ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2014 р.
Справа № 914/156/13

За позовом:Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго», м.
Львів;до відповідача:Західного
управління капітального будівництва
Міністерства оборони України, м.
Львівза участі третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Львівське комунальне підприємство
«Бондарівка», м. Львів; Приватне
акціонерне товариство «Будівельне
управління-62», м. Новий Розділ,
Львівська обл.;за участі:Львівської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України, м. Львів;
про:стягнення заборгованості в розмірі
290 271,00 грн. Суддя - Крупник Р.В.
Секретар -
Яслик Н.М.Представники сторін:
від позивача: Луцик С.В. - представник
(довіреність №502-5078/2 від 17.12.2013р.);від
відповідача: Максимонько Л.В. -
представник (довіреність №50 від
21.02.2014р.);від третьої особи-1:не
з'явився;від третьої особи-2:не
з'явився;від прокуратури:Пандяк М.І.
(посвідчення №026868).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

14.01.2013р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява ПАТ «Львівобленерго» (надалі -
Позивач) до Західного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України (надалі - Відповідач)
про стягнення заборгованості за
недораховану електричну енергію у
розмірі 290 271,00 грн.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 16.05.2013р.
(головуючий суддя: Гоменюк З.П., судді
Кітаєва С.Б., Матвіїв Р.І.), залишеним без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
30.01.2014р. (судді: Матущак О.І., Дубник О.П.,
Скрипчук О.С.), позов задоволено,
стягнуто з Західного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України на користь Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» 290271,00 грн.
недоврахованої електричної енергії,
спожитої без укладення відповідного
договору на постачання електроенергії.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.04.2014р. (судді: Карабань
В.Я., Жаботина Г.В., Ковтонюк Л.В.) вказані
рішення судів першої та апеляційної
інстанції скасовані, а справа передана
на новий розгляд до господарського
суду Львівської області.

Скасовуючи постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
30.01.2014р. та направляючи справу на новий
розгляд, Вищий господарський суд
зазначив, що статтею 19 ЗУ «Про житлово -
комунальні послуги» встановлено, що
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник. Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.
При вирішення спору у даній справі,
господарськими судами попередніх
інстанцій не враховані вищенаведені
норми ЗУ «Про житлово - комунальні
послуги» та не вповні досліджені
обставини щодо особи, яка набула спірне
майно з огляду на умови укладеного
01.10.2010р. між відповідачем та Львівським
комунальним підприємством
«Бондарівка» договору на
обслуговування вказаного будинку. Крім
того, судами попередніх інстанцій не
досліджено повноваження особи, що
підписала з боку відповідача акт №026057
про порушення, а також не досліджено
обставин щодо вручення особі, що набула
спірне майно (електроенергію),
протоколу засідання комісії
енергопостачальника та відповідного
рахунку, оскільки відповідно до
приписів п. 6.42 Правил користування
електричною енергією рішення
енергопостачальника про нарахування
вартості необлікованої електричної
енергії набуває чинності з дня його
вручення разом із відповідним рахунком
споживачу, тобто право на стягнення
вартості необлікованої електричної
енергії виникає у енергопостачальника
саме з вказаного дня.

29.05.2014р. внаслідок автоматизованого
розподілу, проведеного у відповідності
до ст. 2-1 ГПК України, справу передано на
розгляд судді Крупнику Р.В.

30.05.2014р. справу прийнято до розгляду, її
розгляд призначено на 12.06.2014р. В
подальшому розгляд справи відкладався
на 23.06.2014р., 14.07.2014р. та 05.08.2014р., з підстав
зазначених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою господарського суду від
05.08.2014р. строк розгляду справи
продовжено на 15 днів, сам її розгляд
відкладено на 15.08.2014р.

Крім цього, у зв'язку з неявкою в судові
засідання, невиконанням та нехтуванням
ЛКП «Бондарівка» вимог ухвал суду,
зловживанням процесуальними правами,
що створює перешкоди для встановлення
істини у справі і винесенню законного
та обґрунтованого рішення по справі,
судом 05.08.2014р. щодо третьої особи-1
винесено окрему ухвалу, якою керівника
ЛКП «Бондарівка» зобов'язано
розглянути окрему ухвалу та повідомити
письмово господарський суд Львівської
області про її результати в термін до
15.08.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 15.08.2014р. з'явилася, позовні
вимоги підтримала, просила суд позов
задоволити повністю з підстав,
викладених у позовній заяві та
письмових поясненнях до неї.

Представник відповідача в судове
засідання 15.08.2014р. з'явився, проти
позовних вимог заперечив, з підстав
зазначених у відзиві на позов та
письмових поясненнях до нього.

ЛКП «Бондарівка» явки повноважного
представника в судове засідання в
черговий раз не забезпечила, вимог
ухвал суду про відкладення розгляду
справи та окремої ухвали не виконала,
причин неявки представника та
невиконання вимог ухвал суду не
повідомила.

Представник ПрАТ «Будівельне
управління-62» в судове засідання
15.08.2014р. не з'явився, через канцелярію
суду подав відзив на позовну заяву з
додатками.

Прокурор в судове засідання 15.08.2014р.
з'явився, вимог ухвал суду не виконав. В
судовому засіданні усно заперечив щодо
позовних вимог, просив в їх задоволенні
відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, з урахування вказівок ВГСУ,
зазначених в постанові від 28.04.2014р.,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2006р. Західне управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України отримало у Відкритого
акціонерного товариства
«Львівобленерго» (перейменоване у
Публічне акціонерне товариство
«Львівобленерго») технічні умови №
131-5909/2 приєднання до електричних мереж
електроустановок по об'єкту житлового
кварталу по вул. Стрийській 85-Б у місті
Львові.

Окрім цього, цього ж дня - 01.11.2006р. між
позивачем (власник) та відповідачем
(замовник) укладено договір №131-5909/2 про
приєднання електроустановок замовника
до електричних мереж власника.

У відповідності до п.п.1.1, 2.2.5, 6.1
договору, власник здійснює приєднання
та підключення електроустановок
замовника до своїх електричних мереж
після виконання технічних умов, умов
цього договору, оплати вартості
приєднання, укладення замовником
договору про постачання електричної
енергії та/або договору про
купівлю-продаж електричної енергії та
у випадках, обумовлених Правилами
користування електричною енергією,
договору про спільне використання
технологічних електричних мереж або
про технічне забезпечення
електропостачання.

До підключення електроустановки до
електричної мережі власника замовник
зобов'язаний укласти договір про
постачання електричної енергії, а за
необхідності - інші договори,
передбачені правилами користування
електричною енергією.

Цей договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання сторонами передбачених ним
зобов'язань, але не більше ніж два роки.

За актом державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту від
18.12.2008р. та рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради №1420
від 26.12.2008р., яким затверджено
зазначений акт, будівництво
вищезазначеного об'єкта - житлового
будинку по вул. Стрийській 85-Б у місті
Львові завершено.

Однак, договору про постачання
електричної енергії відповідачем
укладено не було.

Разом з тим, 01.10.2010р. між відповідачем
(Замовник) та Львівським комунальним
підприємством «Бондарівка»
(Виконавець) укладений договір на
обслуговування вказаного будинку та
передано цей будинок Виконавцю для
обслуговування.

15.05.2012р. представниками позивача, в
присутності представника відповідача
Александрова О.К. складено акт №026057 про
порушення на підставі п.6.41. Правил
користування електричною енергією та
встановлено факт самовільного
підключення електроустановок,
струмоприймачів та електропроводка до
електричної мережі
енергопостачальника (споживання
електроенергії без договору). До
вказаного акту позивачем складено
схему самовільного підключення.

В пункті 1 вказаного акту порушень
зафіксовано відсутність жодного
приладу обліку електричної енергії на
дату складання акту; у пункті 3 вказана
точка самовільного підключення та
переріз алюмінієвого кабеля
самовільного підключення - 150 мм кв.;
пунктом 8 вказано, що споживачу
необхідно укласти договір на
постачання електричної енергії.

У зв'язку з цим, 16.05.2012р. відповідачем
направлено позивачу лист №202,
відповідно до якого останній просив
дозволу позивача на безоблікове
використання електроенергії для
електропостачання 1 черги 120-ти
квартирного житлового будинку по вул.
Стрийській, 85-6 у місті Львові на час
оформлення допуску постачання
електроенергії та укладання договору
по електропостачанню. В додатку до
вказаного листа вказано технічні умови
№131/5909/2 від 01.11.2006 р. та № 131-5488/2 від
02.12.2010 р.

Крім цього, 16.05.2012р. відповідачем в
доповнення до листа №202 направлено
позивачу лист № 203 про відтермінування
оплати за спожиту електроенергію в
обсязі 30 % протягом 3-х днів, а 70 %
протягом 10 днів.

Комісією по розгляду актів про
порушення Правил користування
електричною енергією в присутності
представника споживача Дацко Б.Я
(начальник управління Західного УКБ
МОУ) розглянуто акт №026057 від 15.05.2012 р. і
на підставі Правил користування
електричною енергією, Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією прийнято рішення провести
нарахування обсягу та вартості не
облікованої електричної енергії за 12
місяців по 15.05.2012р. по силі струму,
визначеній, виходячи із найменшої
поперечної площі перерізу проводів
(кабелів). Сума до сплати не зменшується
на величину вартості електричної
енергії відповідно до виставлених
споживачу рахунків за електричну
енергію за цей період. Визначено обсяг
не облікованої електроенергії та
виписано споживачу додаткові
розрахункові платіжні документи та
рахунок №026057 від 25.05.2012р. за 795.699кВт*год
на суму 290271,00 грн. Вказане рішення
комісії оформлено протоколом №760 від
25.05.2012р.

Як встановлено судом, станом на момент
прийняття рішення в даній справі, кошти
в сумі 290 271,00 грн. відповідачем на
рахунок позивача не сплачені.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до приписів ч.1 ст.275 ГК
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається (ч.2 ст.275 ГК України).

Згідно ст. 27 ЗУ «Про
електроенергетику», одним із
правопорушень в електроенергетиці є
крадіжка електричної і теплової
енергії, самовільне підключення до
об'єктів електроенергетики і
споживання енергії без приладів обліку
та інші.

Взаємовідносини, які виникають в
процесі продажу і купівлі електричної
енергії між виробниками або
постачальниками електричної енергії
та споживачами (на роздрібному ринку
електричної енергії) регулюються
Правилами користування електричною
енергією, затвердженими постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 31.07.1996 р.
№ 28 та зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України 02.08.1996р. за № 417/1442
(надалі - Правила).

У відповідності до п.1.2 Правил
власником електричних мереж
вважається юридична або фізична особа,
якій на праві власності або
користування належать
електроустановки, призначені для
передачі та/або розподілу електричної
енергії. Відповідальна сторона - це
власник засобів комерційного обліку
або інша організація, яка несе
відповідальність за їх функціонування
згідно з договором. Споживачем
електричної енергії являється
юридична або фізична особа, що
використовує електричну енергію для
забезпечення потреб власних
електроустановок на підставі договору.

Відповідальність за технічний стан
засобів обліку несе та організація, на
балансі якої вони перебувають, або
організація, яка здійснює їх
експлуатацію на підставі відповідного
договору. Відповідальність за
збереження і цілісність розрахункових
засобів обліку електричної енергії та
пломб (відбитків їх тавр) відповідно до
акта про пломбування покладається на
власника (користувача)
електроустановки або організацію, на
території (у приміщенні) якої вони
встановлені (п.3.2 та п.3.3 Правил).

За приписами пунктів 6.41 та 6.42 Правил у
разі виявлення під час контрольного
огляду або технічної перевірки
уповноваженим представником
постачальника електричної енергії, від
якого споживач одержує електричну
енергію, або електропередавальної
організації порушень цих Правил або
умов договору на місці виявлення
порушення у присутності представника
споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст
виявленого порушення із посиланням на
відповідні пункти цих Правил та
вихідні дані, необхідні та достатні для
визначення обсягу недоврахованої
електричної енергії та/або суми
завданих споживачем збитків. За
необхідності в акті зазначаються
заходи, яких необхідно вжити для
усунення допущених порушень.

Акт складається в двох примірниках,
один з яких передається або
надсилається споживачеві.

Акт підписується представником
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації) та
представником споживача.

У разі відмови споживача підписати акт
в ньому робиться запис про відмову. У
цьому разі акт вважається дійсним, якщо
він підписаний не менше ніж трьома
уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації).

Споживач має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту акта, які
зазначаються в акті, а також викласти
мотиви своєї відмови від його
підписання.

Акт підписують тільки особи, які брали
участь в контрольному огляді або
технічній перевірці.

На підставі акта порушень
уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації) під
час засідань комісії з розгляду актів
про порушення визначаються обсяг
недоврахованої електричної енергії та
сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів порушень
створюється постачальником
електричної енергії
(електропередавальною організацією) і
має складатися не менше ніж з трьох
уповноважених представників
постачальника електричної енергії.

Споживач має бути повідомлений про час
і дату засідання комісії не пізніше ніж
за 5 робочих днів до призначеного дня
засідання і має право бути присутнім на
засіданні комісії.

Рішення комісії оформляється
протоколом і набирає чинності з дня
вручення протоколу споживачу. Разом з
протоколом споживачу надаються
розрахунок величини вартості та
розрахункові документи для оплати
недоврахованої електричної енергії
та/або збитків.

Споживач має право оскаржити рішення
комісії в суді. У разі звернення до суду
впродовж 10 робочих днів з дня вручення
протоколу споживачу останній має право
не оплачувати виставлені рахунки до
вирішення спірних питань у судовому
порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що
15.05.2012р. представниками позивача, в
присутності представника відповідача
Александрова О.К. складено акт №026057 про
порушення на підставі п.6.41. Правил
користування електричною енергією та
встановлено факт самовільного
підключення електроустановок,
струмоприймачів та електропроводка до
електричної мережі
енергопостачальника (споживання
електроенергії без договору). До
вказаного акту позивачем складено
схему самовільного підключення.

На виконання вказівок ВГСУ, викладених
в постанові від 28.04.2014р., судом
досліджено повноваження Александрова
О.К. щодо підписання ним Акту №026057.
Зокрема встановлено, що станом на
момент підписання акту, Александров
О.К. займав посаду начальника
планово-виробничого відділу -
заступника начальника управління в
Західному УКБ МО України на котру він
був призначений згідно Наказу №17-к від
14.09.2011р.

Відповідно до наданої відповідачем
Посадової інструкції начальника
виробничо-технічного відділу
Західного УКБ МО України, затв. 16.08.2007
року, начальник виробничо-технічного
відділу належить до професійної групи
«Керівники» (п.1.1). Згідно пунктів 2.2 та
2.6 Посадової інструкції начальник
виробничо-технічного відділу здійснює
загальне керівництво роботою
виробничо-технічного відділу та в
межах своїх повноважень організовує
переписку і представництво управління
в експлуатаційних організаціях,
органах місцевого самоврядування,
підприємствах та установах. Начальник
виробничо-технічного відділу
управління має право підписувати та
візувати документи в межах своєї
компетенції (п.3.4 Посадової інструкції).

З огляду на викладене, судом
встановлено, що представниками
позивача складено акт №026057 від 15.05.2012р.
в присутності належного представника
відповідача, яким цей акт було
підписано.

25.05.2012 року комісією ЛМЕМ по розгляду
актів про порушення Правил
користування електричною енергією в
присутності представника відповідача
Дацка Б.Я. прийнято рішення, оформлене
протоколом №760, про проведення
нарахування обсягу вартості
необлікованої електричної енергії за 12
місяців по 15.05.2012 року. На підставі акту
та протоколу позивачем виставлено
рахунок до сплати №026057 від 25.05.2012 року
на суму 290271,00 грн.

На виконання вказівок Вищого
господарського суду України, судом
встановлено, що Протокол засідання
комісії №760 від 25.05.2012р. відповідачем
отримано 25.05.2012р., що визнається
представником відповідача в письмових
поясненнях від 15.08.2014р. Рахунок до
сплати №026057 від 25.05.2012 року
відповідачем отримано 29.05.2012 року, що
підтверджується наявним на рахунку
підписом Александрова О.К.

Заперечуючи проти позовних вимог,
представник відповідача звертає увагу
на той факт, що протокол комісії №760 від
25.05.2012р. відповідачу не було надано
разом із рахунком. А тому, на його думку,
позивачем порушено вимоги п.6.42 Правил,
що має наслідком нечинність рішення,
оформленого протоколом №760.

З таким твердженням суд не
погоджується, з огляду на те, що з
аналізу п.6.42 Правил вбачається, що
рішення комісії про проведення
нарахування набирає чинності з дня
його вручення споживачу (для
відповідача вказане рішення набрало
чинності з 25.05.2012 року). Разом із
протоколом споживачу повинні
надаватися і розрахункові документи.
Водночас, законодавець не вимагає від
позивача одночасного надання цих
документів. Істотне значення для
справи має сам факт передання
розрахункових документів, а не момент
їх передачі. В даній справі
розрахункові документи були надані
відповідачу 29.05.2012 року.

Матеріалами справи підтверджується, що
в червні 2012 року заступник військового
прокурора гарнізону звернувся в
інтересах Західного УКБ МО України в
господарський суд Львівської області
із позовом до ПАТ «Львівобленерго» про
визнання недійсного протоколу
засідання комісії ЛМЕМ по розгляду
актів про порушення правил
користування електричною енергією №760
від 25.05.2012 року. Однак, рішенням суду
№5015/2292/12 від 24.07.2012р. в задоволенні
позовних вимог відмовлено. Вказане
рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1212, ст.1213 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави на набуте майно,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

У разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Таким чином, самовільне підключення до
об'єктів електроенергетики і
споживання електричної енергії без
приладів обліку та укладення договору
є підставою для стягнення її вартості
згідно з приписами статей 1212 і 1213 ЦК
України. Аналогічної позиції
дотримується Верховний суд України у
постанові від 16.05.2011р. №15/147/10.

За таких обставин, суд погоджується з
доводами позивача про необхідність
стягнення з відповідача боргу у сумі
290271,00 грн.

Направляючи дану справу на новий
розгляд, Вищий господарський суд
України зазначив про необхідність
врахування положень ЗУ «Про житлово -
комунальні послуги» та необхідність в
дослідженні обставин щодо особи, яка
набула спірне майно з огляду на умови
укладеного 01.10.2010р. між відповідачем та
Львівським комунальним підприємством
«Бондарівка» договору на
обслуговування вказаного будинку.

З цього приводу суд зазначає слідуюче.

У статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» визначено поняття
«балансоутримувач будинку», «власник
будинку», «споживач», «управитель»,
«виконавець», «виробник». Зокрема:

- балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом;

- виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору;

- виробник - суб'єкт господарювання,
який виробляє або створює
житлово-комунальні послуги;

- власник приміщення, будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі - власник) -
фізична або юридична особа, якій
належить право володіння, користування
та розпоряджання приміщенням,
будинком, спорудою, житловим
комплексом або комплексом будинків і
споруд, зареєстроване у встановленому
законом порядку;

- споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу;

- управитель - це особа, яка за договором
з власником чи балансоутримувачем
здійснює управління будинком,
спорудою, житловим комплексом або
комплексом будинків і споруд (далі -
управління будинком) і забезпечує його
належну експлуатацію відповідно до
закону та умов договору.

При цьому, за приписами ст.ст. 1029, 1030 ЦК
України за договором управління майном
одна сторона (установник управління)
передає другій стороні (управителеві)
на певний строк майно в управління, а
друга сторона зобов'язується за плату
здійснювати від свого імені управління
цим майном в інтересах установника
управління або вказаної ним особи
(вигодонабувача). Предметом договору
управління майном можуть бути
підприємство як єдиний майновий
комплекс, нерухома річ, цінні папери,
майнові права та інше майно. Майно,
передане в управління, має
обліковуватися в управителя на
окремому балансі, і щодо нього ведеться
окремий облік.

Статтею 19 Закону України «Про житлово -
комунальні послуги» встановлено, що
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник. Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.10.2010р. між відповідачем та ЛКП
«Бондарівка» укладено Договір на
обслуговування житлового будинку,
згідно п.1.1 котрого замовник
(відповідач) передає, а виконавець (ЛКП
«Бондарівка») приймає на себе
зобов'язання по обслуговуванню
житлового будинку на вул. Стрийська,
85-Б, який знаходиться на обліку
замовника.

В цей же день між сторонами було
підписано Акт приймання-передачі 120-ти
квартирного житлового будинку по вул.
Стрийська, 85-Б від 01.10.2010р., згідно
котрого ЛКП «Бондарівка» прийняло на
обслуговування вказаний будинок.

Водночас, як зазначив представник
відповідача в судовому засіданні і
вказане підтверджується наявною в
матеріалах справи довідкою
відповідача №291 від 13.08.2014р., не
зважаючи на факт укладення Договору
від 01.10.2010р. та передачі ЛКП
«Бондарівка» на обслуговування
будинку, даний будинок і надалі
перебуває на обліку (балансі) в
Західному УКБ МО України.

Суд зазначає, що умови Договору на
обслуговування житлового будинку від
01.10.2010р. не передбачають обов'язку ЛКП
«Бондарівка» здійснювати від свого
імені управління цим будинком в
інтересах відповідача або вказаної ним
особи (вигодонабувача), а також не
передбачають передання 120-ти
квартирного житлового будинку на
баланс ЛКП «Бондарівка». Відтак з
аналізу вказаного договору вбачається,
що за своїм правовим характером цей
договір є договором про надання послуг
щодо обслуговування будинку і не
являється договором управління майном.

З огляду на викладене, незважаючи на
факт укладення Договору на
обслуговування житлового будинку від
01.10.2010р., ЛКП «Бондарівка» не являється
ні балансоутримувачем 120-ти
квартирного житлового будинку по вул.
Стрийська, 85-Б, ні його управителем. А
тому, в силу положень ст. 19 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» вказане
підприємство не може являтися
споживачем, виконавцем або виробником
послуг.

Таким чином, враховуючи положення ЗУ
«Про житлово-комунальні послуги»
відповідач являється
балансоутримувачем 120-ти квартирного
житлового будинку по вул. Стрийська,
85-Б, який забезпечує управління цим
будинком і несе відповідальність за
його експлуатацію згідно з законом.

Вказане спростовує також доводи
відповідача, що відповідальність в
даній справі повинен нести
генпідрядник в капітальному
будівництві - Приватне акціонерне
товариство «Будівельне управління-62».

Відповідно до положень ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обгрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки, під час судового розгляду
справи позивачем доведено належними
доказами факт споживання відповідачем
електричної енергії, без укладення
відповідного договору, а відповідачем
вказаного факту не спростовано, то
позовні вимоги підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
2, 4-3, 12, 27, 29, 33, 34, 35, 43, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Західного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України (79005, м. Львів, вул. І.
Франка, 61; ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул.
Козельницька, 3; ) 290271,00
грн. недоврахованої електричної
енергії та 5805,42 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
20.08.2014р.

Суддя
Крупник Р.В.