м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9883/14 05.08.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будсервісматеріали
до Товариства з обмеженою
відповідальністю"Віпкар"
про стягнення заборгованості
Суддя: Домнічева І.О
Представники сторін:
від позивача: Руденко В.П. - за дов.;
від відповідача: не з'явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будсервісматеріали
1" звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю"Віпкар"
про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань по договору про надання
послуг по зберіганню транспортного
засобу на автостоянці №20-06-74,75А/ЛУ23Б
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.05.14 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
Розпорядженням керівника апарату від
13.06.2014 призначено повторний
автоматичний розподіл справи № 910/9883/14
у зв'язку з тривалим лікарняним судді
Дупляк О.М., за результатами якого
визначено суддю Домнічеву І.О.
Ухвалою від 16.06.14р. суддя Домнічева І.О.
прийняла справу до свого провадження
та призначила до розгляду на 05.08.14р.
05.08.14р. через відділ діловодства суду
позивачем подано додаткові матеріали
по справі
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача в судове
засідання 05.08.14 р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Жодних
заяв, клопотань через відділ
діловодства суду від відповідача не
В судовому засіданні 05.08.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Будсервісматеріали 1» (надалі -
позивач, виконавець) та ТОВ «Віпкар»
(надалі - відповідач, замовник) укладено
Договір про надання послуг по
зберіганню транспортного засобу на
автостоянці № 20-06-74,75А/ЛУ23Б від 20.06.11 р.

Згідно п.1.1. Договору, позивач надає
послуги по зберіганню транспортних
засобів Відповідача, які проходять
сертифікацію (ідентифікацію) за
договором 2496.1.03 від 24.02.2011р. на
території підземної автостоянки за
адресою: бул. Лесі Українки, 23Б у
Печерському районі м.Києва у
відповідності до вимог Правил, а
Відповідач сплачує Позивачеві плату за
отримані послуги на умовах, визначених
Договором.

Відповідно до п. 3.2. Договору, на момент
укладення цього договору, вартість
послуг, які надаються Виконавцем на
умовах цього Договору за два
стояночних місця становить 3 000 (три
тисячі) грн. 00 коп. на місяць.

Згідно п. 3.3. Договору: «оплата
здійснюється Замовником у
національній валюті України в касу або
на розрахунковий рахунок Виконавця не
пізніше 05-го числа поточного місяця».

Відповідно до п. 6.1. договору, договір
складено на 3 місяці з 20.06.11р. по 19.09.2011р.
включно.

Пунктом 6.3. договору, у разі відсутності
письмової заяви однієї із сторін про
припинення або зміну цього договору, за
одну добу до закінчення строку його
дії, дія цього договору буде щоразу
продовжуватись на тих самих умовах, які
були передбачені цим договором, та на
строк 3 (три) місяці, без обмеження
кількості пролонгації.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного
кодексу України, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Позивачем було надано відповідачу
передбачені Договором послуги за
період з червня 2011р. по червень 2013р. на
загальну суму 70 100,00 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем надані послуги
було оплачено лише частково, у зв'язку з
чим виникла заборгованість, яка на час
розгляду справи з становить 3000,00 грн.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що при
несвоєчасному, пізніше 2 (двох) діб,
внесені платні, замовник сплачує
виконавцеві пеню в розмірі 1% від суми
заборгованості за кожен день.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання. У
відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача, не
спростованим у встановленому законом
порядку відповідачем, останній за
порушення зобов'язань за Договором має
сплатити 200,80 грн. пені та 198,44 грн. 3 %
річних, 250,80 грн. інфляційних.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІПКАР» (01133, м. Київ,
бул. Лесі Українки, 23-Б; )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ
1" (02095, м. Київ, вул.Срібнокільська, 14 А;
) 3000 (три тисячі) грн. 00
коп. заборгованості, 200 (двісті) грн.. 80
коп. пені, 198 (сто дев'яносто вісім) грн. 44
коп. 3% річних, 250 (двісті п'ятдесят) грн. 80
коп. інфляційних, та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім ) грн. 00 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.08.14р.

Суддя
І.О.Домнічева