ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 серпня 2014 року Справа № 4/47-42

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Мачульського
Г.М.,суддів:Бакуліної С.В., Добролюбової
Т.В., Грейц К.В., Черкащенка
М.М.,розглянувши заяву Приватної фірми
"Скорпіон-сервіс"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 23.06.2014у
справі№4/47-42за позовомПриватної фірми
"Скорпіон-сервіс"доСуб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1простягнення 267330,00 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Приватна фірма "Скорпіон-сервіс"
звернулась до Господарського суду
Волинської області з позовом до
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення
нарахованої з 29.03.2009 по 30.05.2013 неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування торговою площею розміром
35 кв.м (місце № 79) на торговому ряду
пішохідно-торгової зони ринку ПФ
"Скорпіон-сервіс" між вулицею Кравчука
та вулицею Карпенка-Карого, яку було
надано згідно угоди про надання в
користування торгових площ від 31.05.2008
для встановлення тимчасової споруди і
здійснення торговельної діяльності з
метою зберігання та продажу
промислового або продовольчого товару,
у зв'язку з її вчасним неповерненням.

Справа розглядалась судами
неодноразово; останнім рішенням
Господарського суду Волинської
області від 12.02.2014 у справі №4/47-42,
залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.04.2013, в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.06.2014 постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Приватна фірма "Скорпіон-сервіс"
звернулася із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
23.06.2014 у справі №4/47-42, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову,
справу направити на новий розгляд до
суду касаційної інстанції, мотивуючи
свої вимоги неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції положень
статей 525, 526, 610, 651, 653, 785 Цивільного
кодексу України, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду від 26.03.2014 у справі
№06/190-64, від 26.06.2013 у справі №5004/1040/11, від
02.03.2010 у справі №5/65-38, від 24.11.2010 у справі
№01/52-42, від 22.12.2010 у справі №07/85-42, від
01.02.2011 у справі №2/64-38 та постанову
Верховного Суду України від 24.10.2011 у
справі №07/33-71.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як убачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
23.06.2014 у справі №4/47-42, про перегляд якої
просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
позові про стягнення неустойки за
несвоєчасне повернення торгової площі,
виходячи з встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
стосовно того, що рішенням Луцької
міської ради від 29.05.2013 №41/23 скасовано
рішення виконкому Луцької міської ради
від 29.03.2001 №185, яким позивачу було
надано в тимчасове користування на
умовах оренди земельну ділянку для
обслуговування торгових кіосків, та
розпорядження міського голови від
16.11.2000 № 383 "Про надання статусу ринку",
яким з 01.12.2000 торговим рядам на
території, прилеглій до ринку та
відведеній позивачу, було надано
статус ринку, що свідчить про те, що
позивачем у встановленому законом
порядку не доведено порушення його
права, оскільки не доведено належними
та допустимими доказами право на
спірну торгову площу та підтвердження
зведення торгових об'єктів на
земельній ділянці, яка була передана
йому в оренду.

Водночас у постановах від 26.03.2014 у
справі №06/190-64, від 26.06.2013 у справі
№5004/1040/11, від 02.03.2010 у справі №5/65-38, від
24.11.2010 у справі №01/52-42, від 22.12.2010 у
справі №07/85-42, від 01.02.2011 у справі №2/64-38,
на які посилається заявник, суд
касаційної інстанції визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову про
стягнення неустойки у розмірі
подвійної орендної плати за
прострочення повернення майна,
передбаченої частиною другою статті 785
Цивільного кодексу України, виходячи з
того, що:

- рішеннями у інших господарських
справах встановлено факт розірвання
(припинення) угод про надання в
користування торгових площ та
зобов'язано відповідачів звільнити
спірні торгівельні площі, водночас
відповідачі після припинення дії угод,
торгові площі позивачу не повернули, що
є підставою для задоволення позову
(справи №06/190-64, №5004/1040/11 та №5/65-38);

- судами попередніх інстанцій
встановлено обставини справи про те, що
угоди про надання у користування
торгових площ, укладені сторонами, були
припинені, а спірне майно
відповідачами позивачу повернуто не
було (справи №01/52-42, №07/85-42 та №2/64-38).

Таким чином, встановлені судами
фактичні обставини зі справі, про
допуск якої просить заявник, не є
подібними з тими, що встановлені у
судових рішеннях, на які посилається
заявник як на підставу для перегляду,
тому його доводи щодо неоднакового
застосування норм матеріального права
в подібних правовідносинах не
підтверджуються, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від чого суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків. Крім
того, правова оцінка повноти
дослідження попередніми судовими
інстанціями обставин справи та поданих
доказів не здійснюється Верховним
Судом України під час перегляду справи.

До кола судових рішень, на які може бути
здійснене посилання на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої статті 11116 ГПК України,
належать виключно рішення суду
касаційної інстанції, ухвалені в
порядку розгляду касаційної скарги на
рішення судів попередніх інстанцій, а
тому на постанову Верховного Суду
України від 24.10.2011 у справі №07/33-11 не
може бути здійснене посилання,
оскільки останню прийнято згідно з
розділом ХІІ2 ГПК України, якою
встановлено порядок перегляду судових
рішень Верховним Судом України після
їх перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватній фірмі
"Скорпіон-сервіс" у допуску справи
№4/47-42 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяГ.Мачульський Судді:
С.Бакуліна Т.Добролюбова К.Грейц
М.Черкащенка