ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.Справа № 922/2491/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання
Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ до ТОВ
"Богодухівський молзавод", м. Богодухів
про стягнення 110113,08 грн. за участю
представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Мельнік Д.М. за
довіреністю № б/н від 03.04.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(позивач) звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" (відповідач) про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
заборгованості за договором поставки
(купівлі-продажу) № 0021 від 02.08.2013 р. в
розмірі 110113,08 грн.

Ухвалою суду по справі від 23.06.2014 р. було
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду у судовому
засіданні на "22" липня 2014 р. о 10:20.

"22" липня 2014 р. судом розгляд справи було
відкладено на "04" серпня 2014 р. о 10:20.

Представники сторін до початку
судового засідання, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх.№
Д504/14, надали заяву про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дана заява
не суперечить чинному законодавству,
інтересам сторін, тому приймається
судом та підлягає задоволенню.

Позивач, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх. №
26710, надав документи згідно клопотання,
які судом долучені до матеріалів
справи.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав частково, вказував, що
відповідачем була сплачена в процесі
розгляду справи заборгованість за
договором № 0021 від 02.08.2013 р. в розмірі
35000,00 грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129
Конституції України основними
засадами судочинства є, зокрема
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом, та те, що
відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

02 серпня 2013 р. між сторонами був
укладений договір поставки
(купівлі-продажу) № 0021 (надалі -
договір).

У відповідності до п.п. 1.1., 1.2. договору
постачальник (позивач) приймає на себе
зобов'язання в порядку та на умовах
визначених договором передати у
власність покупцю товар (пакети
вакуумні), а покупець (відповідач)
зобов'язується в порядку та на умовах
визначених договором прийняти та
оплатити визначений товар.

Згідно п.п. 3.1., 3.2. договору товар
поставляється на протязі 4 (чотирьох)
днів з дати замовлення, при
передачі-прийманні товару сторони
підписують відповідні видаткові
накладні та інші документи передбачені
законодавством, що є підтвердженням
передачі товару.

У відповідності до п.п. 4.1., 4.2., 4.3.
договору покупець оплачує поставлений
постачальником товар за ціною, яка
становить всю загальну суму отриманого
товару згідно договору не пізніше 21
(двадцяти одного) календарного дня з
моменту передачі товару покупцю шляхом
перерахування грошей на поточний
рахунок продавця, або іншим
передбаченим діючим законодавством
способом.

Відповідно до умов укладеного договору
позивачем на адресу відповідача у
період з 05 серпня 2013 р. по 05 березня 2014 р.
було відвантажено товар (пакети
вакуумні) на загальну суму 268783,88 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними (а.с. 17 - 36).

Відповідачем за відвантажений товар
було перераховано позивачу грошові
кошти в сумі 158670,80 грн., що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями (а.с. 37 - 52).

Отже, станом на 20.06.2014 року за
відповідачем рахувалася
заборгованість за поставлений товар на
суму 110113,08 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем
згідно платіжного доручення № 6052 від
16.07.2014 р., платіжного доручення № 6181 від
24.07.2014 р., платіжного доручення № 6190 від
25.07.2014 р. та платіжного доручення № 6210
від 29.07.2014 р. була сплачена позивачу
заборгованість за договором поставки
(купівлі-продажу) № 0021 від 02.08.2013 р. на
загальну суму 35000,00 грн.

За таких обставин господарський суд
прийшов до висновку, що провадження у
справі в частині стягнення з
відповідача на користь позивача суми
заборгованості за договором поставки
(купівлі-продажу) № 0021 від 02.08.2013 р. в
розмірі 35000,00 грн. підлягає припиненню
на підставі п.1-1. ч.1. ст. 80 ГПК України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковими.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

З огляду на вищевикладене та
враховуючи те, що в матеріалах справи
відсутні докази сплати відповідачем
позивачу заборгованості за договором
поставки (купівлі-продажу) № 0021 від
02.08.2013 р. в розмірі 75113,08 грн.,
господарський суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача суми заборгованості за
договором поставки (купівлі-продажу) №
0021 від 02.08.2013 р. в розмірі 75113,08 грн.

Враховуючи те, що з вини відповідача
спір було доведено до суду,
господарський суд відповідно до ст.ст.
44, 49 Господарського процесуального
кодексу України вважав за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача суму сплаченого судового
збору у розмірі 2202,27 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 509, 526, 530, 629, 692, 712 Цивільного
кодексу України ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43,
44, 49, 75, п.1-1. ч.1. ст. 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача суми заборгованості
за договором поставки (купівлі-продажу)
№ 0021 від 02.08.2013 р. в розмірі 35000,00 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" (62103, Харківська область, м.
Богодухів, пров. Харківський, буд. 6,
ідентифікаційний код 36537542, р/р 2525
в ХГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 351533) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (49100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ
«Приватбанк» м. Дніпропетровськ, МФО
305299) суму заборгованості за договором
поставки (купівлі-продажу) № 0021 від
02.08.2013 р. в розмірі 75113,08 грн. та суму
судового збору у розмірі 2202,27 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.08.2014 р.

Суддя Д.О. Доленчук