ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р.
Справа № 911/2318/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик",

84601, Донецька обл., м. Горлівка, вул.
Озерянівська, буд. 2

02088, м. Київ, вул. Леніна, 42

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

09100, АДРЕСА_1

про стягнення 13 153,67 грн.

за участю представників:

позивача - Форофонтова-Гуз Г.Д.
(довіреність від 31.12.2013, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик"
(далі - позивач) до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення 18 969,07 грн., з
яких: 15 815,40 грн. основного боргу, 888,55
грн. пені, 1 155,05 грн. 20 % річних та 1 110,07
грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договором
поставки від 01.01.2011 № 692-11.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 16.06.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
01.07.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 12490/14 від 27.06.2014)
позивачем подано до матеріалів справи
документи на виконання вимог ухвали
суду від 16.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 12684/14 від 01.07.2014)
позивачем подано до матеріалів справи
додаткові докази.

У судове засідання 01.07.2014 представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, розгляд справи
відкладено до 29.07.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15308/14 від 29.07.2014)
надійшла заява позивача про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову, відповідно до розміру якої буде
вирішуватися спір - 13 553,67 грн., з яких: 10
000,00 грн. основного боргу, 888,55 грн. пені, 1
155,05 грн. 20 % річних та 1 110,07 грн. штрафу.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення".

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. №№ 15311/14, 15312/14,
15313/14 від 29.07.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

У судове засідання 29.07.2014 представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, розгляд справи
відкладено до 12.08.2014.

У судовому засіданні 12.08.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Відповідач письмовий
відзив на позовну заяву не подав, явку
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Неподання відповідачем відзиву на
позовну заяву і нез'явлення у судове
засідання його представника не
перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 12.08.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик"
(далі - постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі -
покупець) укладено договір поставки
від 01.01.2011 № 692-11 (далі - Договір),
відповідно до умов якого, постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця алкогольні напої (далі - товар),
а покупець зобов'язується прийняти і
оплатити товар в порядку, визначеному
умовами Договору (пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 4.1. Договору,
найменування, кількість, асортимент
товару визначається покупцем у
замовленні та зазначається
постачальником у видатковій накладній
на товар.

Пунктами 5.2., 5.3. Договору передбачено,
що ціна на товар зазначається
постачальником у видатковій накладній
на товар. Загальна сума Договору
дорівнює загальній вартості товару,
який постачальник поставив покупцю
впродовж всього строку дії даного
договору згідно видаткових накладних
на товар.

Відповідно до пункту 6.1. Договору,
розрахунки за товар здійснюються
покупцем протягом 14 календарних днів з
дня отримання товару, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок постачальника або в іншому
узгодженому сторонами порядку та
формі, що не суперечить чинному
законодавству України, або за
домовленістю сторін - шляхом
попередньої оплати.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що
датою оплати покупцем вартості
отриманого від постачальника товару є
дата зарахування грошових коштів на
рахунок постачальника.

Договір чинний протягом 2 років з дати
укладення. У випадку, якщо жодна зі
сторін не заявила про свої наміри
розірвати або змінити договір за один
місяць до його закінчення, даний
договір вважається автоматично
пролонгованим на той же термін та тих
же умовах (пункт 9.6. Договору).

У матеріалах справи відсутні докази
наявності заяв сторін про розірвання
або зміну Договору, з огляду на що, суд
дійшов висновку про продовження
терміну його дії, відповідно до пункту
9.6. Договору, та чинність Договору
протягом спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на виконання умов Договору,
поставив відповідачу товар, що
підтверджується наданими разом з
позовною заявою в матеріали справи
видатковими накладними: від 26.12.2013 №
373100/367089 на суму 1 785,24 грн., від 03.01.2014 №
554/66 на суму 2 510,94 грн., від 09.01.2014 №
2877/2164 на суму 1 313,64 грн., від 09.01.2014 №
2715/2203 на суму 2 869,74 грн., від 18.01.2014 №
6312/7303 на суму 2 526,90 грн., від 18.01.2014 №
5230/7344 на суму 1 933,92 грн. та від 18.01.2014 №
5855/7345 на суму 2 875,02 грн., що підписані у
двосторонньому порядку уповноваженими
представниками сторін. До матеріалів
справи долучені копії зазначених
накладних.

Відповідно до пункту 3.6. Договору,
покупець зобов'язаний до моменту
першої поставки надати
постачальникові повідомлення зі
зразками підписів осіб уповноважених
приймати товар і підписувати
товаросупроводжуючі документи та
зразками печаток (штампів). Підпис
особи уповноваженої приймати товар на
товаросупроводжуючих документах,
зразок якого є у повідомленні наданому
покупцем, вважається достатнім доказом
того, що товар прийнятий уповноваженою
особою покупця, без необхідності
завірення такого підпису печаткою
(штампом). У випадку, якщо зразок
підпису та (або) зразок печатки (штампу)
на накладній не збігається зі зразками
підписів та (або) печаток (штампів)
наданих покупцем постачальнику у
повідомленні, проте такий підпис
(печатка, штамп) наявний на накладних,
що були оплачені покупцем раніше, то
вважається, що товар прийнятий
уповноваженою особою покупця.

Як доказ того, що товар за спірними
видатковими накладними прийнято
уповноваженими особами покупця, до
матеріалів справи додано копію
повідомлення зі зразками підписів осіб
уповноважених приймати товар і
підписувати товаросупроводжуючі
документи, а також копії видаткових
накладних щодо інших, не спірних,
поставок товару та докази їх оплати
покупцем - прибуткові касові ордери, на
підтвердження повноважень осіб,
підписи яких відсутні у повідомленні
покупця зі зразками підписів
уповноважених на прийняття товару
осіб.

Відтак, суд дійшов висновку, що товар за
спірними видатковими накладними
прийнято уповноваженими особами
покупця, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з отримання
товару.

Крім того, на підтвердження позовних
вимог, позивачем надано в матеріали
справи копії податкових накладних на
поставку товару, що складені на
господарські операції з поставки
товару за спірними видатковими
накладними.

Податкові накладні, що надані
позивачем, складено у період дії
Податкового кодексу України,
відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7.
статті 201 якого платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка складається у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Зважаючи не викладене, судом
оцінюються податкові накладні, що
складені позивачем, як доказ того, що
позивачем відображені господарські
операції за спірними видатковими
накладними, що не оплачені
відповідачем, у своїх податкових
зобов'язаннях.

На підтвердження наявності
заборгованості, до матеріалів справи
надано довідку з банківської установи
від 25.06.2014 № 06.1-186/67-10599, в якій відкрито
поточні рахунки позивача, що
засвідчена підписом уповноваженої
особи банку та скріплена відбитком
його печатки, за період з 01.10.2011 до
24.06.2014, про відсутність надходжень
грошових коштів від відповідача.
Оригінал довідки наявний у матеріалах
справи.

Відтак, заборгованість відповідача
перед позивачем за спірними
видатковими накладними складає 15 815,40
грн.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36
Господарського процесуального кодексу
України господарським судом взято до
уваги у якості письмових доказів:
зазначені вище видаткові накладні - у
якості письмових доказів передачі
товару позивачем та прийняття товару
уповноваженою особою відповідача,
банківську довідку - у якості
письмового доказу для встановлення
відсутності перерахувань відповідачем
позивачу коштів за спірними
видатковими накладними і, відповідно,
наявності заборгованості.

У ході розгляду справи позивачем
подано заяву про зменшення розміру
позовних вимог у зв'язку з частковою
сплатою відповідачем основного боргу,
з копіями прибуткових касових ордерів
від 11.07.2014 № 15983 на суму 2 869,74 грн., від
11.07.2014 № 15984 на суму 1 933,92 грн. та від
11.07.2014 № 15985 на суму 1 011,74 грн. у
додатках.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову - 13 553,67 грн., з яких: 10 000,00 грн.
основного боргу, 888,55 грн. пені, 1 155,05 грн.
20 % річних та 1 110,07 грн. штрафу.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення".

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (стаття 655
Цивільного кодексу України).

Товар відповідачем прийнято, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача на
вищевказаних видаткових накладних.

Матеріали справи не містять доказів
заперечень відповідача при отриманні
товару щодо неналежності виконання
позивачем зобов'язань з поставки
товару за Договором.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і відповідає
вимогам статті 9 вказаного Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення відносин, є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З наявних у матеріалах справи
письмових доказів, з огляду на те, що
вони підписані уповноваженими на те
особами, вбачається наявність у
відповідача грошового зобов'язання
перед позивачем, строк виконання якого
настав і яке відповідачем не виконане.

На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовна вимога, що викладена у заяві
про зменшення розміру позовних вимог,
про стягнення з відповідача 10 000,00 грн.
основного боргу, є доведеною,
обґрунтованою, відповідачем не
спростованою, а, відтак, підлягає
задоволенню.

Позивач, на підставі пункту 7.1.
Договору, заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення, яка
за розрахунком позивача складає 888,55
грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Крім того, відповідно до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Зважаючи на вищевикладені вимоги
законодавства, умови Договору поставки
та обставини справи, судом перевірено
правильність розрахунку пені, що
наданий позивачем у розмірі 888,55 грн.
та встановлено, що вказана позовна
вимога нарахована надмірно, вірний
розмір пені складає 885,12 грн., а вимога
про стягнення пені у розмірі 3,43 грн.
задоволенню не підлягає.

Також, позивачем заявлено до стягнення
з відповідача 1 110,07 грн. штрафу,
керуючись пунктом 7.1. Договору, яким
встановлено, що у випадку порушення
покупцем строків оплати вартості
одержаного від постачальника товару
більше, ніж на 30 календарних днів,
покупець сплачує постачальнику штраф у
розмірі 7 % від суми боргу.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку штрафу вбачається, що
позивачем визначено розмір штрафу в
розмірі 1 110,07 грн., який є обґрунтованим
та арифметично вірним, у зв'язку з чим,
вказана позовна вимога підлягає
задоволенню в заявленому позивачем
розмірі.

У зв'язку з простроченням відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
позивач на підставі пункту 9.2. Договору,
яким встановлено, що у випадку
порушення покупцем строків оплати
отриманого від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 20 % річних від суми боргу
за користування чужими коштами,
заявляє до стягнення 20 % річних у
розмірі 1 155,05 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 20 %
річних за період прострочення та
з'ясував, що вказана позовна вимога
нарахована надмірно, вірний розмір 20%
річних складає 1 147,02 грн., а вимога про
стягнення 20 % річних у розмірі 8,03 грн.
задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі
10 000,00 грн., пені у розмірі 885,12 грн.,
штрафу у розмірі 1 107,07 грн. та 20 %
річних у розмірі 1 147,02 грн. підлягають
задоволенню. Позовні вимоги про
стягнення пені у розмірі 3,43 грн. та 20 %
річних у розмірі 8,03 грн. задоволенню
не підлягають.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик"
(84601, Донецька обл., м. Горлівка, вул.
Озерянівська, буд. 2, ідентифікаційний
) 10 000 (десять тисяч)
грн. 00 коп. основної заборгованості, 885
(вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 12 коп.
пені, 1 107 (одна тисяча сто сім) грн. 07 коп.
штрафу, 1 147 (одна тисяча сто сорок сім)
грн. 02 коп. 20 % річних та 1 825 (одна тисяча
вісімсот двадцять п'ять) грн. 00 коп.
судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 18.08.2014.

Суддя
С.О. Саванчук