ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.Справа № 916/1469/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

суддів: Журавльова О.О. та
Шевченко В.В.

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпоряджень в.о.
голови суду № 1288 від 20.06.2014 р. та голови
суду № 500 від 18.08.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Ляшенко М.І.

за участю представників :

ДП „Білгород - Дністровський МТП" -
Кресюн А.В. (на підставі доручення),

ТОВ „Гольфстрім шіпінг" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Державного підприємства „Білгород -
Дністровський морський торговельний
порт" на рішення господарського суду
Одеської області від 02.06.2014 р. по справі
№ 916/1469/14 за позовом Державного
підприємства „Білгород -
Дністровський морський торговельний
порт" до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Гольфстрім шіпінг"
про стягнення 404,67 грн.

ВСТАНОВИЛА:

16.04.2014року Державне підприємство
„Білгород - Дністровський морський
торговельний порт" (далі позивач)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Гольфстрім шіпінг"
(далі відповідач) заборгованості в сумі
404,67 грн. за договором № 53-ОД на
агентське обслуговування суден.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач послався на приписи на п. 6, п. 31
наказу Міністерства транспорту
України від 27.06.1996 р. № 214 «Про
затвердження зборів і плат за послуги,
що надаються суднам у морських
торговельних портах України» та на
наряд швартування судна т/х «VERLAINE» до
причалу № 2 порту здійсненого у неділю
27.02.2011 р. з 14.45 до 15.30 год., а тому
відповідно вищезазначених пунктів
наказу Міністерства транспорту
України ставка швартового збору
повинна бути підвищена на 50%. Однак
позивачем було виставлено рахунок від
01.03.2011 р. № 663 без збільшення швартового
збору на 50%, що було встановлено
ревізією фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.07.2010
р. по 01.11.2013 р. та викладено у акті
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
13.01.2014 р. № 840-16/01.

Таким чином швартовий збір за
швартування та відшвартування судна
т/х «VERLAINE» згідно рахунку № 663 від 01.03.2011
р. складає: 212,50 дол. США = 85 дол. США
(швартування) + 51 дол. США (збільшення
ставки на 50 %) + 85 дол. США
(відшвартування). Однак швартовий збір
при швартуванні у неділю 27.02.2011 р.
повинен був складати 136 дол. США = 85 дол.
США (ставка швартового збору) + 51 дол.
США (збільшення ставки на 50 %), тобто 51
дол. США на день виставлення рахунку
складав - 404,67 грн. (а.с. 2-4)

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.04.2014 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі.
(а.с. 1)

02.06.2014 р. позивач до місцевого
господарського суд надав письмові
пояснення до позовної заяви в яких
зазначив, що він направляв на адресу
відповідача претензію від 05.03.2014 р. № 421
рекомендованим листом з повідомленням
за штриховим індикатором № 798, що
підтверджується реєстром відправки
кореспонденції позивача та фіскальним
чеком від 07.03.2014 р. № 2523, однак доказу
про вручення претензії до позивача не
надходило. Також позивач надав
пояснення щодо виставленого рахунку на
оплату послуг та зазначив, що 21.05.2014 р.
направив відповідачу рахунок № 663 від
01.03.2011 р. на суму 1304,98 грн., з урахуванням
збільшення швартового збору на 50%. , та
зазначив що неотримання відповідачем
цього рахунку не є підставою для
відмови в задоволенні позову (а.с. 54-55).

Рішенням господарського суду Одеської
області від 02.06.2014 р. (повний текст якого
складено та підписано 04.06.2014 р. суддею
Лічманом Л.В.) у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
обґрунтовано тим, що позивач в
підтвердження виставлення рахунку на
суму 404,67 грн. (51,00 дол. США) надав до
матеріалів справи рахунок від 01.03.2011 р.
№ 663 на загальну суму 1304,98 дол. США, а
також незавірену копію фіскального
чеку від 21.05.2014 р. № 2413. Однак, заявлені
до стягнення кошти за своєю правовою
природою є заборгованістю за надані
послуги на підставі Договору. Також на
момент звернення до суду з позовом
строк виконання грошового зобов'язання
відповідача перед позивачем у розмірі
404,67 грн. не настав, адже подача позовної
заяви відбулась 16.04.2014 р., у той час як
направлення рахунку на оплату
відбулось пізніше, а саме 21.05.2014 р.

Приймаючи до уваги викладене та те, що
претензія від 05.03.2014 р. № 421, доказів
вручення якої, до речі, немає, не є
рахунком у розумінні Договору, тому не
доводить виникнення у ТОВ „ГОЛЬФСТРІМ
ШІПІНГ" будь-яких зобов'язань перед ДП
„Білгород-Дністровський морський
торговий порт", у задоволенні
передчасних вимог останнього слід
відмовити. (а.с. 68-70).

Не погоджуючись з винесеним рішенням
позивач звернулось до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого суду скасувати у
повному обсязі та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги ДП
„Білгород-Дністровський морський
торговий порт" задовольнити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог викладених в
апеляційній скарзі, скаржник зазначив,
що місцевий суд порушив норми
матеріального та процесуального права.
Скаржник посилаючись на приписи норм
чинного законодавства України
зазначив, що заборгованість в сумі 404,67
грн., що виникла за договором на
агентське обслуговування суден № 80-ОД
від 29.11.2010 р., була виявлена при
проведенні перевірки господарської
діяльності ДП „Білгород-Дністровський
морський торговий порт" об'єднаною
державною фінансовою інспекцією та
зафіксована у акті
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
13.01.2014 р. № 840-16/01. ДП
„Білгород-Дністровський морський
торговий порт" намагаючись відновити
власні майнові права на сплату коштів
за послуги, які було надано відповідачу
та виклав свої вимоги щодо виконання
грошового зобов'язання по сплаті
наданих послуг у претензії від 05.03.2014 р.
№ 421, яку направив рекомендованим
листом з чеком, але відповідач на
претензію не відреагував.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 р.
зазначену скаргу прийнято до
провадження колегією суддів у складі
головуючого судді Мирошниченко М.А.,
суддів Головея В.М. та Шевченко В.В та
призначено до розгляду на 21.08.2014 р. о 10:30
год., про що всі учасники судового
процесу повідомлені належним чином.

14.08.2014 р. від скаржника до суду надійшло
доповнення до апеляційної скарги в
якому він обґрунтовує розмір збору
якій на його думку підлягає стягнення
з відповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження колегією суддів у складі
головуючого судді Мирошниченко М.А.,
суддів Журавльова О.О. та Шевченко В.В.

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних
засобів .

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про розгляд справи
належним чином і колегія суддів,
враховуючи думку представника
скаржника, прийняла рішення про
розгляд справи за його відсутністю.

Представник скаржника (позивача) в
усних поясненнях наданих суду
підтримав скаргу і просив її
задовольнити.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення
представника скаржника (позивача),
обговоривши доводи викладені в
апеляційній скарзі, дослідивши
обставини справи та наявні у ній
докази, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
29.11.2010 р. між позивачем - ДП
„Білгород-Дністровський морський
торговий порт" (за договором Порт) та
відповідачем - ТОВ „ГОЛЬФСТРІМ ШІПІНГ"
(за договором Агент) укладено договір №
80-ОД (Договір), предметом якого є
надання послуг з обслуговування суден
та забезпечення оплати
судновласниками послуг Агента та
Порту, а також організація Агентом
інформаційного забезпечення Порту під
час підходу, знаходження та відходу з
Білгород-Дністровського порту суден
Агента (п.1.1 Договору).

Відповідно до положень п. 1.2 Договору
надання послуг суднам і збори по ним
здійснюється на підставі діючих
правил, передбачених Типовим
положенням про морські порти, наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 15.12.2000 р. № 711, постановою
Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 р.
№ 1544, Кодексом торговельного
мореплавства України, Обов'язковими
постановами по порту і положеннями
даного Договору.

Пунктом 3.2 Договору сторони встановили,
що остаточні розрахунки здійснюються
Агентом на протязі 10 банківських днів
після вручення Агенту рахунків Порту.

Згідно п.6.1. Договору він вступає в силу
з 01.01.2011 р. та діє до 01.01.2012 р..

З наявних в матеріалах справи копій
нарядів від 27.02.2011 р. № 73 та № 75
вбачаться, що позивачем з
застосуванням буксирів „РТБ-17" та
„РТ-306" надано послуги з швартування т/х
„VERLAINE", агентом якого був відповідач,
до причалу позивача № 2.

Зокрема з наряду № 73 вбачається, що
відшвартовування т/х „VERLAINE" до причалу
№ 2 за допомогою буксиру „РТБ-17"
почалось 27.02.2011р. о 14.45 год. та
закінчилось 27.02.2011 р. о 15.30 (а.с. 27), а з
наряду № 75 вбачається, що
відшвартовування судна до причалу № 2
за допомогою буксиру „РТ- 306" почалось
27.02.2011 р. о 14.45 год. та закінчилось 27.02.2011
р. о 15.30 год.(а.с.28), тобто швартування
вказаного судна агентом якого є
відповідач здійснювалось позивачем
27.02.2011р. за допомогою двох буксирів
позивача.

Слід зазначити, що вказані наряди
підписано обома сторонами договору без
зауважень, тобто відповідач визнав
отримання від порту вказаних послуг.
(а.с. 28)

З матеріалів справи вбачається, що для
оплати вартості цих та інших наданих
послуг позивач (Порт) виставив
відповідачу (Агенту) рахунок від 01.03.2011
р. № 663 на суму 1253,98 дол. США, включаючи
швартовий збір 170 дол. США. (85+85) та
послуги буксиру пришвартуванні і
відшвартуванні на суму 568 дол. США. (а.с.
29).

Матеріали справи свідчать, що сторони
спору, в якості додатку до зазначеного
рахунку склали акт виконаних робіт по
рахунку № 663 від 01.03.2011 р., який
підписано обома сторонами та скріплено
їх печатками, без жодних зауважень. (а.с.
31)

В акті також зазначено, що за
швартування вказаного судна
нараховано швартовий збір 170дол. США
(85+85).

Зі змісту вказаних документів, а також
календаря за 2011рік колегія суддів
встановила, що швартування судна т/х
„VERLAINE" (агентом якого є відповідач) до
причалу позивача № 2 здійснювалось
27.02.20011р., тобто у вихідний день -неділю,
а відшвартування від причалу - 01.03.2011 р.,
тобто у робочий день -вівторок.

Види, порядок та розміри зборів і плат
за послуги, що надаються суднам у
морських торговельних портах України,
на час здійснення (надання )
вищевказаних послуг і на час розгляду
спору в суді регулювались і
регулюються наказом Міністерства
транспорту України від 27 червня 1996 р. N
214, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 24 липня 1996 р. за N 374/1399, в
редакції наказу Міністерства
транспорту України від 15 грудня 2000 року
N 711, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 10 січня 2001 р. за N 5/5196 ,
із змінами і доповненнями, внесеними
наказом Міністерства транспорту
України від 9 січня 2003 року N 10,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 21 січня 2003 р. за N 46/7367 та наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 26 червня 2008 року N 772,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27 червня 2008 р. за N 570/15261 „Про
затвердження Зборів і плат за послуги,
що надаються суднам у морських
торговельних портах України „(далі
Зборів і плат за послуги).

У пункті 6 Зборів і плат за послуги, що
надаються суднам у морських
торговельних портах України,
визначено, що ставки лоцманського та
швартовного зборів, плати за роботу
буксирів при швартовних операціях і
плати за користування самохідними
плавзасобами, плати за послуги, які
надаються агентом, підвищуються для
всіх суден.

У робочі дні з 22.00 до 6.00 - на 25 %;

в суботні, недільні й святкові дні за
календарем та згідно з чинним
законодавством:

з 6.00 до 22.00 - на 50 %,

з 22.00 до 6.00 - на 100 %.

А у пунктів 31 Зборів і плат за послуги,
що надаються суднам у морських
торговельних портах України, визначено
ставки швартового збору при
швартуванні, відшвартуванні,
перетягуванні і перешвартуванні суден
усіх груп, крім В, Г, Д і Е.

Враховуючи вищевикладені фактичні
обставини та приписи вищезазначених
наказів колегія суддів дійшла
висновку, що при нарахуванні позивачем
відповідачу до сплати сум швартового
збору за швартування 27.02.2011р. (в неділю)
до причалу порту №2 т/х „VERLAINE", агентом
якого є відповідач, позивач повинен був
додатково нарахувати до ставки
швартового збору (85 дол. США) ще 50% цієї
ставки , тобто 42,50 дол. США, що з
урахуванням 20 % ПДВ складає 51 дол. США що
згідно офіційного курсу НБУ на час
проведення вказаної портової операції
дорівнює 404,67 грн.

Проте, як зазначалось вище, позивач
виставивши відповідачу рахунок від
01.03.2011 р. № 663 на суму 1253,98 дол. США,
включаючи швартовий збір 170 дол. США.
(85+85), який відповідач оплатив в повному
обсягу, не здійснив цього нарахування.

З матеріалів справи вбачається, що факт
нездійснення позивачем вказаного
нарахування (51 дол. США) було
встановлено при здійсненні 13.01.2014 р.
ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.07.2010
р. по 01.11.2013 р..

Так за наслідками проведення я
Державною фінансовою інспекцією в
Одеській області оформлено акт 840-16/01, в
якому зафіксовано, що швартування т/х
„VERLAINE" до причалу № 2 здійснено у
неділю 27.02.2011 р. з 14.45 год. до 15.30 год., а
отже, ставка швартового збору повинна
бути підвищена на 50% як-то передбачено
п. 6 наказу Міністерства транспорту
України від 27.06.1996 р. № 214, що Портом не
зроблено, в зв'язку з чим не отримано
дохід у розмірі 51,00 дол. США або 404,67 грн.
за офіційним курсом НБУ на день
проведення портової операції.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 05.03.2014 р. направив відповідачу
претензію № 421, в якій просив
відповідача на протязі 30 днів з моменту
отримання претензії сплатити борг у
розмірі 404,67 грн.. В якості доказу про
направлення вказаної претензії
позивач надав суду реєстр на відправку
кореспонденції за 07.03.2014 р., з якого
вбачається що претензію відповідачу
направлено рекомендованим листом з
повідомленням.

Проте розділом 3 Договору чітко
визначено умови розрахунку, де
зазначено, що Порт зобов'язаний
виставити Агенту рахунок на сплату
портових зборів, а в п. 3.2 Договору
сторони узгодили, що остаточні
розрахунки здійснюються Агентом на
протязі 10 банківських днів після
вручення Агенту рахунків Порту.

Вказані умови договору свідчать, що
обов'язок по оплаті послуг наданих
позивачем відповідачу за Договором
виникає у відповідача у разі настання
конкретно визначеної сторонами події -
отримання виставленого позивачем
рахунку.

Зазначені умови узгоджуються з
приписами ст..ст.252 і 253 ЦК України, а
також ч. 1 ст. 530 вказаного Кодексу, якою
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

З наявної в матеріалах справи ухвали
місцевого господарського суду від
12.05.2014 р. (а.с. 45-46) вбачається, що суд
зобов'язав позивача надати докази
вручення відповідачу претензії від
05.03.2014 р № 421 та письмові пояснення щодо
того чи виставлявся рахунок на оплату
послуг, передбачений п. 3.2 договору та
чи можна ототожнювати претензію, яка
наявна в матеріалах справи із вказаним
рахунком.

Проте, як свідчать матеріали справи,
позивачем (скаржником) не надано
будь-якого доказу отримання
відповідачем зазначеної претензії.

В підтвердження виставлення рахунку на
суму 404,67 грн. (51,00 дол. США), позивач на
виконання ухвали суду від 12.05.2014 р.
надав рахунок від 01.03.2011 р. № 663 на
загальну суму 1304,98 дол. США, а також
незавірену копію фіскального чеку від
21.05.2014 р. № 2413. (а.с. 54-65)

Аналіз вказаного рахунку (а.с. 63) надає
можливість зробити висновок, що він за
номером та датою співпадає з рахунком
що міститься на а.с. 29, який раніше
позивач направляв відповідачу та був
отриманий останнім .

Однак в рахунку - а.с.63 визначений інший
розмір сум що підлягають оплаті, а саме
донараховано 51 ,00 дол. США, тобто це
фактично інший рахунок, хоча датований
той же датою та за номером що і
отриманий відповідачем рахунок що
міститься на а.с. 29.

Згідно приписів ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та норми матеріального права,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку, що проведенню
оплати відповідачем послуг наданих
позивачем має передувати настання
події у вигляді виставлення позивачем
та отримання відповідачем рахунку, і
вже після цього відповідач протягом 10
банківських днів має здійснити
перерахування коштів.

Проте на момент звернення до місцевого
господарського суду з позовом строк
виконання грошового зобов'язання
відповідача перед позивачем щодо
оплати 404,67 грн. (51,00 дол США) не настав,
оскільки позов подано 16.04.2014 р., а
рахунок на оплату відправлено на
адресу відповідача 21.05.2014 р., тобто на
час коли вже було порушено провадження
за вказаним позовом.

Крім того, позивач (скаржник) ні суду
першої інстанції, ні апеляційному
господарському суду доказів отримання
відповідачем претензії від 05.03.2014 р. №
421, не надав.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що вказана претензія не є
рахунком у розумінні Договору, а тому
відсутні будь-які правові підстави для
задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду, що на час звернення позивача до
суду з цим позовом у відповідача ще не
виникло зобов'язання по оплаті 51 дол.
США (404,67 грн), так як строк виконання
цього зобов'язання не настав, оскільки
подія з якою пов'язується виконання
зобов'язання не відбулась - відповідач
не отримав рахунок про сплату 51 дол.
США.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано відмовив позивачу в
задоволенні позову .

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
22.03.2012р. Про судове рішення" рішення
господарського суду повинно
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що бе руть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються;чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, які фактично повторюють
його доводи викладені у позові та
письмових поясненнях до нього, і яким,
як зазначалось вище, місцевий суд дав
належну оцінку, не спростовують
висновків місцевого суду та не
доводять їх помилковість, а тому не
можуть бути підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
про задоволення позову, що не позбавляє
позивача можливості, виконавши
передбачені договором дії (вручення
відповідачу рахунку на суму 51 дол. США)
у разі неотримання оплати у
встановлений договором строк,
звернутись до суду з позовом про
стягнення цієї заборгованості.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 99, 101-105, ГПК України, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 02.06.2014 р. у справі № 916/1469/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Державного підприємства „Білгород -
Дністровський морський торговельний
порт" - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 21.08.2014
р.

Головуючий суддя
Мирошниченко М.А.

Судді
Журавльов О.О.

Шевченко В.В.