ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2014 р.
Справа №917/1469/14

За позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2А.
м. Полтава, 36008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 1979,57 грн.

Суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача: Данілова Н.Н., дов. 19-14/990
від 10.04.2013 року,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення суми боргу за договором № 2093
від 08.10.04 р. в сумі 1979,57 грн., з яких 1015,07
грн. - сума основного боргу, 898,26 грн. -
пеня, 9,45 грн. - 3% річних та 56,79 грн. -
інфляційних нарахувань.

Позивач в обґрунтування позову
посилається на невиконання
відповідачем договірних зобов'язань
щодо сплати вартості за спожиту
теплову енергію.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідач значиться
в реєстрі за адресою, що вказана
позивачем у позові (вх. № 10665 від 19.08.2014
року).

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає
за можливе розглянути справу і
вирішити спір за наявними у справі
матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

08.10.2004 р. між Полтавським обласним
комунальним виробничим підприємством
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (далі за текстом -
позивач, постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі за
текстом - відповідач, споживач) було
укладено Договір № 2093 на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води з метою забезпечення опалення
нежитлового приміщення (перукарня) по
АДРЕСА_2 (надалі - договір). 13.09.11 р. та
10.10.2011 року між сторонами було укладено
додаткові угоди відповідно № 5 та № 6.

Згідно пункту 1 договору позивач бере
на себе постачання теплової енергії у
вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення та гарячого
водопостачання приміщень споживача до
межі розподілу будівель перукарні по
АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 11 договору, всі
розрахунки по даному договору
проводяться плановими платежами за
платіжними дорученнями платника у
розмірі 1/3 обсягів місячного
споживання теплової енергії:

- за першу декаду розрахункового
періоду - до 25 числа місяця
попереднього розрахунковому періоду;

- за другу декаду розрахункового
періоду - до 10 числа розрахункового
періоду;

- кінцевий розрахунок проводиться до 30
числа звітного місяця з урахуванням
суми проміжних платежів.

Як зазначає позивач, відповідач в
порушення взятих на себе зобов'язань за
договором не проводив розрахунки за
спожиту теплову енергію,
заборгованість за період з 01.10.13 року по
30.04.14 р. склала 1015,07 грн.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати: з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідачем не спростовані обставини,
на які посилається позивач, доказів
сплати за спожиту теплову енергію
відповідно до умов договору не надано,
таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості у розмірі
1015,07 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання чи
встановлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати спричинені цим збитки.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, крім
всього іншого і сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до ст. 549 Цивільного кодексу України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення божником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного
кодексу України, право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Предметом
неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного
кодексу України, може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Пунктом 11.3 Договору в редакції
додаткової угоди № 6 від 10.10.11 р.
передбачено, що у випадку несплати у
вказані в договорі строки
нараховується пеня в розмірі 1,0 % за
кожен день прострочки платежу, але не
більше 100% боргу згідно Закону України "
Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги".

Відповідно до наданих позивачем
розрахунків, відповідачу нарахована
пеня за період з 16.11.13 р. по 15.05.14 р. на
суму 898,26 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Пунктом 11.3 Договору в редакції
додаткової угоди № 6 від 20.10.11 р. також
передбачено, що у випадку не сплати у
вказані в договорі строки стягуються 3%
річних та інфляційні витрати з
простроченої суми згідно ст. 625 ЦК
України.

Відповідачу нараховані 3% річних від
простроченої суми за період з 16.11.13 р. по
09.06.14 р. на загальну суму 9,45 грн. та
інфляційні витрати за період з грудня
2012 року по квітень 2014 року на суму 56,79
грн.

Перевіривши надані позивачем
розрахунків пені в сумі 898,26 грн. та 3%
річних в сумі 9,45 грн. та інфляційних
нарахувань в сумі 56,79 грн. суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь Полтавського
обласного комунального виробничого
теплового господарства
"Полтаватеплоенрего" (36008, м. Полтава,
вул. Комарова, 2 А, р/р № 260007148 АК "Полтава
Банк", МФО 331489, ) суму
основного боргу в розмірі 1015,07 грн., 898,26
грн. - пені, 9,45 грн. - 3 % річних, 56,79 грн. -
інфляційних нарахувань та 1 827,00 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено____________

Суддя
О. А. Киричук