РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р.
Справа № 17/5007/103/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Олексюк Г.Є.

суддів
Сініцина Л.М.

суддів
Маціщук А.В.

при секретарі судового засідання
Юрчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Житомирській області на ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 30.05.14 р.

у справі № 17/5007/103/11 (суддя Лозинська
І.В. )

позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк"

відповідач Підприємство з іноземними
інвестиціями у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
"Житомир-Петрол"

відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГЕД Холдінгз"

Орган ДВС: Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області.

про звернення стягнення на предмет
іпотеки на загальну суму 7234325,05 грн. за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача1 - Ковальчук
О.А.,представник, довіреність в справі

відповідача 2 - не з"явився

ДВС - не з"явився

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 30 травня 2014
року у справі № 17/5007/103/11 ( суддя
Лозинська І.В.) задоволено скаргу
Підприємства з іноземними
інвестиціями у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Житомир -
Петрол" (м. Житомир) на неправомірні дії
головного державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Пилипенка О.С. та
скасовано постанову від 21.03.2014 року
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Пилипенка О.С. про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 723432,50 гривень у виконавчому
провадженні № 41490599.

Задовольняючи скаргу Підприємства з
іноземними інвестиціями у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житомир - Петрол" на
неправомірні дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області та скасовуючи
постанову державного виконавця про
стягнення з боржника виконавчого збору
у виконавчому провадженні № 41490599
місцевий господарський суд з огляду
на положення ст.ст.25, 28, 32, 37, 41, 45, 54
Закону України «Про виконавче
провадження», Закону України «Про
іпотеку» вважав, що :

- підприємство з іноземними
інвестиціями у формі ТОВ
"Житомир-Петрол" вважається майновим
поручителем, тобто особою, яка передає
в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
ТОВ "Слобода-Транс-Строй" перед
іпотекодержателем;

- державний виконавець при примусовому
виконанні наказу господарського суду
Житомирської області у даній справі
повинен враховувати, що примусове
виконання рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
особливості, визначені з урахуванням
вимог Закону України „Про іпотеку";

- станом на дату винесення оскарженої
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору відділ примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Житомирській області не проводив
заходів з примусової реалізації
предмету іпотеки;

- стягнення органом ДВС виконавчого
збору лише у зв'язку з відсутністю
добровільного виконання з боку
іпотекодавця - боржника у виконавчому
провадженні №41490599, до закінчення
7-денного строку, наданого іпотекодавцю
для добровільного виконання наказу
господарського суду Житомирської
області у даній справі є передчасним і
необґрунтованим, оскільки відповідно
до Закону України „Про іпотеку" та ст.
ст.43, 54 Закону України „Про виконавче
провадження" стягнення виконавчого
збору можливе лише після продажу
предметів іпотеки в примусовому
порядку на прилюдних торгах та за
рахунок коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна;

- при винесенні оскаржуваної постанови
державним виконавцем не враховано, що
Підприємством з іноземними
інвестиціями у формі ТОВ
"Житомир-Петрол" не виконано рішення
господарського суду самостійно через
неможливість його виконання, оскільки
господарським судом визначено спосіб
виконання рішення , а саме: реалізація
предмету іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження ;

- виконавчою службою необґрунтовано
здійснено розрахунок виконавчого
збору із суми кредиторської
заборгованості ТОВ
"Слобода-Транс-Строй" в розмірі 7234325,05
гривень, 10% судового збору з якої
складає 723432,50 гривень, оскільки
відповідальність Підприємства з
іноземними інвестиціями у формі ТОВ
"Житомир-Петрол" за п.1.2 іпотечного
договору №368/Zkin-06-2 від 27.12.2006 року
сторонами оцінено в розмірі 76912,00
гривень в якості початкової ціни для
реалізації об'єкта іпотеки;

- у постановах відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Житомирській області, відповідно, від
15.01.2014 року про відкриття виконавчого
провадження та від 21.03.2014 року про
стягнення з боржника виконавчого
збору, не викладено резолютивну
частину рішення від 13.06.2013 року у справі
№17/5007/103/11 та наказу господарського
суду №17/5007/103/11від 02.07.2013 року щодо
встановлення початкової ціни продажу
предмету іпотеки для його подальшої
реалізації нежитлової будівлі (пункт
технічного обслуговування), загальною
площею 68,0 кв.м., що розташована за
адресою: Коростенський район, с.
Поліське, вул. Зарічна, 3 у сумі 76912,00
гривень, що свідчить про неналежне
виконання вимог Закону України "Про
виконавче провадження".

Управлінням державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області подано
апеляційну скаргу , у якій зазначають,
що суд першої інстанції, постановляючи
оскаржувану ухвалу, неповністю
з'ясував обставини, які мають значення
для справи та порушив норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Зазначають, що наказ господарського
суду Житомирської області у даній
справі про звернення стягнення на
предмет іпотеки - нежитлову будівлю, що
належить на праві власності
Підприємству з іноземними
інвестиціями у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житомир-Петрол» надійшов до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області 15.01.2014 року.

Того ж дня державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження за
вищевказаним виконавчим документом, у
якій визначено, що боржнику необхідно
самостійно виконати рішення в
семиденний строк. Копії означеної
постанови 17.01.2014 року за вих. № 3.4/687
направлено боржнику для виконання,
стягувачу - для відома.

Вважають помилковим висновок суду
першої інстанції про неможливість
самостійного виконання боржником у
виконавчому провадженні - Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Житомир-Петрол» судового наказу ,
оскільки статтею ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено вичерпний перелік
обставин, за яких не надається строк
для самостійного виконання рішення
суду. При цьому, звернення стягнення на
предмет іпотеки до таких обставин не
відноситься, а тому держаний
виконавець, встановивши строк для
добровільного виконання виконавчого
документа, діяв у відповідності до
наведеної норми Закону України «Про
виконавче провадження».

З покликанням на приписи п. п. 4.16.1, 4.16.2
Інструкції про проведення виконавчих
дій та норми ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» не
погоджуються із висновком місцевого
господарського суду про те, що
підставою для винесення постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
являється вчинення державним
виконавцем виконавчих дій, спрямованих
на примусове виконання, наслідком яких
є стягнення суми за виконавчим
документом та передачі її стягувачу.

Також, вважають помилковим розрахунок
господарським судом Житомирської
області суми виконавчого збору у
даному виконавчому провадженні .

Просять скасувати ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 30 травня 2014 року по даній
справі та відмовити у задоволенні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житомир-Петрол".

У відзиві на апеляційну скаргу
Підприємство з іноземними
інвестиціями у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Житомир -
Петрол" вказує на законність та
обґрунтованість ухвали господарського
суду Житомирської області від 30.05.2014
року у даній справі та наводить свої
міркування на спростування доводів
скаржника.

Звертає увагу , що реалізація майна, на
яке звернуто стягнення, як на предмет
іпотеки здійснюється виключно
державним виконавцем не інакше ніж: на
прилюдних торгах ініційованих
державним виконавцем в межах
виконавчого провадження, а не
іпотекодавцем самостійно, що у свою
чергу виключає можливість добровільно
виконати наказ господарського суду у
7-денний термін з моменту отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Вважає , що на час винесення як
постанови про відкриття виконавчого
провадження, так і постанови про
стягнення з боржника виконавчого
збору, Відповідач 1 не мав можливості
здійснити самостійно продаж
нерухомого майна шляхом реалізації
його на прилюдних торгах у межах
виконавчого провадження.

Також вказує, що суд першої інстанції
вірно встановив те, що органом ДВС
необґрунтовано здійснено розрахунок
виконавчого збору із всієї суми
кредиторської заборгованості ТОВ
«Слобода-Транс-Строй» в розмірі 7234325,05
грн., а не з початкової ціни для
реалізації об'єкта іпотеки, оскільки
відповідальність ТОВ «ЖИТОМИР-ПЕТРОЛ»
за іпотечним договором №368/2,кіп-06-2 від
27.12.2006р. визначається відповідно до
його п.1.2, де сторони її оцінили в
розмірі 76912,00 грн.

Просить залишити оскаржену ухвалу без
змін, а апеляційну скаргу органу ДВС -
без задоволення.

В судовому засіданні представник ТзОВ
«Житомир-Петрол» вважає ухвалу
господарського суду Житомирської
області законною і обґрунтованою і
просить її залишити без змін ,а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта, позивача та
відповідача 2 в судове засідання не
з»явились , про час та місце
апеляційного перегляду справи
повідомлені належим чином та
заздалегідь.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Крім того, сторони є юридичними
особами, які повинні на свій розсуд
реалізувати надані їм права та не
обмежені колом своїх представників, а
тому не позбавлені можливості
забезпечити явку у судове засідання
своїх представників та уповноважити їх
представляти свої інтереси.

За таких обставин судова колегія
визнала за можливе розглянути справу у
відсутність представників апелянта,
позивача, відповідача 2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України,
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду .

Апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, зазначені у цьому Кодексі та
Законі України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (ч. 6 ст. 106 ГПК
України).

Згідно з ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника ТОВ
"Житомир-Петрол" ,обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
повноту з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права при винесенні оскарженої ухвали,
судова колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги з
наступних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що
13.06.2013 року господарським судом
Житомирської області ухвалено рішення
у даній справі, яким звернуто
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до Іпотечного договору
№368/Zkin-06-2 від 27.12.2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу та
зареєстрованого в реєстрі за № 4366 на
нежитлову будівлю (пункт технічного
обслуговування), загальною площею 68,0 м.
кв., що розташована за адресою:
Коростенський район, село Поліське,
вул. Зарічна, будинок 3, що належить на
праві власності Підприємству з
іноземними інвестиціями в формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житомир-Петрол" для
задоволення вимог ТОВ "Український
промисловий банк" за Кредитним
договором №368/К-06 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії від
20.12.2006 року на загальну суму 7234325,05
гривень, у тому числі: - 6643591,45 гривень -
заборгованість по несплачених
процентах; - 792534,36 гривень - пеня за
порушення строків сплати процентів за
користування кредитними коштами, за
рахунок коштів отриманих від
реалізації предмета іпотеки шляхом
реалізації на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження;
встановлено початкову ціну продажу
предмету іпотеки для його подальшої
реалізації у сумі 76912,00 гривень .

02.07.2013 року господарським судом
Житомирської області у даній справі
видано наказ № 17/5007/103/11 .

Означений судовий наказ пред»явлений
до примусового виконання та 15.01.2014 року
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
у Житомирській області відкрито
виконавче провадження із його
виконання та надано боржнику
семиденний строк для добровільного
виконання рішення суду, про що
зазначено у пункті 2 постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№41490599 від 15.01.2014 року.

Пунктом 3 означеної постанови
державний виконавець постановив, що у
разі невиконання рішення в наданий
для самостійного виконання строк
виконати його у примусовому порядку
зі стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат .

У супровідному листі до означеної
постанови від 17.01.2014 року № 687 державний
виконавець наголосив, що боржник
зобов»язаний виконати рішення суду ,
про що повідомити відділ ДВС у
встановлений законом строк.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 20.02.2014 року у
виконавчому провадженні по виконанню
наказу господарського суду
Житомирської області № 17/5007/103/11 від
02.07.2013 року замінено стягувача - ТОВ
"Український промисловий банк" на його
правонаступника - ТОВ "Інвестиційна
компанія "ІФГ Капітал" .

03.03.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Житомирській
області винесено постанову про заміну
сторони виконавчого провадження на ТОВ
"ІК "ІФГ Капітал" (т. 3, а. с.103).

В подальшому, 21.03.2014 року головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області винесено
оскаржувану постанову у виконавчому
провадженні № 41490599 про стягнення з ТОВ
"Житомир - Петрол" виконавчого збору у
розмірі 723432,50 гривень.

При цьому, стягнення виконавчого збору
із ТОВ "Житомир - Петрол" мотивовано
державним виконавцем у зв»язку із
невиконанням боржником добровільно
наказу господарського суду
Житомирської області № 17/5007/103/11 від
02.07.2013 року.

23.04.2014 року головний державний
виконавець Пилипенко О.С. скерував
стягувачу : ТОВ "Інвестиційна компанія
"ІФГ Капітал" - вимогу №7446 про
необхідність повідомити ВДВС про
залишок заборгованості за виконавчим
документом №17/5007/103/11.

Як вбачається із повідомлення ТОВ
"ІК"ІФГ Капітал" від 30.04.2014 року за № 784
заборгованість за кредитним договором
№368/К-06 на відкриття відновлювальної
кредитної лінії від 20.12.2006 року,
укладеним між ТОВ "Укрпромбанк" та ТОВ
"Слобода-Транс-Строй", в забезпечення
виконання якого укладено Іпотечний
договір №368/Zkin-06-02 від 27.12.2006 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу та зареєстрованого в реєстрі за
№4366, становить 7234325,05 грн., в тому числі
борг по несплаченим процентам - 6643591,45
грн., борг по пені за порушення строків
сплати процентів за користування
кредитними коштами - 792534,36 грн. .

Відповідно до ст.4-5 ГПК України,
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

В силу ст.124 Конституції України, ст.115
ГПК України, рішення господарського
суду, що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

В силу ст.12 названого Закону, сторони
виконавчого провадження мають право,
між іншим, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.121-2 ГПК України, скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Оскаржуючи постанову про стягнення
виконавчого збору ТОВ "Житомир -
Петрол» зазначає, що продаж майна
боржником ( іпотекодавцем) самостійно,
в добровільному порядку на протязі
семи днів з дня отримання постанови
ВДВС про відкриття виконавчого
провадження виключається та вказує на
відсутність з його боку вини в
ухиленні від виконання судового
рішення.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про
державну виконавчу службу" та статтею 2
Закону України "Про виконавче
провадження" примусове виконання
рішень судів та інших органів в Україні
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зокрема за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання судового
рішення (стаття 19 Закону України "Про
виконавче провадження").

Як зазначає ч.1 ст.28 закону України «Про
виконавче провадження» - у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на викладене судова колегія
вважає, що виконавчий збір за своєю
правовою природою являється санкцією,
яка накладається на боржника у разі
невиконання ним в добровільному
порядку рішення суду.

Згідно статті 1 Закону України "Про
іпотеку" іпотека - це забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

За статтею 41 цього Закону реалізація
предмета іпотеки, на який звертається
стягнення за рішенням суду,
провадиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження,
передбаченого Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 32 Закону України
"Про виконавче провадження" заходами
примусового виконання рішень є інші
заходи, передбачені рішенням, в даному
випадку - заходи, передбачені в рішенні
суду від 13.06.2013, згідно із ст. 39 Закону
України „Про іпотеку".

За умовами ч.ч. 1, 5, 8 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження" звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.
Реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом. Примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

З огляду на наведені норми колегія
суддів констатує, що виконання
означеного судового рішення покладено
саме на орган примусового виконання
судових рішень, який повинен провести
його виконання у встановленому
Законами України «Про виконавче
провадження» та «Про іпотеку» порядку.
При цьому у боржника відсутні будь-які
можливості здійснити реалізацію
предмету іпотеки та повноваження на
проведення виконавчих дій.

За таких обставин судова колегія
вважає необґрунтованим винесення
державним виконавцем постанови про
стягнення виконавчого збору з
Підприємства з іноземними
інвестиціями у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Житомир -
Петрол" за невиконання ним в
добровільному порядку рішення суду про
звернення стягнення на належне
товариству нерухоме майно, яке
являється предметом іпотеки по
іпотечному договору.

З огляду на викладене апеляційний
господарський суд вважає правомірним
скасування судом першої інстанції
постанови від 21.03.2014 року головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
723432,50 гривень у виконавчому
провадженні № 41490599.

Крім того , судова колегія не може
погодитися із доводами апелянта про
вірний розрахунок державним
виконавцем розміру виконавчого збору у
розмірі 10 відсотків від суми ( 723432,5
гривень), яка підлягає задоволенню
стягувачу за кредитним договором у
розмірі 7234325,05 гривень за рахунок
примусового продажу предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
невиконання боржником рішення,
зокрема, майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Таким чином, сума виконавчого збору
розраховується з вартості предмета
примусового виконання, а отже,
обмежується вартістю майна боржника,
яке стягується або сумою коштів, що
стягуються.

Враховуючи, що примусове виконання у
даній справі полягає у зверненні
стягнення на предмет іпотеки; законом
визначено порядок оцінки, торгів,
уцінки та розподілу виручених від
примусового продажу сум, місцевий
господарський суд правомірно
застосував вказані норми права до
спірних правовідносин та обгрунтовано
не погодився з визначенням суми
виконавчого збору, розрахованого із
суми основного зобов'язання за
кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують по суті правильних
висновків суду першої інстанції,
викладених у оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний господарський суд вважає,
що судом першої інстанції в порядку
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи та вірно застосовані
норми процесуального і матеріального
права, у зв'язку з чим відсутні правові
підстави для задоволення апеляційної
скарги представника Управління
державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Житомирській області та скасування чи
зміни ухвали господарського суду
Житомирської області від 30 травня 2014
року у справі № 17/5007/103/11.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105,106 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 30.05.2014 р. у
справі № 17/5007/103/11 залишити без змін ,а
апеляційну скаргу управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Сініцина Л.М.

Суддя
Маціщук А.В.