номер провадження справи 14/99/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2014
Справа № 908/2573/14

Суддя господарського суду
Запорізької області Сушко Л.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Відновлення
інженерних систем» (адреса - 03035 м. Київ,
пл. Солом'янська, 2, оф. 609)

до відповідача Управління
комунального господарства
Мелітопольської міської ради
Запорізької області (адреса - 72319 м.
Мелітополь Запорізької об ласті, вул.
Кірова, 38)

про стягнення заборгованості

за участю уповноважених представників
сторін:

від позивача: Целуйко С.В.,
довіреність №16 від 13.06.2014р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

21 липня 2014 року Позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Відновлення інженерних систем» (далі
за текстом ТОВ «Відновлення інженерних
мереж») звернувся до господарського
суду Запорізької області з позовною
заявою до Відповідача Управління
комунального господарства
Мелітопольської міської ради
Запорізької області (далі за текстом
УКГ ММР) про стягнення заборгованості.

Системою документообігу
господарського суду здійснено
автоматичний розподіл справи для
розгляду між суддями та справу
призначено до розгляду головуючому
судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 23.07.2014р.
порушено провадження у справі №908/2573/14,
розгляд справи призначено в судовому
засіданні 12.08.2014р., при цьому
витребувано від сторін документи,
необхідні для вирішення спору.

В судовому засіданні 12.08.2014р. справу
розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК
України, за згодою представника
Позивача, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
повідомлено про час складання повного
рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що 19.08.2013р. між ТОВ
«Відновлення інженерних систем» та УКГ
ММР укладено Договір підряду №50.
Позивач свої зобов'язання по Договору
виконав в повному обсязі та належним
чином, про що свідчить підписаний
Сторонами та скріплений печатками Акт
здачі-приймання робіт №1 (№КБ-2в) та
Довідка про вартість виконаних робіт
(№КБ-3) на суму 87 583,92 грн. Відповідач
свої зобов'язання щодо оплати послуг не
виконав, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість в розмірі 87 583,92 грн.
Відповідачем порушено строк оплати за
надані послуги, отже крім основної
заборгованості, відповідно до діючого
законодавства України та умов Договору
у Позивача виникає право на стягнення з
Відповідача пені та 3% річних.

З урахуванням зазначених обставин,
Позивач просить стягнути з УКГ ММР на
користь ТОВ «Відновлення інженерних
систем» 87 583,92 грн. суми основного боргу,
5 924,51 грн. пені, 1 101,40 грн. 3% річних та 1
892,20 грн. судового збору.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, відзив на позов суду не
надав, представник Відповідача в
судове засідання 12.08.2014р. за викликом
суду не з'явився, правом надати відзив
на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Ухвала про порушення провадження у
справі від 23.07.2014р. була направлена за
адресою місця реєстрації Відповідача.
Таким чином, Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду господарським судом та про
час і місце проведення судових
засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав ї охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Крім того, відповідно
до статті 65 Господарського
процесуального кодексу України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя зобов'язує сторони
виконати певні дії, витребовує від них
документи, відомості, висновки,
необхідні для вирішення спору та
вчиняє інші дії спрямовані на
забезпечення правильного і
своєчасного розгляду справи.
Відповідачем вимоги ухвали суду не
виконано, не надано письмового відзиву
та письмових заперечень по суті
заявлених вимог, а також не надано
доказів які б підтверджували
поважність та винятковість причин
пропуску судових засідань.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

За клопотанням представника Позивача
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд
встановив наступне.

19.08.2013р. між УКГ ММР - Замовник та ТОВ
«Відновлення інженерних мереж» -
Підрядник укладено Договір підряду №50
(далі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1. Договору, Підрядник
зобов'язався надати Замовникові
послуги, з прочищення труб системи
поверхневого водовідведення у м.
Мелітополі, а Замовник - прийняти і
оплатити такі послуги на умовах,
визначених цим Договором.

Кількість та номенклатура послуг за
цим Договором визначається Дефектним
актом, який є невід'ємною частиною
цього Договору.

Розділом ІІІ Договору сторони
визначили ціну Договору. Так, ціна
Договору становить 87 583,92 грн., у тому
числі ПДВ 14 597,32 грн. (п. 3.1). Ціна Договору
підтверджується протоколом узгодження
договірної ціни та кошторисними
розрахунками, які є невід'ємною
частиною цього Договору (п. 3.3.
Договору).

Згідно п.п. 4.1, 4.2. Договору, розрахунки
проводяться шляхом оплати Замовником
після пред'явлення Підрядником рахунка
на оплату послуг (далі - рахунок) та
після підписання Сторонами акта
приймання-передачі виконаних робіт. До
рахунка додаються форма КБ-2в «Акт
приймання виконаних будівельних
робіт*», форма КБ-3 «Довідка про
вартість виконаних будівельних
робіт*/та витрати**/».

Відповідно до п. 4.5. Договору, Замовник
здійснює розрахунок за отриману
послугу протягом 5 місяців з моменту її
отримання. Моментом отримання послуги
вважається дата підписання Замовником
акту приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 10.1 Договору, цей
Договір набирає чинності з моменту
підписання і діє до 31.12.2013р., а в частині
фінансових розрахунків - до повного їх
виконання.

Позивач свої зобов'язання по договору
виконав в повному обсязі.

За результатами виконаних робіт
Сторонами був узгоджений та підписаний
28.08.2013р. Акт №1 приймання виконаних
підрядних робіт форми №КБ-2в за серпень
2013 року. Також сторонами підписано
довідку про вартість виконаних робіт
форми КБ-3 за серпень 2013 року на суму 87
583,92 грн.

Акт №1 від 28.08.2013р. підписано Замовником
без будь-яких зауважень щодо якості та
повноти виконаних робіт.

Позивач звернувся до Відповідача з
Вимогою вих. №133 від 24.03.2014р. щодо оплати
заборгованості на суму 87 583,92 грн.

Однак, до теперішнього часу
зобов'язання щодо оплати виконаних
робіт за Договором Відповідачем не
виконано.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, ст. 525 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст. 837 ЦК України, за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Відповідно до ст. 853 ЦК України,
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Згідно зі ст. 854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Враховуючи викладені обставини, вимога
ТОВ «Відновлення інженерних мереж» про
стягнення з УКГ ММР на свою користь
боргу за надані послуги в сумі 87 583,92
грн. підлягає задоволенню.

Крім того, Позивач, посилаючись на
прострочення виконання Відповідачем
зобов'язання за Договором, просить
стягнути з останнього 5 924,51 грн. пені та
1 101,40 грн. 3% річних.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором, ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України.

Фактичні обставини справи та докази на
їх підтвердження свідчать що дійсно
мале місце несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань. Втім, пунктом 7.1
Договору передбачено, що у випадку
порушень своїх зобов'язань за
Договором Сторони несуть
відповідальність, передбачену
законами та цим Договором.

Пунктом 7.2. Договору Сторони узгодили,
що у разі невиконання або
несвоєчасного виконання зобов'язань
при закупівлі послуг за бюджетні кошти
Підрядник сплачує Замовнику штрафні
санкції (пеню) в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
обсягу послуг, у виконанні якого
виникла затримка, за кожен день
затримки, крім випадків такої затримки
з вини Замовника, а у разі здійснення
попередньої оплати Підрядник, крім
сплати зазначених штрафних санкцій,
повертає Замовнику кошти з урахуванням
індексу інфляції.

В позовній заяві Позивач в
обґрунтування вимоги про стягнення
пені посилається на п. 7.2. Договору та
зазначає, що відповідно до п. 7.2.
Договору, при несвоєчасній оплаті
Замовником вартості виконаних
Підрядником робіт, Замовник сплачує
Підряднику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення терміну сплати від суми
не перерахованих коштів. Проте, з
доводами Позивача в цій частині
погодитися не можливо.

Так, Законодавець встановлює, що якщо
сторони у відповідному договорі не
встановили конкретного розміру
відповідальності, передбаченої
статтями 1 та 2 Закону України «Про
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.96р. за № 543/96-ВР,
пеня стягненню не підлягає. У разі
встановлення сторонами розміру пені
меншого ніж передбачено чинним
законодавчими актами, пеня підлягає
стягненню у межах, визначених чинними
актами законодавства. Договір підряду
не містить посилання на конкретний
розмір пені, а доказів встановлення
пені за допомогою інших актів
законодавства у відносинах сторін -
відсутні.

За таких обставин, у задоволенні
позовних вимог щодо стягнення з
Відповідача на користь Позивача пені в
сумі 5 924,51 грн. за прострочення
виконання грошових слід відмовити, як
необґрунтовано заявлених.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» правильність
нарахування 3% річних судом
встановлено, що розрахунок Позивачем
виконано вірно, відтак стягненню з
Відповідача на користь Позивача
підлягає 3% річних у розмірі 1 101,40 грн.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів віднесено на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відтак, Позивачем надано належні та
допустимі докази на підтвердження
своїх позовних вимог.

Разом з цим, Відповідач своїм правом
участі в судовому засіданні не
скористався, відзив на позовну заяву не
надав.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги ТОВ
«Відновлення інженерних мереж»
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
Відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Запорізької
області, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Відновлення
інженерних мереж» до Управління
комунального господарства
Мелітопольської міської ради
Запорізької області про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Управління комунального
господарства Мелітопольської міської
ради Запорізької області (72319 м.
Мелітополь Запорізької області, вул.
Кірова, 38, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Відновлення
інженерних систем» (03035 м. Київ, пл..
Солом'янська, 2 оф. 609, ) 87
583 (вісімдесят сім тисяч п'ятсот
вісімдесят три) грн. 00 коп. основного
боргу, 1 101 (одну тисячу сто одну) грн. 40
коп. 3% річних, 1 773 (одну тисячу сімсот
сімдесят три) грн. 71 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Суддя
Л.М. Сушко

Рішення суду оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 15.08.2014р.