ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 р.
Справа №917/802/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії", м. Київ

до Приватного підприємства "Паритет", с.
Підозірка

про стягнення грошових коштів у сумі
655976,46 грн.

Суддя Мацко О.С.

Представники:

від позивача: Рямушкін І.Є., довіреність
від 04.06.2014 р.

від відповідача: не з'явився,
повідомлений належним чином.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення про
задоволення позову та повідомлено дату
складання повного тексту рішення (ст.85
ГПК України).

Суть спору: розглядається позовна
заява про стягнення 655976,46 грн., з яких:
570000,00 грн.- основна заборгованість за
кредитним договором №02-Н/13/37/ЮО від
11.02.2013р.; 67994,90 грн. - заборгованість зі
сплати відсотків за користування
кредитними коштами; 16531,66 грн. - пеня за
прострочення повернення кредитних
коштів; 1449,90 грн. - пеня за прострочення
сплати відсотків за користування
кредитними коштами.

Позивач на задоволенні позовних вимог
наполягає з мотивів, зазначених у
позовній заяві, зокрема, посилається на
неналежне виконання відповідачем умов
кредитного договору №02-Н/13/37/ЮО від
11.02.2013р. та надав письмові пояснення по
справі.

Відповідач явку представника у жодне
судове засідання не забезпечив, жодних
доказів у спростування позову
відповідач не надав. Листом від 16.07.2014р.
повідомив про те, що розпочата
процедура ліквідації юридичної особи
за рішенням власника; отримана заява
позивача про визнання його
кредиторських вимог, позивач включений
до черги задовлення вимог кредиторів
відповідно до ст.112 ЦК України.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. В зв'язку з тим, що
необхідних для вирішення спору
доказів, наявних у матеріалах справи
достатньо, господарський суд
неодноразово повідомляв належним
чином відповідача про дату, час і місце
судового розгляду, строк розгляду
справи, встановлений ГПК України,
закінчується, то справа розглядається
без участі представника відповідача за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, суд встановив:

11.02.2013 року між сторонами було укладено
договір про відкриття кредитної лінії
№02-Н/13/37/ЮО )(далі - Договір) зі змінами
внесеними договором про внесення змін
№1 до договору про відкриття кредитної
лінії №02-Н/13/37/ЮО від 30.04.2013 р. (арк.
справи 7-17. Згідно умов даного договору,
банк відкриває відповідачу
відновлювальну кредитну лінію в
національній валюті України (надалі -
Кредитна лінія), надає відповідачу на
умовах цього договору кредитні кошти
(надалі - кредит) в межах ліміту
кредитної лінії, а відповідач
зобов'язується використовувати кредит
за цільовим призначенням, своєчасно та
у повному обсязі виплачувати банку
проценти за користування кредитом, а
також повернути наданий йому кредит у
розмірах та терміни, зазначені в ст. 8
цього договору і виконувати інші умови
цього договору (п.1.1. Договору).

Згідно п. 1.2 договору в редакції
договору про внесення змін №1, ліміт
кредитної лінії складає:

а) з часу укладення цього Договору по "11"
червня 2013р. - 700 000 грн.

б) з "12" червня 2013р. по "11вересня 2013р. - 640
000 грн.

в) з "12" вересня 2013р. по "11" жовтня 2013р. - 570
000 грн.

г ) з "12" жовтня 2013р. по "11" листопада 2013р. -
400 грн.

д) з "12" листопада 2013р. по "11" квітня 2014р.
-300 000грн.

д) з"12" квітня 2014 р. по « 11» травня 2014р.-
240000 грн.

е) з "12" травня 2014р. по "11" червня 2014р. - 180
000 грн.

є) з "12" червня 2014р. по "11" жовтня 2014р. - 120
000 грн.

ж) з "12" жовтня 2014р. по "10" листопада 2014р. -
60 000 грн.

Відповідно до п. 1.3 Договору, з дня
підписання цього Договору і до « 11»
лютого 2014 року тип процентної ставки,
яка застосовується в цьому Договорі -
фіксована процентна ставка; з « 12»
лютого 2014 р. - застосовується змінювана
процентна ставка.

Розмір процентів за користування
Кредитом встановлюється Сторонами в
наступних розмірах:

розмір фіксованої процентної ставки
встановлюється на рівні 26% відсотків
річних;

розмір змінюваної процентної ставки за
користування Кредитом в національній
валюті визначається як сума
погодженого Сторонами індексу (надалі -
«Базова процентна ставка») і маржі
Банку та розраховується за наступною
формулою:

R = Базова процентна ставка + М.

Наведені в цьому пункті Договору
визначення розуміються Сторонами в
такому значенні:

«R» - розмір змінюваної процентної
ставки за користування Кредитом у
відсотках річних. «Базова процентна
ставка» - це погоджений Сторонами цього
Договору індекс, що використовується у
формулі визначення змінюваної
процентної ставки та визначається на
підставі даних інформаційної системи
Thomson REUTERS, і встановлюється раз на рік
впродовж дії цього Договору та
дорівнює розміру індикативної
процентної ставки «UIRD 12M».(п.1.3.1-1.3.2
Договору).

Пунктом 6.2 визначено, що нарахування
процентів за користування Кредитом
здійснюється щоденно протягом дії
цього Договору із розрахунку 360 днів у
році. Нарахування процентів
починається з дня надання Кредиту
(включно). Нарахування процентів
повністю і остаточно припиняється в
день фактичного повернення Кредиту в
повному обсязі. День повернення
Кредиту не враховується при
нарахуванні процентів.

Проценти, нараховані відповідно до
пунктів 6.1 - 6.2 цього Договору,
Позичальник зобов'язаний сплачувати
щомісяця не пізніше 3 (трьох) робочих
днів, наступних за днем закінчення
Періоду (п. 6.3 Договору).

При підписані умов договору, сторони в
п. 8.1, п.п. 8.4-8.5 погодили наступне:
відповідач зобов'язується повернути
Банку Кредит, наданий в межах
встановленого ліміту Кредитної лінії,
в повному обсязі не пізніше останнього
дня дії Кредитної лінії, зазначеного в
п.1.4. цього Договору.

У разі, якщо Банк використовує своє
право щодо вимоги в односторонньому
порядку дострокового повернення
повної суми заборгованості за цим
Договором, то він зобов'язаний в
письмовій формі повідомити про це
Позичальника. В такому повідомленні
Банк зазначає повну суму
заборгованості. В зазначеній вимозі
Банк може також вимагати дострокового
розірвання цього Договору після
повернення повної суми заборгованості
за цим Договором. У такому випадку цей
Договір вважається розірваним з
моменту повернення повної суми
заборгованості за цим Договором.

Позичальник, у разі направлення Банком
письмової вимоги про дострокове
повернення повної суми заборгованості,
зобов'язаний здійснити усі платежі за
цим Договором на користь Банку (при
цьому строкові платежі - проценти,
комісії, пені тощо повинні бути
сплачені з урахуванням строку, що минув
з дати, на яку Банк здійснив розрахунок
заборгованості за цим Договором, і по
дату повернення повної суми
заборгованості за цим Договором) в
строк не пізніше 10 (десяти) календарних
днів з дня відправлення такого
повідомлення.

Згідно п. 10.1. договору, за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
Позичальником за цим Договором, Банк
має право вимагати сплати
Позичальником пені у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка діяла в період, за який
стягується пеня, від простроченої суми
за кожний день прострочення:

а) за прострочення строку/ів повернення
Кредиту;

б)за прострочення строку/ів сплати
процентів за користування Кредитом,
які визначені ст.6. цього Договору;

в) за прострочення строку/ів сплати
комісій, які визначені ст.5. цього
Договору.

Цей договір набуває чинності з дати
його підписання Банком та
Позичальником, скріплення печатками
Сторін, і діє до повного виконання
зобов'язань Позичальника по цьому
Договору (п. 11.3 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, банк
виконав свої зобов'язання за кредитним
договором та надав відповідачу
кредитні кошти в сумі 700000,00 грн., що
підтверджується меморіальними
ордерами №8793742 від 13.02.2013 р. на суму
500000,00 грн. та №28176668 від 30.04.2013 р. на суму
200 000,00 грн. (а.с. - 18-19)

Відповідач належним чином взяті
на себе зобов'язання не виконав, а саме:
лише частково повернув надані кредитні
кошти всього на суму 130000,00 грн. та
частково сплатив проценти за
користування одержаними кредитними
коштами на суму 117452,27 грн. (докази
сплати - меморіальні ордери в
матеріалах справи, а.с. - 20-44 та виписки
по особовому рахунку а.с.- 45-69).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
№02-Н/13/37/ЮО, за даними позивача, за
відповідачем утворилась
заборгованість: за період з 11.09.2013 р. по
11.10.2013 р. (у який ліміт зменшився на 70000,00
грн=640000,00грн. -570000,00 грн.) з повернення
кредитних коштів в сумі 355,73 грн. = 70000,00
грн. -69444,27 грн.; за період з 14.10.2013 р. по
16.01.2014 р. - зі сплати відсотків за
користування кредитними коштами в сумі
35631,57 грн.

Як зазначає позивач, у відповідності до
абз. «а» і «д» п. 8.3 договору при
виконанні чи неналежному виконанні
відповідачем договірних зобов'язань
позивач має право в односторонньому
порядку вимагати дострокового
повернення повної суми заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи,
реалізуючи своє право вимагати
дострокового повернення повної суми
заборгованості, вживаючи заходів
досудового врегулювання
господарського спору у відповідності
до п.п. 8.4 і 8.5 договору, позивач 21.01.2014 р.
за №419/7/28-3 звернувся до відповідача з
повідомленням-вимогою про дострокове
повернення не пізніше 10-денного строку
повної суми заборгованості за
договором, а також відсотків за
користування кредитними коштами і пень
за несвоєчасне повернення кредитних
коштів і несвоєчасну сплату відсотків,
що склалися станом на 17.01.2014 р. в сумі
608884,19 грн. (повідомлення та докази
направлення в матеріалах справи, а.с. -
70-71). Однак, як зазначає позивач,
претензійні вимоги відповідачем
залишені без відповіді.

Таким чином, вважаючи свої права
порушеними, позивач звернувся до суду
та просить стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 655976,46 грн., з яких:
570000,00 грн. - основна заборгованість за
кредитним договором №02-Н/13/37/ЮО від
11.02.2013р.; 67994,90 грн. - заборгованість зі
сплати відсотків за користування
кредитними коштами за період з 14.10.2013 р.
по 30.03.2014 р.; 16531,66 грн. - пеня за
прострочення повернення кредитних
коштів за період 15.10.2013 р. по 31.03.2014 р.;
1449,90 грн. - пеня за прострочення сплати
відсотків за користування кредитними
коштами за період з 14.11.2013 р. по 31.03.2014 р.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Кредитний договір
укладається у письмовій формі (ст. 1056 ЦК
України).

За змістом ст.ст. 1048, 1056-1 Цивільного
кодексу України позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюється Договором.

Відповідно до ст.599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

На підставі матеріалів справи, поданих
сторонами доказів, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості з повернення
кредитних коштів у сумі 570000,00 грн. та
заборгованості зі сплати відсотків за
користування кредитними коштами у сумі
67994,90 грн. за період з 14.10.2013 р. по 30.03.2014 р.
є правомірними, обґрунтованими,
підтверджуються належними та
допустимими доказами.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. До вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік (ч.2 ст.258 ЦК
України).

Позивачем надано детальний розрахунок
пені за несвоєчасне повернення
кредитних коштів та несвоєчасну сплату
нарахованих процентів (арк. справи 74-75)
та у судовому засіданні представником
детально роз'яснено механізм
нарахування пені.

Судом перевірено методику нарахування
пені за несвоєчасне повернення
кредитних коштів та несвоєчасну сплату
нарахованих процентів за допомогою
калькулятора ІПС "Законодавство", за
результатами розрахунку суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог щодо стягнення 16531,66 грн. - пені за
прострочення повернення кредитних
коштів за період 15.10.2013 р. по 31.03.2014 р. та
1449,90 грн. - пені за прострочення сплати
відсотків за користування кредитними
коштами за період з 14.11.2013 р. по 31.03.2014 р.,
як таких, що не перевищують їх дійсний
розмір.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази
обґрунтованості та правомірності
позовних вимог.

Відповідач правами, наданими йому ГПК
України, не скористався, жодних
доказів, що спростовували б факт
наявності заборгованості чи її розмір,
не надав. Почата процедура ліквідації
товариства не є підставою для відмови у
задовленні даного позову.

За викладеного, застосовуючи основні
конституційні засади судочинства,
принцип верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спору, господарський суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем,
підлягає відшкодуванню йому за рахунок
відповідача (ст.49 ГПК України).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.33,43,49,82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Паритет» (38132, Полтавська область,
Зіньківський район, с. Підозірка, вул..
Заозерна, буд. 5, , р/р №
в ПАТ «Полтава-банк», МФО 331489) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії» ( м. Київ, вул. Володимирська, буд.
46, , р/рахунок №3739604 в АТ
«Сбербанк Росії», МФО 320627) 570000,00 грн.-
основної заборгованості; 67994,90 грн. -
заборгованості зі сплати відсотків за
користування кредитними коштами; 16531,66
грн. - пені за прострочення повернення
кредитних коштів; 1449,90 грн. - пені за
прострочення сплати відсотків за
користування кредитними коштами та
13119,53 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25.07.2014 р.

Суддя
Мацко О.С.