номер провадження справи 1/19/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014
Справа № 908/2146/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДАРПАК» (02092, м. Київ,
вул. Машиністівська, 1)

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства «ІКС 5 Рітейл
Груп Україна» (69500, м. Запоріжжя, вул.
Східна, буд. 3)

про стягнення 47 022 грн. 34 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Господарським судом Запорізької
області розглядається справа за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДАРПАК» до
Приватного акціонерного товариства
«ІКС 5 Рітейл Груп Україна» про
стягнення 43 623 грн. 11 коп. основного
боргу, 2 861 грн. 46 коп. інфляційних втрат,
537 грн. 77 коп. 3% річних.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 526, 530,
610, 611, 612, 625, ч.3 ст. 692 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України та умов договору поставки № 2254
від 01.07.2013 року і обґрунтовано
посиланням на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором щодо оплати поставленого
товару.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 23.06.2014 р. справу
призначено до розгляду на 22.07.2014 р., про
що сторони були повідомлені належним
чином, відповідно до вимог
Господарського процесуального кодексу
України.

Представник відповідача в судове
засідання 22.07.2014 р. не з'явився,
витребувані судом пояснення та
документи не надав.

Представник позивача в судовому
засіданні надав суду письмове
клопотання про залучення письмових
доказів на виконання ухвали суду, яке
судом було задоволено, документи були
залучені до матеріалів справи. Крім
того, представник позивача надала суду
оригінали наявних у представника
документів (договору та додатків до
нього) для огляду, копії, з наданих
позивачем оригіналів документів, судом
були залучені до справи.

Представник позивача відводів суду не
заявляв та на фіксації судового
процесу технічними засобами не
наполягав.

Враховуючи неявку представника
відповідача, та не подання сторонами
всіх документів та доказів на
виконання ухвали суду, суд відклав
розгляд справи до 07.08.2014.

01.08.2014 р. від позивача надійшли письмові
пояснення на виконання вимог суду та
документи в підтвердження обставин
справи, які були залучені до матеріалів
справи. У письмових поясненнях, позивач
зазначив, що враховуючи не розкриття
терміну реалізації у договорі, отже
строки оплати мають враховуватись з
дня наступного за днем передачі товару,
відповідно до видаткових накладних, та
становити 14 банківських днів з дати
таких накладних. В письмових
поясненнях позивач підтвердив суму
заборгованості в розмірі 43 623 грн. 11
коп., та просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача 2 861
грн. 46 коп. інфляційних втрат та 537 грн. 77
коп. 3% річних. Крім того, позивач просив
розглянути справу без участі
компетентного представника позивача.

Представники сторін в судове засідання
07.08.2014 р. не з'явились.

Відповідач вдруге у судове засідання
не з'явився. Про причини неявки суд не
повідомив. Клопотань про розгляд
справи без його участі або про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не надходило. Відзив на позовну
заяву та документи, витребувані
ухвалами господарського суду
Запорізької області від 23.06.2014 та від
22.07.2014 відповідачем не надано.

Про судовий розгляд справи відповідач
був повідомлений належним чином,
шляхом направлення на його адресу
судом відповідних ухвал. Своїм правом
бути присутнім у судовому засіданні
відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Ухвала суду від 23.06.2014 № 908/2146/14 про
порушення провадження у справі,
направлена Приватному акціонерному
товариству "ІКС 5 РІТЕЙЛ ГРУП Україна"
на адресу: 69050, Запорізька область, м.
Запоріжжя, вул. Східна, 3, була отримана
уповноваженим представником
відповідача 02.07.2014, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (т. 1 а.с.114).

Згідно з Витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на час
розгляду спарви в суді
місцезнаходженням Приватного
акціонерного товариства "ІКС 5 РІТЕЙЛ
ГРУП Україна" є 69500, Запорізька область,
м. Запоріжжя, вул. Східна, 3.

Отже, відповідач своєчасно та належним
чином повідомлений про розгляд справи
в суді.

Неявка представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
вирішенню цього спору.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача в
судовому засіданні 22.07.2014 р., суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 року між Приватним акціонерним
товариством "ІКС 5 РІТЕЙЛ ГРУП Україна"
(покупцем) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДАРПАК" (продавцем)
було укладено договір поставки № 2254 (із
протоколами розбіжностей, додатковим
договором, додатками (специфікаціями).

Відповідно до п. 1.1. договору,
постачальник зобов'язувався протягом
строку дії цього договору здійснювати
поставку товару, а покупець
зобов'язувався приймати та оплачувати
поставлений товар відповідно до умов
цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору, специфікації,
форма яких наведена у додатку № 1 до
цього договору, в яких вказується
товар, є невід'ємними частинами
договору.

Згідно додаткового договору № 1 від
01.09.2013 р. до договору поставки, сторони
домовились п. 3.1 додатку № 3 до договору
викласти в наступній редакції:
«Покупець зобов'язаний оплачувати
кожну партію переданого продавцем
товару по мірі її реалізації не пізніше
14 банківських днів з дня її
реалізації».

Відповідно до п. 7.1 договору, за
невиконання або неналежне виконання
прийнятих на себе зобов'язань, сторони
несуть відповідальність, передбачену
чинним законодавством України,
положеннями цього договору та додатків
до нього.

На виконання умов договору та додатків
до договору, в період з 26.07.2013 р. по 31.01.2014
р. позивачем поставлено відповідачу
товар (продукцію
санітарно-гігієнічного призначення)
на загальну суму 78 209 грн. 77 коп.

Відповідач своєчасно не здійснив
оплату отриманого товару.

Претензією вих. № 14 від 21.03.2014 р. позивач
звернувся до відповідача із вимогою
сплатити прострочену заборгованість
за отриманий товар в сумі 51 386 грн. 89
коп., наявну на момент складення
претензії. Претензію було отримано
відповідачем 26.03.2014 р.

Відповідачем відповіді на претензію
надано не було.

Станом на час звернення позивача до
суду заборгованість відповідача перед
позивачем склала 43 623 грн. 11 коп.

Враховуючи не сплату відповідачем
позивачу заборгованості за
поставлений товар в сумі 43 623 грн. 11 коп.,
позивач звернувся до суду із цим
позовом.

Стягнення з відповідача на користь
позивача 43 623 грн. 11 коп. основного
боргу, 2 861 грн. 46 коп. інфляційних втрат,
537 грн. 77 коп. 3% річних було предметом
судового позову у цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню, на підставі
наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. (Аналогічна норма
міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу
України.). До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом правовідносини
сторін було врегульовано договором
поставки № 2254 01.07.2013 року та додатковим
договором та додатками до нього.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Так умовами договору, укладеного між
сторонами, передбачено, що
постачальник зобов'язувався протягом
строку дії цього договору здійснювати
поставку товару, а покупець
зобов'язувався приймати та оплачувати
поставлений товар відповідно до умов
цього договору.

На виконання умов договору, в період з
26.07.2013 р. по 31.01.2014 р. позивачем було
поставлено відповідачу товар
(продукцію санітарно-гігієнічного
призначення) на загальну суму 78 209 грн.
77 коп., що підтверджується видатковими
накладними, копії яких містяться в
матеріалах справи, а оригінали були
досліджені судом в судовому засіданні.

Докази висунення претензій та
зауважень щодо поставленого товару та
супровідної документації з боку
відповідача відсутні.

Відповідач своєчасно та у повному
обсязі, відповідно до п. 3.1 додатку № 3 в
редакції додаткового договору № 1 від
01.09.2013 р. до договору поставки,
отриманий від позивача товар не
сплатив. Неоплаченими залишились
видаткові накладні за період з 08.11.2013 р.
по 31.01.2014 р.

Як свідчать матеріали справи, зокрема,
первинні бухгалтерські документи,
враховуючи накладні на повернення
товару, яким відповідач частково
повернув поставлений товар позивачу,
платіжні документи про часткову оплату
отриманого товару, копії яких
містяться в матеріалах справи,
заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлений товар складає
43 623 грн. 11 коп.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції
України, статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає що позивачем доведено
належними доказами обґрунтованість та
правомірність заявлених позовних
вимог щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 43 623 грн. 11 коп.

Відповідачем, в свою чергу, доказів
сплати спірної заборгованості,
заявленої до стягнення, чи її
відсутності повністю чи частково, не
доведено

Таким чином, суд дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача 43 623 грн. 11 коп. основного
боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити сум
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3%
річних та інфляційних втрат, які були
заявлені позивачем до стягнення.

Суд дійшов висновку про задоволення
вимог позивача щодо стягнення з
відповідача 2 861 грн. 46 коп. інфляційних
втрат, 537 грн. 77 коп. 3% річних, за
заявлений період.

На підставі викладеного, суд
задовольняє вимоги позивача у повному
обсязі і приймає рішення про стягнення
з відповідача на користь 43 623 грн. 11 коп.
основного боргу, 2 861 грн. 46 коп.
інфляційних втрат, 537 грн. 77 коп. 3%
річних.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за позовом в сумі 1 827 грн.
00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «ІКС 5 Рітейл
Груп Україна» (69500, м. Запоріжжя, вул.
Східна, буд. 3, , з усіх
рахунків, встановлених державним
виконавцем при виконанні судового
рішення) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДАРПАК»
(02092, м. Київ, вул. Машиністівська, 1, , п/р 7952 у ПАТ «ПУМБ» м.
Донецьк, МФО 334851) 43 623 (сорок три тисячі
шістсот двадцять три) грн. 11 коп.
основного боргу, 2 861 (дві тисячі
вісімсот шістдесят одна) грн. 46 коп.
інфляційних втрат, 537 (п'ятсот тридцять
сім) грн. 77 коп. 3% річних та 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено і підписано « 12»
серпня 2014 року.

Суддя
О.І.
Немченко