення
інфляційних втрат в сумі 4800,00грн.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст
рішення підписано 10 вересня 2014р.

Суддя
Я.В. Брагіна