ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.14р. Справа № 904/4808/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Дочірнього підприємства
"Перещепинтеплонерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Перещепине

про стягнення заборгованості

Суддя
Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Мельник В.В., дов. № 14-93 від
18.04.2014 року, представник;

від відповідача: Лазоренко К.В., дов. №
18/ю від 01.08.2014 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Дочірнього підприємства
"Перещепинтеплонерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Перещепине про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу
№12/745-БО-3 від 28.08.2012 року, а саме щодо
оплати у встановлений договором строк
вартості поставленого позивачем
відповідачу природного газу, у зв'язку
з чим позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача пеню, 3% річних,
інфляційні та 7% штрафу.

Від відповідача 06.08.2014 року надійшов
відзив на позов, в задоволенні позовних
вимог просить відмовити з посиланням
на те, що штраф є додатковим видом
відповідальності, тому з останнього
може бути стягнуто пеню, але він не
погоджується із сумою пені у розмірі
8128,61 грн., виходячи із того, що приписами
п. 1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України,
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені), а
договір про збільшення позовної
давності щодо стягнення неустойки між
сторонами не укладався.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 11.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі -
позивач, продавець) та Комунальним
підприємством "Дніпротеплоенерго"
"Перещепинетеплоенерго" (найменування
якого змінено на Дочірнє підприємство
"Перещепинтеплонерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради
рішенням сесії Дніпропетровської
обласної ради від 27.12.2013 року) (далі -
відповідач, покупець) був укладений
договір купівлі-продажу природного
газу № 12/745-БО-3 від 28.08.2012року
відповідно до п. 1.1 якого, продавець
зобов'язується передати у власність
покупця у 2012 році природний газ
(ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД , та/ або природній газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію ст.10 ЗУ "Про засади функціонування
ринку природного газу", а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ на умовах договору.

Згідно з п. 1.2. договору, газ, що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Продавець передає покупцеві з 01.08.2012
року по 31.12.2012 року газ обсягом до 64,558
тис.куб. (п.2.1. договору).

Сторонами договору погоджені умови
щодо ціни природного газу та послуг з
його транспортування (розділ 5
договору).

Пунктом 5.2. договору визначено, що ціна 1
000 куб. м природного газу становить 3
509,00 грн., без урахування податку на
додану вартість, збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того: збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний
газ-2%; податок на додану вартість за
ставкою-20%. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,60грн., крім того
ПДВ-20%-61,12 грн., всього з ПДВ 366,72 грн. До
сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3
3884,78 грн., крім того ПДВ - 20% -776,96 грн.,
всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору приймання -
передача газу, переданого продавцем
покупцю у відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання -передачі
газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газорозподільного
(газотранспортного) підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газорозподільному (газотранспортному)
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаного
уповноваженим представником та
скріпленого печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами
(п. 3.4. договору).

Згідно з п. 6.1. договору, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

На виконання умов договору, позивачем
поставлено відповідачу природний газ,
що підтверджується атами
приймання-передачі природного газу,
які містяться в матеріалах справи
(а.с.18-20).

Відповідач допустив порушення
зобов'язання з оплати отриманого газу у
встановлений договором строк.

Стаття 199 Господарського кодексу
України передбачає, що виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Частина перша статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою.

Виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі
невиконання покупцем п. 6.1. Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Враховуючи вищевикладені обставини,
позивачем було нараховано відповідачу
відповідно до п. 7.2. договору пеню в
розмірі 8 128,61 грн., 7 % штрафу в розмірі
14553,02грн.

Посилання відповідача на те, що
позивачем пропущено позовну давність
щодо позовна давність до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені), а
договір про збільшення позовної
давності щодо стягнення неустойки між
сторонами не укладався спростовується
п. 9.3. договору, відповідно до якого
строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором, у тому
числі щодо стягнення основного
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється у 5 років.

З матеріалів справи суд встановив, що
позовна заява позивачем була надіслана
до суду поштою 28.06.2014 про що свідчить
штамп поштового відділення на
поштовому конверті, у якому до
господарського суду Дніпропетровської
області надійшла позовна заява № 1412-446
від 29.05.2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 51 Господарського
процесуального Кодексу України
процесуальна дія, для якої встановлено
строк, може бути вчинена до 24-ї години
останнього дня строку. Якщо позовну
заяву, відзив на позовну заяву, заяву
про перегляд рішення та інші документи
здано на пошту чи телеграф до 24-ї години
останнього дня строку, строк не
вважається пропущеним.

Тобто строк звернення із позовом щодо
стягнення штрафних санкцій позивачем
не був пропущений.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Заявлені позивачем вимоги щодо
стягнення з відповідача інфляційних
витрат в розмірі 247,40 та 3% річних у сумі
1943,83 грн. (розрахунок а. с. 10-11) є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Загальна сума 3% річних, пені, 7% штрафу
та інфляційних складає 24 878,87 грн., яка
підтверджена матеріалами справи і
підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 49, 82-85, 115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"Перещепинетеплоенерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради (51220, м.
Перещепине, вул. Степова, 1А, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "національна
компанія" Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6, )
пеню в розмірі 8 128,61 грн., 3% річних - 1 943,83
грн., 7% штрафу в розмірі 14 553,02 грн.,
інфляційні в розмірі 247,40 грн. та
судовий збір в розмірі 1827 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 18.08.2014 року

Суддя С.В. Мартинюк