ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2014 року
Справа № 904/7274/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Коваль Л.А.
(доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання:
Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: представник Балабанова
С.А., довіреність № б/н від 28.08.2013р.,

від відповідача: юрисконсульт відділу
правового забезпечення Регіонального
центру технічної експлуатації
транспортної телекомунікаційної
мережі № 3 філії "Дирекція первинної
мережі Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" Куличенко Н.В.,
довіреність № 347 від 11.12.2013р.,

від третьої особи: представник
Витяганець О.І., довіреність №21/06-14 від
10.06.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Ікс-Медіа"
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.07.2014
року у справі № 904/7274/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Ікс-Медіа",
м. Новомосковськ Дніпропетровської
області

до Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком", м. Київ, в особі
Регіонального центру технічної
експлуатації транспортної
телекомунікаційної мережі № 3 філії
"Дирекція первинної мережі Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком",
м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Енергія ЛТД", м. Київ

про стягнення 75 885, 09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія Ікс-Медіа"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Регіонального
центру технічної експлуатації
транспортної телекомунікаційної
мережі № 7, яке ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
19.11.2013 року замінено на Публічне
акціонерне товариство "Укртелеком" в
особі Регіонального центру технічної
експлуатації транспортної
телекомунікаційної мережі № 3 філії
"Дирекція первинної мережі Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком",
про стягнення з останнього на свою
користь матеріальної шкоди у розмірі 73
885, 09 грн. та 2 000, 00 грн. на проведення
експертного дослідження.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 19.11.2013
року до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача залучено
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Енергія ЛТД" (найменування
приведене у відповідність до
найменування згідно з свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи,
серія А01 № 625601).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 15.07.2014
року у справі № 904/7274/13 (суддя Рудь І.А.) в
позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідача на
користь позивача матеріальної шкоди,
спричиненої позивачу забрудненням
його автомобілів фарбою внаслідок її
розпилу при виконанні 28.09.2010 року робіт
з фарбування належної відповідачу
антенно-щоглової споруди, розмір якої
визначено висновками експертного
дослідження від 18.11.2010 року та від 19.11.2010
року, місцевий господарський суд
зазначив, що пошкодження спірних
належних на відповідну дату позивачу
автомобілів внаслідок забруднення їх
білою фарбою були виявлені позивачем
29.09.2010 року, а огляд автомобілів
експертом з подальшим складанням
висновку з визначення шкоди відбувся
12.11.2010 року, тобто майже через півтора
місяці, у зв'язку з чим дійшов висновку
про неможливість однозначно
стверджувати, що матеріальна шкода,
визначена експертом, спричинена лише
пошкодженнями, завданими автомобілям
28.09.2010 року при фарбуванні
антенно-щоглової споруди відповідача.
За наведених обставин, а також з
урахуванням того, що з моменту спірного
інциденту минуло майже чотири роки та
вказані автомобілі продані позивачем
третім особам, місцевий господарський
суд вважав, що матеріали справи не
дають можливості оцінити реальний стан
спірних колісних транспортних засобів
та визначити вартість
відновлювального ремонту та
матеріального збитку, а судовим
експертом в рамках проведення
призначеної судом експертизи
досліджувалися матеріали експертного
дослідження, яке було проведене за
ініціативою позивача задовго до
розгляду справи в суді та експертом,
який не був попереджений про
кримінальну відповідальність, до того
ж через тривалий час після виявлення
пошкоджень. Оцінюючи доводи позивача,
наведені в позовній заяві, та надані на
підтвердження позовних вимог докази,
місцевий господарський суд дійшов
висновку, що позивачем не доведено факт
заподіяння йому матеріальної шкоди у
заявленому розмірі саме діями
відповідача. Враховуючи відсутність
належних доказів на підтвердження
обґрунтування позивачем таких
складових елементів, які входять до
складу цивільного правопорушення, як
розмір шкоди, а також прямий причинний
зв'язок між діями відповідача та
заподіяною шкодою, її розміром, суд
відмовив в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним рішенням
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія Ікс-Медіа"
подало апеляційну скаргу. Посилаючись
на неповне з'ясування місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення у справі обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Ікс-Медіа" просить скасувати це рішення
та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Так, позивач не погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, наведеним в оскаржуваному
рішенні, про відсутність належних
доказів на підтвердження факту
заподіяння йому матеріальної шкоди, її
розміру, прямого причинного зв'язку між
діями відповідача та заподіяною шкодою
у заявленому розмірі. Позивач вважає,
що факт забруднення автомобілів
підтверджується протоколом огляду від
29.09.2010 року, складеним в межах
кримінального провадження, тобто на
наступний день після пошкодження
автомобілів, в якому вказано, що
поверхня автомобілів вкрита краплями
білого кольору діаметром 0,5 мм. За
доводами позивача, дослідження
вартості відновлювального ремонту
виконане лише 18.11.2010 року з тих причин,
що майже місяць позивач вживав заходи
досудового врегулювання конфлікту, що
також підтверджується матеріалами
справи, а відповідач, в свою чергу, був
повідомлений про час та місце
проведення огляду автомобілів. Також,
на думку позивача, судом безпідставно
не взято до уваги наявність рішення у
аналогічній справі № 2-1910/11, яка
перебувала в провадженні
Новомосковського міськрайонного суду,
прийнятого у спорі між відповідачем,
третьою особою та іншим власником про
той же факт забруднення автомобіля
фарбою 28.09.2010 року. Тобто, за доводами
позивача, факт забруднюючого розпилу
фарби 28.09.2010 року при проведенні
ремонтних робіт на об'єкті відповідача
є встановленим, а також є встановленим
факт забруднення автомобілів. Позивач
не погоджується з тим, що судом
поставлено під сумнів товарознавчу
експертизу на підставі
невідповідності протоколу огляду від
29.09.2010 року висновкам товарознавчої
експертизи з причин того, що суду є
незрозумілим необхідність заміни
певних деталей автомобілів внаслідок
забруднення їх фарбою, та вважає, що
таке посилання суду не відповідає
принципу всебічного розгляду справи.
На думку позивача, у разі недостатності
знань з питань, що стосуються розгляду
справи, суд мав залучити до участі у
справі відповідного спеціаліста з
метою уточнення переліку пошкоджених
деталей. Окрім того, позивач не
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
шкодою та її спричиненням саме
відповідачем, оскільки відповідно до
договору підряду, укладеного між
відповідачем та третьою особою
(підрядником), фарбувальні роботи
проводились третьою особою, однак в
силу положень ч. 2 ст. 1172 ЦК України
заподіяні збитки, спричинені
підрядником третім особам при
виконанні завдання замовника,
відшкодовує саме замовник.

Відповідач проти задоволення
апеляційної скарги заперечує. За
доводами відповідача, обрання певного
засобу правового захисту, у тому числі
і досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує, тож
твердження позивача про вжиття заходів
досудового врегулювання конфлікту
протягом місяця ніяк не виправдовує
затягування проведення експертного
дослідження автомобілів, оскільки
законодавство не містить норм, які
вимагають обов'язкового проведення
досудового врегулювання спору. Окрім
того, відповідач зазначає, що позивач
не надав ані відповідачу, ані суду
доказів понесення ним витрат на
ремонтно-відновлювальні роботи
автомобілів, однак в листах,
направлених позивачу та третій особі з
вимогою компенсувати понесені витрати
на ремонтно-відновлювальні роботи
пошкоджених автомобілів, посилається
на факт понесених ним відповідних
матеріальних витрат. Також, відповідач
звертає увагу суду, що на час подання
позову позивач вже не був власником
спірних автомобілів, в підтвердження
чого надав копії договорів їх
відчуження (купівлі-продажу), однак в
жодному з цих договорів не вказано, що
автомобілі мають будь-які пошкодження
на момент їх продажу. Відповідач не
погоджується з доводами позивача, які
ґрунтуються на судовому рішенні,
прийнятому у справі № 2-1910/11, що
перебувала в провадженні
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області, яким, на
думку позивача, встановлений факт
забруднення автомобілів, зазначаючи
при цьому, що в Україні не існує
прецедентного права, до того ж вказаним
судовим рішенням встановлений факт
забруднення автомобіля Ніссан Тіана,
який належить фізичній особі, а не факт
забруднення всіх автомобілів, що
знаходились на території, прилеглій до
території відповідача. На думку
відповідача, місцевий господарський
суд дійшов вірного висновку про те, що
позивачем не доведений факт заподіяння
йому матеріальної шкоди у заявленому
розмірі саме діями відповідача,
оскільки серед наявних пошкоджень,
зафіксованих у протоколах огляду,
зазначені такі, що не відповідають
характеру заявлених ушкоджень. Також,
відповідач посилається на ті
обставини, що огляд автомобілів
експертом відбувався 12.11.2010 року, тоді
як пошкодження виявлені 29.09.2010 року,
тобто автомобілі оглядалися через
півтора місяця після виявлення їх
пошкоджень. За таких обставин, на думку
відповідача, неможливо стверджувати,
що пошкодження автомобілів виникли
внаслідок забруднення фарбою як в силу
того, що минув значний проміжок часу
між виявленням забруднень та оглядом
автомобілів експертом, так і через
відсутність фізичних властивостей
фарби руйнувати деталі автомобілів,
однак їх пошкодження, які не пов'язані з
потраплянням на них фарби, також
враховані при визначенні
матеріального збитку. Отже, відповідач
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про відсутність належних
доказів на підтвердження прямого
причинного зв'язку між діями
відповідача та заподіяною шкодою, її
розміром, а відтак і про відсутність
належних доказів складу цивільного
правопорушення. За доводами
відповідача, проведення судової
експертизи у справі носило формальний
характер, а її висновки є
необ'єктивними, оскільки спірні
автомобілі не були оглянуті експертом
особисто. Відповідач вважає, що
матеріали справи не дають можливості
оцінити реальний стан колісних
транспортних засобів та визначити
вартість відновлювального ремонту та
матеріального збитку, враховуючи, що
судовим експертом досліджувалися
матеріали експертного дослідження, яке
було проведене за ініціативою позивача
до розгляду справи у суді та експертом,
який не був попереджений про
кримінальну відповідальність, до того
ж через тривалий час після виявлення
пошкоджень. Окрім того, враховуючи, що
позивач не є власником спірних
автомобілів, на думку відповідача,
позивач не мав права на пред'явлення
позову про відшкодування матеріальних
збитків.

Третя особа проти задоволення
апеляційної скарги заперечує,
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду у даній справі
вважає законним і обґрунтованим,
винесеним з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а заперечення позивача, наведені в
обґрунтування доводів апеляційної
скарги, - безпідставними. Третя особа
відхиляє посилання позивача на
матеріали кримінального провадження
про відмову в порушенні кримінальної
справи, оскільки співробітник міліції
не встановлював наявність
причинно-наслідкових зв'язків між
діями відповідача або третьої особи та
шкодою, а лише на підставі заяв та
пояснень встановив факт відсутності
складу злочину у діях осіб. Третя особа,
як і відповідач, посилається на
неможливість однозначного твердження,
що оцінена залученим позивачем
спеціалістом вартість матеріальної
шкоди спричинена пошкодженнями,
завданими автомобілям при фарбуванні
антенно-щоглової споруди відповідача
28.09.2010 року, оскільки пошкодження
спірних автомобілів внаслідок
забруднення їх білою фарбою були
виявлені 29.09.2010 року, а огляд
автомобілів експертом (спеціалістом)
відбувався 12.11.2010 року, тобто майже
через півтора місяці після виявлення
їх пошкоджень, при цьому зазначений
експерт не залучався для проведення
дослідження в порядку, передбаченому
ст. 41 ГПК України, та не був
попереджений про кримінальну
відповідальність. Третя особа вважає
необ'єктивним і висновок судового
експерта про визначення матеріального
збитку, завданого власнику колісних
транспортних засобів, складений на
виконання вимог ухвали суду про
призначення судової експертизи,
оскільки автомобілі не були оглянуті
експертом особисто. Третя особа
посилається на обставини переходу
права власності на спірні автомобілі
від позивача до інших осіб, у зв'язку з
чим ці автомобілі не були надані
позивачем для експертного дослідження,
що, на думку третьої особи, не дає
можливості оцінити їх реальний стан та
визначити вартість відновлювального
ремонту і матеріального збитку. За
доводами третьої особи, висновок
судового експерта дає невірне уявлення
про дійсний фактичний та вартісний
стан досліджуваних транспортних
засобів та вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортних засобів, оскільки судовим
експертом досліджувалися матеріали
експертного дослідження, яке проведене
за ініціативою позивача до розгляду
справи у суді та через тривалий
проміжок часу після виявлення
пошкоджень, а також експертом, що не був
попереджений про кримінальну
відповідальність, пов'язану зі
складанням висновку. Окрім того, третя
особа зазначає, що позивач при розгляді
справи у суді першої інстанції
посилався на ті обставини, що спірні
автомобілі були застраховані каско,
однак страхова компанія не визнала
даний випадок страховим, що, як вважає
третя особа, ставить під сумнів сам
факт заподіяння шкоди позивачу. Також,
на думку третьої особи, рішення у
справі № 2-1910/11, на яке посилається
позивач, не є належним доказом в
підтвердження обставин справи та
жодним чином не може впливати на
вирішення спору у даній справі.

У судовому засіданні 21.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників сторін,
третьої особи, апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.08.2010 року Відкрите акціонерне
товариство "Укртелеком", яке змінило
найменування на Публічне акціонерне
товариство "Укртелеком", що
підтверджується статутом останнього,
державну реєстрацію змін до установчих
документів проведено 09.10.2013 року, в
особі Регіонального центру технічної
експлуатації транспортної
телекомунікаційної мережі № 7 філії
"Дирекція первинної мережі" ВАТ
"Укртелеком" (у зв'язку із змінами в
організаційній структурі філії
відповідно до протоколу правління
товариства від 08.08.2011 року № 35 та
Положення, затвердженого наказом в.о.
директора філії "Дирекція первинної
мережі" Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" від 24.10.2011 року
№ 413, - Регіональний центр технічної
експлуатації транспортної
телекомунікаційної мережі № 3 філії
"Дирекція первинної мережі" Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком")
(замовник) та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Енергія ЛТД" (підрядник)
уклали договір підряду № 775-45/85 на
фарбування щогли РРС РЦТЕТТМ № 7 у м.
Новомосковськ Дніпропетровської
області, за умовами якого підрядник
приймає на себе зобов'язання виконати
роботи по капітальному ремонту на
об'єкті "Фарбування антенно-щоглової
споруди на РРС РЦТЕТТМ № 7 у м.
Новомосковськ Дніпропетровської
області" відповідно до вимог ДБН в
обумовлений договором строк (а.с. 9-13, т.
2).

07.09.2010 року відповідальними
представниками замовника та
підрядника оформлено акт-допуск на
виконання робіт на території діючого
підприємства РЦТЕТТМ-7, згідно якого
підряднику - Товариству з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Енергія ЛТД" надано дозвіл на
допуск на територію об'єкта
відповідача, а саме ділянку, обмежену
координатами у м. Новомосковськ, по вул.
Сучкова, 64, територія ВРС-19, для
виконання на ньому робіт по фарбуванню
радіорелейної щогли в період з 13.09.2010
року по 30.09.2010 року (а.с. 40, т. 2).

Відповідно до матеріалів справи у
передбачений актом-допуском період
часу працівниками Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича компанія "Енергія
ЛТД" здійснювались роботи по
фарбуванню об'єкта відповідача -
антенно-щоглової споруди.

29.09.2010 року позивач в особі заступника
директора ОСОБА_4 звернувся до
Новомосковського МВ УМВС України у
Дніпропетровській області з заявою
(повідомленням) про злочин, у якій
зазначив, що працівниками
Новомосковського ТУСМ в період часу з
9:00 години 28.09.2010 року по 09:00 годину 29.09.2010
року при здійсненні фарбування
ретрансляційної вишки пошкоджено
належні позивачу автомобілі: Шкода
Октавіа А5, державний номер АЕ8044ВМ, Форд
С-МАХ, державний номер АЕ4711СА, Тойота
Камрі, державний номер АЕ2393ВВ, Ауді А4,
державний номер АЕ6415АХ, а саме вказані
автомобілі забруднено фарбою білого
кольору під час їх знаходження за
адресою: вул. Короленка, 19-а в м.
Новомосковську (а.с. 69-70, т. 2).

За результатами розгляду вказаної
заяви прийнято постанову про відмову у
порушенні кримінальної справи (а.с. 8, т.
1).

У протоколі огляду від 29.09.2010 року,
проведеного слідчим Новомосковського
МВ УМВС України в Дніпропетровській
області за участі ОСОБА_4 та в
присутності двох понятих, зазначено, що
по всій поверхні вказаних автомобілів,
розташованих за адресою: вул.
Короленка, 19-а, наявна речовина білого
кольору каплеподібної форми діаметром
близько 0,5 мм. Будь-яких інших
пошкоджень на зазначених автомобілях
не виявлено (а.с. 72, т. 2).

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію
транспортного засобу (а.с. 125-126, т. 1)
перелічені вище автомобілі належали на
праві власності Товариству з обмеженою
відповідальністю "Компанія Ікс-Медіа".

Звернення позивача до Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(Новомосковського ТУСМ № 7) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Енергія ЛТД" (листи
відповідно № 64, № 65 від 28.10.2010 року) з
вимогою компенсувати позивачу
понесені ним витрати на
ремонтно-відновлювальні роботи
автомобілів відповідачем та третьою
особою залишені без задоволення (листи
відповідно № 1172 від 09.11.2010 року, № 44 від
17.11.2010 року) (а.с.9-12, т. 1).

На підставі заяв позивача, що надійшли
до судового експерта Пилипенко А.І.
12.11.2010 року, останнім проведено
експертне автотоварознавче
дослідження з питання визначення
матеріальної шкоди, спричиненої
власнику КТС (колісних транспортних
засобів) - вищенаведених автомобілів.

На вирішення експерта було поставлено
наступне питання: яка матеріальна
шкода спричинена власнику автомобілів
в результаті їх пошкодження.

Згідно висновків експертного
дослідження автотоварознавця від
18.11.2010 року № 437/10, № 438/10, від 19.11.2010 року
№ 436/10, № 435/10 матеріальна шкода, завдана
власнику автомобілів Ауді А4,
реєстраційний номер АЕ6415АХ, Тойота
Камрі, реєстраційний номер АЕ2393ВВ,
Шкода Октавіа А5, реєстраційний номер
АЕ8044ВМ, Форд С-МАХ, реєстраційний номер
АЕ4711СА, в результаті їх пошкодження
складає загальну суму 73 885, 09 грн., а
саме:

щодо автомобіля Ауді А4, реєстраційний
номер АЕ6415АХ, - 13 236, 49 грн. (висновок №
437/10) (а.с. 20-44, т. 1);

щодо автомобіля Тойота Камрі,
реєстраційний номер АЕ2393ВВ, - 23 762, 02
грн. (висновок № 438/10) (а.с. 45-70, т. 1);

щодо автомобіля Шкода Октавіа А5,
реєстраційний номер АЕ8044ВМ, - 12 861, 98
грн. (висновок № 436/10) (а.с. 71-98, т. 1);

щодо автомобіля Форд С-МАХ,
реєстраційний номер АЕ4711СА, - 24 024, 60
грн. (висновок № 435/10) (а.с. 99-124, т. 1).

За змістом вказаних висновків вартість
матеріальної шкоди визначена
експертом як сума вартості
відновлювального ремонту з
врахуванням значення коефіцієнту
фізичного зносу складових КТЗ та
величини втрати товарної вартості.

Визначення обсягів та видів
відновлювальних робіт, необхідних для
цього запасних частин та матеріалів,
здійснювалось на підставі результатів
огляду автомобілів від 12.11.2010 року
(протоколи огляду транспортного засобу
від вказаної дати є додатками № 1 до
висновків експертного дослідження).

Огляд автомобілів здійснювався в
присутності представників власника.
Про проведення огляду пошкоджених
автомобілів 12.11.2010 року о 10:00 з
зазначенням адреси, за якою буде
проводитись такий огляд, позивач
повідомив відповідача телеграмою (а.с.
16-17, т. 1), однак участь свого
представника при проведенні огляду
пошкоджених автомобілів відповідач не
забезпечив.

Станом на дату звернення позивача з
позовом до суду спірні автомобілі
продані позивачем третім особам, що
підтверджується договором
купівлі-продажу транспортного засобу
від 26.07.2013 року, договором
купівлі-продажу легкового автомобіля
AUDI A-4 від 05.06.2013 року, договором
купівлі-продажу транспортного засобу
від 22.03.2013 року, договором
купівлі-продажу автомобіля Форд С-Макс
від 15.04.2013 року (а.с. 129-133, т. 2).

Відповідно до частини першої статті 16
Цивільного кодексу України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів судом є
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2
ст. 16 ЦК України).

Відповідно до пункту третього частини
другої статті 11 Цивільного кодексу
України завдання майнової
(матеріальної) шкоди іншій особі є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків.

За приписами частини першої статті 22
Цивільного кодексу України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК
України).

Відшкодування майнової шкоди у спірних
відносинах за своєю правовою природою
є відшкодуванням позадоговірної шкоди,
тобто деліктною відповідальністю.

Згідно з частинами першою та другою
статті 1166 Цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправна
поведінка заподіювача шкоди; 2)
наявність шкоди; 3) причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача шкоди та шкодою; 4) вина
заподіювача шкоди.

Обов'язок щодо доказування відсутності
вини при заподіянні шкоди покладається
на особу, яка завдала шкоди. Обов'язок
довести наявність інших складових
цивільного правопорушення
покладається на особу, якій спричинена
шкода.

За відсутності хоча б одного з вказаних
вище елементів складу цивільного
правопорушення цивільна
відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а шкода, яка
завдана особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Відповідно до частини другої статті 1172
Цивільного кодексу України замовник
відшкодовує шкоду, завдану іншій особі
підрядником, якщо він діяв за завданням
замовника.

Для виникнення у особи обов'язку з
відшкодування шкоди відповідно до
вимог частини другої статті 1172
Цивільного кодексу України, крім
наявності загальних умов (наявність
шкоди, протиправність поведінки, вина
та причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та протиправною поведінкою),
необхідною є наявність спеціальних
умов, які визначаються залежно від
суб'єктивного складу відповідних
відносин, зокрема, наявність договору
підряду та дія підрядника за завданням
замовника.

Як встановлено вище, між відповідачем
та третьою особою існували договірні
підрядні відносини в силу укладеного
між ними договору підряду на виконання
робіт з фарбування антенно-щоглової
споруди на РРС РЦТЕТТМ № 7 у м.
Новомосковськ Дніпропетровської
області.

Таким чином, відповідач, будучи
замовником відповідних робіт за
договором підряду, зобов'язаний
відшкодувати завдану підрядником
шкоду третім особам в силу приписів
частини другої статті 1172 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до статті 1192 Цивільного
кодексу України з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Разом з тим, у спірних відносинах
апеляційний господарський суд не
вбачає складу (всіх елементів)
цивільного правопорушення та підстав
для стягнення з відповідача
матеріальної шкоди у заявленій
позивачем до стягнення сумі.

Зокрема, позивачем не доведено у
встановленому порядку наявність
матеріальної шкоди (збитків) у певному
розмірі.

З урахуванням того, що пошкодження
спірних автомобілів внаслідок
забруднення їх речовиною білого
кольору виявлені позивачем 29.09.2010 року,
а огляд автомобілів експертом,
залученим позивачем, відбувся 12.11.2010
року, тобто після спливу значного
проміжку часу, неможливо однозначно
стверджувати, що визначена за
результатами експертного дослідження
вартість матеріальної шкоди,
спричиненої власнику автомобілів
внаслідок їх пошкодження, враховує
виключно пошкодження, завдані спірним
автомобілям внаслідок розпилу фарби
при фарбуванні належної відповідачу
антенно-щоглової споруди 28.09.2010 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач після виявлення осідання
розпилу фарби на автомобілях намагався
з залученням працівників автомийки
відмити краплі. Отже, наведене не
виключає вчинення як позивачем
самостійно, так і з залученням інших
осіб, дій щодо відновлення автомобілів,
які могли спричинити їх додаткові
пошкодження.

Окрім того, питання, яке було винесено
на розгляд залученого позивачем
експерта, - визначення матеріальної
шкоди власнику автомобілів внаслідок
їх пошкодження, не обмежувалось
визначенням матеріальної шкоди
внаслідок пошкодження автомобілів
потраплянням на них речовини білого
кольору. Висновки експертних
досліджень, проведених на замовлення
позивача, також підтверджують, що
матеріальна шкода визначалась
експертом не лише у зв'язку з
пошкодженням автомобілів внаслідок
потрапляння на них речовини білого
кольору, а і за іншими ознаками
пошкоджень окремих деталей
автомобілів, які не відповідають
характеру заявлених.

Для визначення вартості матеріального
збитку, завданого позивачу у зв'язку
забрудненням автомобілів фарбою,
місцевий господарський суд призначив у
справі судову експертизу, проведення
якої доручив Дніпропетровському
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

Ухвалою місцевого господарського суду
від 02.12.2013 року у даній справі про
призначення судової експертизи суд
зобов'язував позивача надати експерту
для експертного дослідження спірні
автомобілі. Вимогу щодо надання
об'єктів дослідження - спірних
автомобілів в невідновленому стані для
їх огляду, встановлення технічного
стану та опису, що необхідно для
надання відповіді на поставлені
питання, заявляв і судовий експерт у
клопотанні, що надійшло до місцевого
господарського суду 27.12.2013 року.

Після винесення ухвали про призначення
у справі судової експертизи позивач
повідомив місцевий господарський суд
про відчуження ним спірних
автомобілів, надав в підтвердження
наведеного відповідні докази та просив
суд доручити судовому експерту
проведення судової експертизи за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до висновку судового
експерта автотоварознавця по
визначенню матеріального збитку,
нанесеного власнику КТЗ, від 22.05.2014 року
№ 1061-14, вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобілів Ауді А4,
реєстраційний номер АЕ6415АХ, Тойота
Камрі, реєстраційний номер АЕ2393ВВ,
Шкода Октавіа А5, реєстраційний номер
АЕ8044ВМ, Форд С-МАХ, реєстраційний номер
АЕ4711СА, внаслідок їх забруднення
фарбою 28.09.2010 року, згідно наявних у
справі матеріалів, на даний час складає
величину 74 077, 84 грн.; відновлювальний
ремонт пошкоджених автомобілів
провести можливо і його вартість,
згідно наявних у справі матеріалів, на
даний час складає величину 89 934, 62 грн.
(а.с. 5-43, т. 3).

Отже, судова експертиза, призначена
судом, проведена лише на підставі
матеріалів справи, а саме за
матеріалами попередніх висновків
експертного дослідження
автотоварознавця від 18.11.2010 року та від
19.11.2010 року, які колегія суддів
апеляційного господарського суду
оцінює критично з огляду на зазначене
вище, а також у зв'язку з тим, що
експертне дослідження, яке було
проведене за ініціативою позивача до
розгляду справи в суді та експертом,
який не був попереджений про
кримінальну відповідальність,
пов'язану з наданням висновку за
результатами такого дослідження, до
того ж через тривалий час після
виявлення пошкоджень.

За наведених обставин, апеляційний
господарський суд не вбачає підстав
вважати, що матеріали справи
дозволяють оцінити реальний стан
спірних автомобілів на дату їх
пошкоджень, у зв'язку з якими заявлено
позов, відповідно, визначити вартість
відновлювального ремонту та
матеріального збитку на даний час.

Разом з тим, спірні автомобілі в
невідновленому стані для їх огляду,
встановлення технічного стану позивач
не надав судовому експерту та, виходячи
з матеріалів справи, позбавлений
можливості надати у зв'язку з їх
відчуженням.

Згідно з частиною п'ятою статті 42
Господарського процесуального кодексу
України висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

В матеріалах справи також відсутні (не
надані позивачем в обґрунтування
заявлених вимог) докази здійснення
позивачем відновлювального ремонту
спірних автомобілів та понесення
відповідних витрат.

Як встановлено вище, спірні
транспортні засоби відчужені
позивачем на користь третіх осіб, однак
встановити, в якому стані передані
зазначені автомобілі новим власникам,
з матеріалів справи не вбачається
можливим.

Тобто, можливість встановлення як
реальної шкоди, завданої позивачу у
випадку здійснення ним
відновлювального ремонту, так і
упущеної вигоди у випадку відчуження
зазначених автомобілів у пошкодженому
вигляді, у суду відсутня.

Окрім того, колегія суддів
апеляційного господарського суду не
вбачає підстав дійти висновку щодо
наявності причинного зв'язку між діями
відповідача (третьої особи) та шкодою
позивача.

Так, протоколом огляду, складеним в
межах кримінального провадження
(перший документ про огляд
автомобілів), зафіксовано наявність на
поверхні автомобілів речовини білого
кольору. При цьому достеменно не
встановлено чи є ця речовина фарбою, а
також чи є ця речовина тією фарбою, яка
використовувалась при фарбуванні
антенно-щоглової споруди відповідача.

Що ж до постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи, то
апеляційний господарський суд вважає
за необхідне зазначити, що такий
документ не може бути належним доказом
пошкодження автомобілів певними
особами та у певний спосіб.

Також, в протоколах огляду
транспортних засобів від 12.11.2010 року,
складених експертом в межах замовлення
позивача на проведення експертного
дослідження по визначенню
матеріальної шкоди, спричиненої
власнику колісних транспортних
засобів, зазначається про чисельні
сліди на поверхні автомобілів речовини
невідомого характеру ("многочисленные
накрапления составом неизвестного
характера").

Разом з тим, склад цієї речовини,
відповідність її речовинам, які
використовувались на об'єкті
відповідача при його фарбуванні, в
період її наявності на автомобілях не
встановлювались у відповідному
порядку, а матеріали справи не містять
доказів визнання відповідачем тих
обставин, що на поверхні автомобілів
були сліди фарби, використаної при
фарбуванні об'єкта відповідача.

Оскільки колегія суддів, враховуючи
встановлені обставини справи та
наведені вище положення законодавства,
не вбачає повного складу цивільного
правопорушення, лише за наявності
якого застосовується відповідальність
у вигляді відшкодування шкоди,
заявлені позивачем вимоги до
відповідача є неправомірними та не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів відхиляє доводи
позивача щодо встановлення певних
обставин у межах справи № 2-1910/11, що
перебувала в провадженні
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області, оскільки
обставини, встановлені наведеним
судовим рішенням, в силу положень
статті 35 Господарського
процесуального кодексу України не
мають силу преюдиціальних фактів при
вирішенні спору у даній справі.

Також, колегія суддів відхиляє
посилання позивача, що тривалість
періоду між виявленням пошкодження
автомобілів та проведенням їх огляду
експертом у листопаді 2010 року
зумовлена спробами позивача
врегулювати спір у позасудовому
порядку, оскільки таке досудове
врегулювання спору є правом, а не
обов'язком сторони.

З огляду на встановлені вище обставини
справи, зазначені положення
законодавства, колегія суддів
апеляційного господарського суду
відхиляє решту доводів позивача,
наведених в обґрунтування апеляційної
скарги.

Таким чином, апеляційний господарський
суд не вбачає підстав, передбачених
статтею 104 ГПК України, для зміни або
скасування рішення суду першої
інстанції та, відповідно, підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати, понесені позивачем за
подання апеляційної скарги, відповідно
до ст. 49 ГПК України відносяться на
позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Ікс-Медіа" на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
15.07.2014 року у справі № 904/7274/13 залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.07.2014
року у справі № 904/7274/13 залишити без
змін.

Повна постанова складена 26.08.2014р.

Головуючий суддя
Л.А. Коваль

Суддя
Н.В. Пархоменко

Суддя
А.Є. Чередко