ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.
Справа № 914/1196/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Бойко С.М.,

Данко Л.С.,

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача - Маргаль Н.Б.

від відповідача (скаржника) - не
з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Львівського комунального підприємства
"Львівавтодор", вих.№443 від 10.06.2014 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 27.05.2014 року
(підписане 30.05.2014 року), cуддя Мороз Н.В.

у справі № 914/1196/14

за позовом Державного підприємства
"Львівський державний інститут
проектування комунального будівництва
"Львівдіпрокомунбуд", м. Львів

до відповідача Львівського
комунального підприємства
"Львівавтодор", м. Львів

про стягнення 79128,86 грн.

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду
Львівської області від 27.05.2014 року по
справі №914/1196/14 позов Державного
підприємства "Львівський державний
інститут проектування комунального
будівництва "Львівдіпрокомунбуд"
задоволено: присуджено до стягнення на
користь останнього з Львівського
комунального підприємства
"Львівавтодор" 75807,24 грн. - основного
боргу, 2700 грн. - пені та 621,62 грн. - 3%
річних.

Рішення суду мотивоване тим, що сума
основної заборгованості ЛКП
«Львівавтодор» перед ДП "Львівський
державний інститут проектування
комунального будівництва
"Львівдіпрокомунбуд" за договором на
виконання проектно-вишукувальних
робіт №4952 від 16.09.2013 року, підтверджена
матеріалами справи, підставна і
підлягає до стягнення. Поряд з цим, у
зв'язку з невиконанням умов договору
щодо оплати за виконані
проектно-вишукувальні роботи, суд
визнав правомірним нарахування
відповідачеві пені та 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ЛКП «Львівавтодор» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати частково рішення
господарського суду Львівської
області від 27.05.2014 року по справі
№914/1196/14 та прийняти нове рішення. Як
вбачається з тексту апеляційної
скарги, відповідач не згідний з
рішенням місцевого суду в частині
стягнення з останнього пені в розмірі
2700 грн. та 621,62 грн. - 3% річних. Зокрема,
скаржник вважає, що позивачем
помилково визначено дату, з якої
нараховано пеню та відсотки річних, а
саме: з 16 грудня 2013 року, оскільки ним
не враховано, передбачений п.4.3
Договору, десятиденний строк на право
замовника подати відмову від прийняття
документації. На думку відповідача,
передбачений п. 2.3 Договору
п'ятнадцятиденний строк на оплату
замовником робіт, слід рахувати після
спливу десятиденного строку,
передбаченого п.4.3 Договору. Відтак, ЛКП
«Львівавтодор» вважає, що нарахування
пені та 3% річних підлягає з 26 грудня 2013
року.

Представник позивача в судовому
засіданні проти вимог, викладених в
апеляційній скарзі заперечив, просив
рішення господарського суду
Львівської області від 27.05.2014 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення. Зокрема, зазначав, що
місцевий господарський суд, враховуючи
умови, передбачені п.2.3 Договору,
правомірно присудив до стягнення пеню
в розмірі 2700 грн. та 3% річних в розмірі
621,62 грн., оскільки, відповідач
зобов'язався провести повну оплату за
виконані проектно-вишукувальні роботи
протягом п'ятнадцяти календарних днів
з дня підписання акту
здавання-приймання документації, а
такий акт підписано сторонами 28.11.2013
року, відтак, позивачем правомірно
здійснено нарахування штрафних
санкцій саме з 16 грудня 2013 року.

Представник відповідача (скаржника) в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив. Слід
зазначити, що скаржник не з'явився і у
попереднє судове засідання, причин
неявки суд не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату час та
місце судового засідання, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (арк.
справи 61).

Оскільки, явка відповідача не
визнавалась обов'язковою, та такий
належним чином повідомлений про судове
засідання, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
наявні докази по справі, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 16 вересня 2013 року
між Львівським комунальним
підприємством «Львівавтодор» (в тексті
договору - замовник) та Державним
підприємством «Львівдіпрокомунбуд» (в
тексті договору - виконавець) укладено
договір на виконання
проектно-вишукувальних робіт №4952,
відповідно до умов якого, а саме: п.1.1,
виконавець зобов'язався на підставі
вихідних даних на проектування,
наданих замовником, своїми силами і
засобами виготовити згідно з
державними будівельними нормами та
іншими нормативними документами
проектно-кошторисну документацію
(стадія «Робочий проект») по об'єкту
«Реконструкція вулиці С. Бандери (від
вулиці Генерала Т. Чупринки до вулиці М.
Вербицького).

Відповідно до п.2.1 Договору, загальна
вартість проектних робіт відповідно до
протоколу погодження договірної ціни
(додаток 1), який є невід'ємною частиною
даного договору, становить 75807,24 грн., в
тому числі ПДВ (20%) 12634,54 грн.

На виконання умов договору, ДП
«Львівський державний інститут
проектування комунального будівництва
«Львівдіпрокомунбуд» виконано
проектні роботи та передано проектну
документацію ЛКП «Львівавтодор», що
підтверджується накладною №22 від
28.11.2013 року та актом здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт №1/4952 від
28.11.2013 року (арк. арк. 20-21).

Згідно п.2.3 Договору ЛКП «Львівавтодор»
зобов'язалось провести повну оплату за
виконані проектно-вишукувальні роботи
протягом п'ятнадцяти календарних днів
з дня підписання акту
здавання-приймання документації.

Оплата за виконані роботи здійснюється
замовником шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
виконавця (п.2.2 Договору).

Відповідач - ЛКП «Львівавтодор» свої
зобов'язання щодо оплати за виконані
позивачем проектно-вишукувальні
роботи, за договором №4952 від 16.09.2013 року
не виконав, внаслідок чого виникла
заборгованість у розмірі 75807,24 грн.

Вимоги претензії (вих.№03/467 від 20.12.2013
року) щодо сплати вказаної
заборгованості відповідач не виконав.
Слід зазначити, як вбачається з
апеляційної скарги, відповідач визнає
вказану вище заборгованість за
договором в повному обсязі.

Поряд з цим, згідно п.5.4 Договору за
прострочення платежу, замовник за
кожний день прострочення сплачує
виконавцю пеню, розмір якої
обчислюється від суми заборгованості у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожний
день прострочення, згідно з чинним
законодавством України, в тому числі,
за прострочення оплати за кожний етап
робіт відповідно до календарного
плану, якщо етапи передбачено.

Враховуючи наведене вище, ДП
"Львівський державний інститут
проектування комунального будівництва
"Львівдіпрокомунбуд" звернулось до
суду з позовом про стягнення з ЛКП
«Львівавтодор» 75807,24 грн. - основної
заборгованості за договором №4952 від
16.09.2013 року за виконані
проектно-вишукувальні роботи, 2700 грн. -
пені та 621,62 грн. - 3% річних за
невиконання, передбачених договором,
зобов'язань щодо оплати робіт.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами, а зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.887 ЦК України за
договором підряду на проведення
проектних та пошукових робіт підрядник
зобов'язується розробити за завданням
замовника проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх.

Пунктом першим ч.1 ст.889 ЦК України
передбачено, що замовник зобов'язаний,
якщо інше не встановлено договором
підряду на проведення проектних та
пошукових робіт, сплатити підрядникові
встановлену ціну після завершення усіх
робіт чи сплатити її частинами після
завершення окремих етапів робіт або в
іншому порядку, встановленому
договором або законом.

Вимогами ст.530 ЦК України передбачено
строк (термін) виконання зобов'язання
та зазначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як було зазначено вище, згідно п.2.3
Договору, замовник бере на себе
зобов'язання провести повну оплату за
виконані проектно-вишукувальні роботи
протягом п'ятнадцяти календарних днів
з дня підписання акту
здавання-приймання документації.

Як вбачається з акту здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт №1/4952 від
28.11.2013 року, такий підписаний сторонами
в день його складення - 28 листопада 2013
року. Відтак, ЛКП «Львівавтодор» як
замовник за договором №4952 від 16.09.2013
року, зобов'язувалось до 13.12.2013 року
оплатити ДП "Львівський державний
інститут проектування комунального
будівництва "Львівдіпрокомунбуд" як
виконавцю за проведені ним
проектно-вишукувальні роботи - 75807,24
грн.

Крім цього, статтею 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Так,
враховуючи п.5.4 Договору, позивачем,
починаючи з 16 грудня 2013 року по 26
березня 2014 року, нараховано
відповідачу пеню в розмірі 2700 грн.

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Оскільки,
укладеним між сторонами договором не
передбачено іншого розміру процентів
за прострочення виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано
відповідачу 621,62 грн. - 3% річних за
невиконання, передбачених договором,
зобов'язань щодо оплати виконаних
робіт.

Відповідач в апеляційній скарзі,
посилаючись на п.4.3 Договору, вважає, що
пеню та 3% річних слід нараховувати
починаючи з 26 грудня 2013 року, а не з 16
грудня 2013 року як вказує позивач. На
думку скаржника, п'ятнадцятиденний
строк на оплату робіт слід рахувати
після спливу, передбаченого п.4.3
Договору, десятиденного строку для
перевірки замовником отриманої
документації. Однак, у пункті 2.3
Договору сторони чітко погодили строк,
протягом якого замовник зобов'язався
оплатити виконані
проектно-вишукувальні роботи, а також
момент, з якого починається такий
строк, а саме: з дня підписання акту
здавання-приймання документації, тобто
в даному випадку з 28 листопада 2013 року.

Відтак, твердження апелянта про
неправильне нарахування позивачем
пені та трьох відсотків річних за
невиконання вимог п.2.3 Договору не
відповідають дійсності та
спростовуються матеріалами справи, а з
аналізу положень укладеного між
сторонами договору вбачається, що
десятиденний строк на перевірку
замовником отриманої документації
повинен передувати підписанню акта
здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт, відтак,
не може обчислюватись після дня
підписання такого акта.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна з
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Відповідачем протилежного не доведено.

Враховуючи наведене, беручи до
уваги обґрунтовану, підставну та
підтверджену матеріалами справи,
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором на виконання
проектно-вишукувальних робіт №4952 від
16.09.2013 року, а також правомірний
розрахунок розміру пені та відсотків
річних за несвоєчасно оплачені
проектно-вишукувальні роботи, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про задоволення позову та
стягнення з відповідача на користь
позивача 75807,24 грн. - основного боргу, 2700
грн. - пені та 621,62 грн. - 3% річних.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що при прийнятті оскаржуваного
рішення місцевий господарський суд
повно і всебічно перевірив всі
обставини справи, дав належну правову
оцінку, зібраним у справі, доказам та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника
про скасування рішення місцевого суду
є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду,
в порядку ст.49 ГПК України покладається
на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України,
суд,

постановив:

Рішення господарського суду
Львівської області від 27.05.2014 року по
справі №914/1196/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Львівського
комунального підприємства
«Львівавтодор» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Повну постанову складено 26.08.2014 року

Головуючий-суддя:
Якімець Г.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Данко Л.С.