КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р. Справа№ 910/8227/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Самсіна Р.І.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання Пась
М.П.

за участю представників:

від апелянта: Ковтонюк Ю.А. - дов. від
11.06.2014 № ЦХП-15/68

від позивача: Назім С.І. - дов. від 26.08.2014
№ б/н

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 по справі №
910/8227/14 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша паливна
компанія"

до Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач"

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 у справі №
910/8227/14 позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
паливна компанія" задоволено частково:
внесено зміни до укладеного між
Державним підприємством
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ПЕРША
ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" Договору поставки №
ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014, виклавши пункти
Договору та Специфікацію № 1 у редакції
Додаткової угоди від 24 квітня 2014 року. В
іншій частині позову відмовлено.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 у справі №
910/8227/14 мотивоване тим, що з урахуванням
положень Закону України «Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні», а також довідки
ДП «Держзовнішінформ» № 10/238 від 22.04.2014,
позовні вимоги позивача є
правомірними, а тому підлягають
задоволенню, однак частково з
урахуванням уточнень згідно заяви № 215
від 20.05.2014.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Державне підприємство
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
03.06.2014 у справі № 910/8227/14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Перша паливна
компанія" у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що, на думку апелянта, місцевим
господарським судом було винесено
рішення із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також не досліджено всі обставини
справи. Так, апелянт зазначає, що судом
при винесенні рішення Господарського
суду міста Києва від 03.06.2014 у справі №
910/8227/14 не було враховано вимоги ч. 5 ст. 40
Закону України «Про здійснення
державних закупівель», приписами якої
передбачено, що істотні умови договору
не можуть змінюватися після його
підписання до виконання зобов'язань
сторонами у повному обсязі. Враховуючи
наведене, апелянт вважає, що ДП
"Укрзалізничпостач" не може укласти з
позивачем додаткову угоду до Договору
поставки № ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 для
розгляду справи сформовано колегію у
складі: головуючий суддя - Корсакова
Г.В. судді: Власов Ю.Л., Самсін Р.І.

Ухвалою суду від 23.06.2014 прийнято
апеляційну скаргу Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" до
провадження та призначено розгляд
справи на 18.08.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014, у
зв'язку з перебуванням суддів Власова
Ю.Л. та Самсіна Р.І. у відпустці, для
розгляду справи сформовано колегію у
складі: головуючий суддя - Корсакова
Г.В. судді: Ільєнок Т.В., Шаптала Є.Ю.

У судовому засіданні 18.08.2014 оголошено
перерву до 27.08.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014, у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Корсакової Г.В. та судді Ільєнок
Т.В. у відпустці для розгляду справи
сформовано колегію у складі:
головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. судді:
Самсін Р.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014 справу №
910/1248/13 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя: Шаптала Є.Ю., судді: Самсін Р.І.,
Чорна Л.В.

В судовому засіданні 27.08.2014 представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги, просив рішення Господарського
суду міста Києва від 03.06.2014 скасувати тп
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні 27.08.2014 заперечив проти
доводів апеляційної скарги та просив
суд залишити рішення Господарського
суду міста Києва від 03.06.2014 без змін.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, 16.01.2014 між
позивачем, як постачальником, та
відповідачем, як замовником, було
укладено договір поставки № ЦХП-14-00314-01
(далі - Договір або Договір поставки)
відповідно до п. 1.1. якого Постачальник
зобов'язується поставити, а Замовник
прийняти та оплатити паливо рідинне та
газ; оливи мастильні (дизельне паливо,
яке відповідає вимогам ДСТУ 4840:2007 або
ДСТУ 3868-99), найменування, марка та
кількість якого вказується в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору, на умовах, що
викладені в договорі.

Ціна на товар, який продається за
Договором, встановлюється в
національній валюті України - гривні на
умовах FCA (Франко-перевізник) станція
відправлення в межах України із
подальшим направленням за реквізитами
Вантажоодержувача, які вказуються в
рознарядках Замовника і включає:
вартість товару, всі податки та збори,
що встановлені українським
законодавством, у тому числі ПДВ, і
вказується у специфікаціях до договору
(п. 2.1. Договору поставки).

16.01.2014 між сторонами підписано
Специфікацію № 1, відповідно до якої
сторони погодили, що поставці підлягає
дизельне паливо у кількості 94 000,000 тонн
по ціні 10 935,00 грн. без ПДВ за 1 (одну)
тонну на загальну суму 1 233 468 000,00 грн.,
вкл. ПДВ (копія специфікації в справі).

Також, 16.01.2014 між позивачем та
відповідачем підписано Специфікацію
№ 2, відповідно до якої сторони
погодили, що поставці підлягає
дизельне паливо у кількості 6 000,000 тонн
по ціні 10 935,00 грн. без ПДВ за 1 (одну)
тонну на загальну суму 78 732 000,00 грн.
включаючи ПДВ (копія специфікації в
справі).

02.04.2014 позивач та відповідач уклали
додаткову угоду № 1 до Договору, якою
виклали Специфікацію № 1 у другій
редакції та додали до Договору
Специфікацію № 3 (копія угоди та
специфікацій в справі).

Відповідно до положень Специфікації №
1 у другій редакції поставці підлягає
дизельне паливо, що відповідає вимогам
ДСТУ 4840:2007 або ДСТУ 3868-99 у кількості 92
019,204 тонн по ціні 10 935,00 грн. без ПДВ за 1
(одну) тонну на загальну суму 1 207 475 994,89
гривень, включаючи ПДВ.

У відповідності до положень
Специфікації № 3 поставці підлягає
дизельне паливо, що відповідає вимогам
ДСТУ 4840:2007 або ДСТУ 3868-99 у кількості 1
805,000 тонн по ціні 12 000,00 грн. без ПДВ за 1
(одну) тонну на загальну суму 25 292 000,00
гривень, включаючи ПДВ.

Відповідно до Довідки ДП
"Держзовнішінформ" № 10/238 від 22.04.2014 у
зв'язку кон'юнктурною ситуацією на
українському ринку нафтопродуктів,
заважаючи на поточний рівень цін на
дизельне пальне на Європейському ринку
та на ринку РФ, розрахунковий рівень
цін на дизельне пальне на внутрішньому
ринку України при постачанні
нафтопродуктів в середньому опті на
умовах FCA, відтермінування платежу на 75
робочих днів з моменту постачання, з
врахуванням ПДВ, складає 18120-20020 грн./мт.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, враховуючи
наведене, 24.04.2014 позивач разом із копією
довідки ДП "Держзовнішінформ" від 22.04.2014
року за № 10/238, Додатковою угодою № 2 до
Договору поставки, Специфікацією № 1
до Договору (третя редакція) надіслав
до відповідача лист № 94 із проханням
підписати додаткову угоду до Договору
поставки щодо зміни ціни дизельного
палива, яке підлягає поставці.

Однак, листом № ЦХП-20/2240-2 від 25.04.2014
відповідач відмовив позивачу в
укладенні запропонованої останнім
Додаткової угоди до Договору поставки.

Позивач зазначає, що запропонована ним
зміна ціни відповідає вимогам чинного
законодавства України та умовам
укладеного договору поставки №
ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014, вважає, що його
права та інтереси з боку відповідача є
порушеними, у зв'язку з чим звернувся до
суду з позовною заявою про внесення
змін до укладеного договору поставки №
ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014.

Отже, внаслідок укладення Договору
поставки між сторонами згідно пунктом 1
частини 2 статті 11 Цивільного кодексу
України, виникли цивільні права та
обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

У відповідності до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

За ст. 629 Цивільного кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Пунктом 2.4. Договору поставки
визначено, що ціна товару, зазначена у
специфікаціях, не є твердою та буде
змінена відповідно до кон'юнктури
ринку на відповідні товари, що
підтверджено висновком ДП
"Держзовнішінформ". Зміна ціни товару
та вартості Договору оформлюється
сторонами шляхом підписання
додаткової угоди.

Частиною 1 статті 188 Господарського
кодексу України визначено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту (статті 654
Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 188
Господарського кодексу України,
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на
вирішення суду (частина 4 статті 188
Господарського кодексу України).

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивачем дотримано порядок,
передбачений статтею 188 Господарського
кодексу України, та надіслано
відповідачу лист вих. № 94 про зміну
умов Договору поставки.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу
України визначено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ч. 5 ст. 40 Закону України «Про
здійснення державних закупівель» (в
редакції, що була чинна станом на день
укладання договору поставки) умови
договору про закупівлю не повинні
відрізнятися від змісту пропозиції
конкурсних торгів або цінової
пропозиції (у тому числі ціни за
одиницю товару) переможця процедури
закупівлі. Істотні умови договору про
закупівлю не можуть змінюватися після
його підписання до виконання
зобов'язань сторонами у повному обсязі,
крім випадків: 1) зменшення обсягів
закупівлі, зокрема з урахуванням
фактичного обсягу видатків замовника;
2) зміни ціни за одиницю товару не більш
як на 10 відсотків у разі коливання ціни
такого товару на ринку за умови, що
зазначена зміна не призведе до
збільшення суми, визначеної в договорі;
3) покращення якості предмета закупівлі
за умови, що таке покращення не
призведе до збільшення суми,
визначеної у договорі; 4) продовження
строку дії договору та виконання
зобов'язань щодо передачі товару,
виконання робіт, надання послуг у разі
виникнення документально
підтверджених об'єктивних обставин, що
спричинили таке продовження, у тому
числі форс-мажорних обставин, затримки
фінансування витрат замовника за
умови, що такі зміни не призведуть до
збільшення суми, визначеної у договорі;
5) зміни умов у зв'язку із застосуванням
положень частини шостої цієї статті; 6)
узгодженої зміни ціни в бік зменшення
(без зміни кількості (обсягу) та якості
товарів, робіт і послуг); 7) зміни ціни у
зв'язку із зміною ставок податків і
зборів пропорційно до змін таких
ставок; 8) зміни встановленого згідно із
законодавством органами державної
статистики індексу інфляції, зміни
курсу іноземної валюти у разі
встановлення в договорі про закупівлю
порядку зміни ціни залежно від зміни
такого курсу, зміни біржових
котирувань, регульованих цін (тарифів)
і нормативів, які застосовуються в
договорі про закупівлю.

10.04.2014 прийнято Закон України «Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні"», відповідно до
якого внесено зміни до Податкового
кодексу України та збільшено ставки
акцизного збору на нафтопродукти,
скраплений газ, речовини, що
використовуються як компоненти
моторних палив.

Відповідно до Довідки ДП
"Держзовнішінформ" від 22.04.2014 № 10/238, у
зв'язку кон'юнктурною ситуацією на
українському ринку нафтопродуктів,
заважаючи на поточний рівень цін на
дизельне пальне на Європейському ринку
та на ринку РФ, розрахунковий рівень
цін на дизельне пальне на внутрішньому
ринку України при постачанні
нафтопродуктів в середньому опті на
умовах FCA, відтермінування платежу на 75
робочих днів з моменту постачання, з
врахуванням ПДВ, складає 18120-20020 грн./мт.
Так, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується із висновком
суду першої інстанції про те, що
інформація, яка міститься у наведеній
довідці, по суті, вказує про зміну ціни
товару за Договором відповідно до
кон'юнктури ринку на відповідні товари
та підтверджується висновком ДП
"Держзовнішінформ", як органом
визначеного сторонами в Договорі
поставки щодо підтвердження
відповідних обставин.

За ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України
якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.

Так, з правової конструкції вказаної
статті випливає, що у випадку зміни
договору у судовому порядку,
зобов'язання змінюється з моменту
набрання рішенням суду про зміну
договору законної сили.

Таким чином, враховуючи вищевикладені
положення норм чинного законодавства
України, положення пункту 2.4. Договору
поставки та приймаючи до уваги
встановлені фактичні обставини справи,
зважаючи, що у випадку зміни договору у
судовому порядку, зобов'язання
змінюється з моменту набрання
рішенням суду про зміну договору
законної сили, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позовні вимоги, за викладених в
позові підстав з урахуванням поданих
уточнень згідно заяви № 215 від 20.05.2014
"Про уточнення позовних вимог"
підлягають частковому задоволенню про
внесення змін Договору у редакції
додаткової угоди від 24.04.2014.

Крім того, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що доводи відповідача
про те, що відповідно до вимог чинного
законодавства України, істотні умови
договору не можуть змінюватись, є
безпідставними, оскільки відповідно до
ст. 40 Закону України «Про здійснення
державних закупівель», істотні умови
договору про закупівлю можуть
змінюватися, зокрема, у випадку зміни
ціни у зв'язку із зміною ставок
податків і зборів пропорційно до змін
таких ставок; зміни встановленого
згідно із законодавством органами
державної статистики індексу інфляції,
зміни курсу іноземної валюти у разі
встановлення в договорі про закупівлю
порядку зміни ціни залежно від зміни
такого курсу, зміни біржових
котирувань, регульованих цін (тарифів)
і нормативів, які застосовуються в
договорі про закупівлю.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач", викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, а тому господарський суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, належним
чином дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 в справі № 910/8227/13
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" на рішення
Господарського суду міста Києва від
03.06.2014 в справі № 910/8227/13- залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 в справі № 910/8227/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8227/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
Р.І. Самсін

Л.В. Чорна