ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 серпня 2014 р. Справа №
903/663/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Волиньобленерго" в особі
Ковельської філії ПАТ
"Волиньобленерго", м. Ковель

до відповідача: Комунального
підприємства "Екокомунсервіс",
Ковельський р-н. смт. Любленець

про стягнення 7 577,05 грн.

Суддя Дем'як В.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Сорока А.П. -
довіреність№19/26-73 від 03.01.2014р.

від відповідача : не прибув

Суть спору: позивач - Публічне
акціонерне товариство
«Волиньобленерго» в особі Ковельської
філії Публічного акціонерного
товариства «Волиньобленерго» просив
стягнути з Комунального підприємства
«Екокомунсервіс» 7577,05 грн., з них:
6361,48грн. - основного боргу, 81,95 пені - 393,38
грн. інфляційних втрат, 740,24грн. - 3%
річних.

В підтвердження своїх вимог позивач
посилається на договір №526-0322000 від
22.12.2011р.; довідку №569 про включення КП
«Екокомунсервіс» до ЄДРПО України;
особовий рахунок; рахунок за активну
електроенергію №526-0322000/06-АЕ від
25.06.2014р.; банківську виписку від 27.06.2014р.;
акт про обсяги переданої споживачу
електричної енергії за період від
21.05.2014р. до 20.06.2014р. та на положення про
Ковельську філію.

В судовому засіданні представник
позивача подав заяву за вх. №01-123/149/14від
20.08.2014р. про зменшення позовних вимог у
зв'язку із погашенням відповідачем
частково основного боргу в сумі 5742,48
грн. та здійсненним уточненим
розрахунком нарахування 3% річних та
інфляційних втрат .

Відповідно до заяви про зменшення
позовних вимог від 20.08.2014 р. позивач
просить стягнути з відповідача:
основного боргу - 619,00 грн., пені - 81,95
грн., 3% річних -393,33 грн. та інфляційних
втрат - 727,73 грн.

Вказана заява, відповідаючи вимогам ст.
22 Господарського процесуального
кодексу України, не суперечить
законодавству України, не порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси, є прийнятою судом.

Згідно пункту 17 інформаційного листа
Вищого господарського суду України N
01-8/2351 від 20.10.2006 "Про деякі питання
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році та
в першому півріччі 2006 року" та пункту 6
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/482 від
13.08.2008р., в разі зменшення позовних
вимог, якщо його прийнято
господарським судом, має місце нова
ціна позову, виходячи із якої
вирішується спір. При цьому будь-які
підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні.

Представник позивача в судовому
засіданні зменшенні позовні вимоги
підтримав та на вимогу ухвали від
16.07.2014р. через канцелярію суду подав:

- акт звірки взаєморозрахунків від
18.08.2014р.;

- особовий рахунок №0322000;

- банківську виписку від 17.07.2014р. в
сумі 5742,48 грн.;

Представник позивача в призначеному
судовому засіданні зменшені позовні
вимоги підтримав в повному об'ємі.

Відповідач через канцелярію суду подав
заяву за вих.№ 616 від 19.08.2014р. (за
вх..№01-29/7949/14) в якій просить справу за
№ 903/663/14 розглядати без участі
представника останнього, оскільки
залишок боргу станом на 01.08.2014р. в сумі
619,00 грн. визнали в повному об'ємі.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача , суд

встановив:

22 грудня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
«Волиньобленерго» в особі Ковельської
філії Публічного акціонерного
товариства «Волиньобленерго» та
Комунальним підприємством
«Екокомунсервіс» було укладено
договір про постачання електричної
енергії № 526-0322000.

Згідно з п.1. якого постачальник продає
електричну енергію споживачу для
забезпечення потреб електроустановок
споживача, а споживач оплачує
постачальнику електричної енергії
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
договору та додатками до договору, що є
невід'ємними частинами.

Положеннями розділу 2. договору
встановлено, що під час виконання умов
цього договору з питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією
(далі -ПКЕЕ).

Умовами п. 2.1.2 договору
передбачено, зокрема, обов'язок
постачальника виконувати умови цього
договору (п.п. 2.1.1 договору); постачати
електроенергію, як різновид товару
споживачу, зокрема, в обсягах,
визначених відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
договору (додаток №1 "Обсяги постачання
електричної споживачу" (п.п. 2.1.2
договору).

Пунктом 2.2. договору встановлено
обов'язок споживача, серед іншого,
виконувати умови цього договору (п.п.
2.2.1 договору); дотримуватися режиму
споживання електричної енергії згідно
з умовами розділу 5 цього договору та
режиму роботи електроустановки (п.п. 2.2.2
договору); оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатків „Порядок
розрахунків" та „Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії"
(п.п.2.2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1.1. договору
встановлено, що постачальник
електричної енергії має право
одержувати від споживача плату за
поставлену електричну енергію за
роздрібними тарифами, розрахованими
згідно з умовами та правилами
здійснення підприємницької діяльності
з постачання електричної енергії за
врегульованим тарифом, та інші платежі,
обумовлені цим договором.

Пунктом 3.2.1 договору, зокрема,
передбачено право споживача на зміну
(корегування) договірних величин
споживання електричної енергії у
порядку, визначеному умовами розділу 5
цього договору.

На виконання умов вказаного договору,
постачальник за період з грудня 2011р. по
червень 2014р. здійснив постачання
електроенергії в сумі 17066,82 грн., однак
споживач, зобов'язання щодо його оплати
здійснював частково та несвоєчасно.

Даний факт стверджується витягом з
особового рахунку № 0322000; рахунком за
активну електричну енергію №
526-0322000/06-АЕ від 25.06.2014р. та актом про
обсяги переданої електричної енергії
за період з 21.05.2014р. по 20.06.2014р.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем умов договору № 526-0322000
від 22.12.2011р. у останнього виникла
заборгованість в сумі 17 066,82грн.

Згідно банківських виписок від 27.06.2014р.
та від 17.07.2014р. КП «Екокомунсервіс»
оплатив частково борг на загальну суму
16447,82 грн.

Отже, на день розгляду справи, за
відповідачем існує заборгованість
перед позивачем в сумі 619,00 грн., що
підтверджується витягом з особового
рахунку №0322000 по КП «Екокомунсервіс
та додатково актом звірки
взаєморозрахунків від 18.08.2014р., який
підписаний та скріплений печатками
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, ст.11 Цивільного
кодексу України обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод,
непередбачених законом, але таких які
йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли
цивільні права та обов'язки на підставі
договору постачання електричної
енергії № 526-0322000 від 22.12.2011р.

Статтею ст. 275 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається (ч. 2 ст. 275 Господарського
кодексу України).

Згідно до ч. 6 ст. 276 Господарського
кодексу України, розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону.

Водночас абоненти користуються
енергією з додержанням правил
користування енергією відповідного
виду, що затверджуються Кабінетом
міністрів України (ч. 1 ст. 277 ГК України).

Положеннями п. 6.3 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
N 28 від 31 липня 1996р. (надалі -ПКЕЕ)
передбачено, що оплата вартості
електричної енергії постачальнику
електричної енергії за регульованим
тарифом, у тому числі на підставі
визнаної претензії, здійснюється
виключно коштами в уповноваженому
банку на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника електричної енергії за
регульованим тарифом.

Відповідно до п. 6.6 Правил, оплата
електричної енергії, яка відпускається
споживачу, здійснюється споживачем, як
правило, у формі попередньої оплати у
розмірі вартості заявленого обсягу
споживання електричної енергії на
відповідний розрахунковий або
плановий період.

За приписами п.6.11 Правил, остаточний
розрахунок споживача за електричну
енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунка відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії визначеного за показами
розрахункових засобів обліку, які
фіксуються у терміни, передбачені
договором, та/або розрахунковим шляхом
у випадках, передбачених цими
Правилами.

Отже, заборгованість відповідача за
поставлену електричну енергію складає
619,00 грн., яка підтверджена матеріалами
справи, останнім визнана, підставна та
підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 546, 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, якщо це встановлено
договором або законом.

У п. 4.2.1 договору сторони погодили, що
споживач сплачує постачальнику
електричної енергії пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати. Сума
пені зазначається розрахунковому
документі окремим рядком. Обмеження
споживача у постачанні електроенергії
не звільняє його від сплати пені за
кожен день прострочення терміну плати.
У разі зміни законодавства щодо
нарахування пені, розмір пені
обраховується відповідно до внесених
змін з дня введення їх у дію.

Отже, нарахована позивачем пеня в сумі
81,95 грн., за період з 01.08.2013р. по 01.02.2014р.
підставна та підлягає до задоволення
судом в повному об'ємі.

Разом з тим, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
повинен сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи зазначене, позовна вимога
про стягнення з відповідача 3% річних -
393,33 грн. та інфляційних втрат - 727,73 грн.
підставні та підлягають до задоволення
судом в повному об'ємі.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача
підлягають задоволенню в сумі 1822,01 грн.
в т.ч.: основного боргу - 619,00 грн., пені -
81,95 грн., 3% річних -393,33 грн. та
інфляційних втрат - 727,73 грн.

Оскільки, розгляд справи в суді
доведено з вини відповідача, то судові
витрати по справі, на підставі ст. 44,49
ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись викладеним та ст.ст. 11, 546, 548,
625 Цивільного кодексу України, Законом
України "Про електроенергетику",
Правилами користування електричною
енергією. ст. ст. 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити

2.Стягнути з Комунального підприємства
«Екокомунсервіс» (45034, Волинська обл.,
Ковельський р-н., смт. Любленець, вул.
Жовтнева, 17, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Волиньобленерго» в особі Ковельської
філії (45000, м. Ковель, вул. Грушевського,
56, ) 1822,01 грн. в т.ч.:
основного боргу - 619,00 грн., пені - 81,95
грн., 3% річних -393,33 грн. та інфляційних
втрат - 727,73 грн. та 1 827 грн. в повернення
витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду у
відповідності до ст.85 ГПК України
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текс рішення

підписано 22.08.2014р

Суддя В.М.
Дем'як