ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" серпня 2014 р.Справа № 924/946/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши
матеріали

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Хмельницький

до 1.Хмельницької міської ради, м.
Хмельницький

2. Департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
Хмельницької міської ради,

м. Хмельницький

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів - Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „ОСББ по АДРЕСА_2

про визнання незаконною відмови у
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі у
АДРЕСА_2, площею 0,0167 га, викладеної у
листі директора Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів Хмельницької
міської ради від 03.09.2013р.

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача-1: Крамар А.В. - за
довіреністю №02-15-1299 від 13.12.2010р.;

від відповідача-2: не прибув;

від третьої особи: Потравний С.О. - за
довіреністю від 10.04.2014р.

В судовому засіданні 20.08.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть спору: Позивач звернувся до суду
із позовом визнання незаконною відмови
у наданні дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі у
АДРЕСА_2, площею 0,0167 га, викладеної у
листі директора Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів Хмельницької
міської ради від 03.09.2013 року.

В обґрунтування поданого позову
позивач посилається на те, що на
підставі рішення господарського суду
Хмельницької області від 10.12.2008р. за
приватним підприємцем ОСОБА_1 визнано
право власності на об'єкт нерухомого
майна - магазин для торгівлі
непродовольчими товарами, загальною
площею 45,5 кв.м. біля будинку АДРЕСА_2.

При цьому, вказаний магазин розміщений
на земельній ділянці по АДРЕСА_2,
загальною площею 0, 3043 га, яка рішенням
виконкому Хмельницької міської ради
№308 від 27.04.2000р. була надана в
користування Житлово-експлуатаційній
конторі Хмельницької облспоживспілки,
на утриманні якої перебував вказаний
житловий будинок.

Позивач повідомив, що він звернувся до
Хмельницького міського голови із
заявою про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,028 га для обслуговування магазину.
Одержавши такий дозвіл, позивач
замовив у ліцензованій землевпорядній
організації проект землеустрою щодо
відведення в користування зазначеної
земельної ділянки по АДРЕСА_2, площею
0,028 га.

При цьому, на останню заяву в 2013 році до
Хмельницького міського голови про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення в
користування земельної ділянки площею
вже 0,0167 га 10.07.2013р. за №3246/0114 позивач
отримав відповідь за підписом
директора департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
Хмельницької міської ради, у якій
зазначено, що земельна ділянка ОСОБА_1
знаходиться на території ОСББ по
АДРЕСА_2.

Крім того, у відповіді було зазначено,
що документацію щодо відведення
вказаної земельної ділянки раніше вже
було виготовлено ПП
„Земельно-юридичний центр". У випадку
усунення даних зауважень позивачу
рекомендовано повторно надати
документацію в дозвільний центр
Хмельницької міської ради.

Також, „03" вересня 2013 року позивачу
було повторно відмовлено у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки. У листі за №3744/0114 за
підписом директора департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів Хмельницької
міської ради у якості причини відмови
зазначено, що земельна ділянка
знаходиться на території об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „ОСББ по АДРЕСА_2".

Позивач вказує, що відмовляючи у такий
спосіб у наданні в користування
земельної ділянки для обслуговування
магазину, Хмельницька міська рада у
особі директора департаменту порушила
права позивача та земельне
законодавство України. Крім того,
інформація щодо належності „ОСББ по
АДРЕСА_2" земельної ділянки по АДРЕСА_2,
площею 0,0167 га, на якій розташований
належний позивачу на праві власності
магазин, є недостовірною, оскільки
рішення Хмельницької міської ради про
передачу вказаному об'єднанню даної
земельної ділянки не приймалось, що
свідчить про те, що вказана земельна
ділянка на даний час є вільною.

Позивач вказує, що згідно ст.125
Земельного Кодексу України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку, а також; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Положеннями ст. 120 Земельного Кодексу
України передбачено, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що перебувають у
власності, користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка побула право власності па жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку,
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Згідно приписів ч.2 ст.134 Земельного
Кодексу України передбачено, що не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі
розташування на земельних ділянках
об'єктів нерухомого майна, що
перебувають у власності фізичних або
юридичних осіб.

Представник позивача в засідання суду
20.08.2014р. не прибув, причини неявки суду
не повідомив.

Представник відповідача-1 в засіданні
суду 20.08.2014р. проти позову заперечив,
подав письмовий відзив, згідно якого
повідомив, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
Хмельницької міської ради вважає
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п.п.4 п.1 ч.1 ст.12 ГПК
України до справ, підвідомчих
господарським судам не належать спори,
що виникають із публічно-правових
відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові
відносини, зокрема на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідач-1 зазначає, що позивач
вимагає визнати незаконною відмову у
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі у
АДРЕСА_2, площею 0,0167 га, викладеної у
листі директора Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів Хмельницької
міської ради від 03.09.2013р.

Позовні вимоги спрямовані на визнання
незаконною відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою,
яка викладена у листі директора
Департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
Хмельницької міської ради. Тобто, як
зазначає відповідач-1, в даному випадку
має місце публічно-правовий спір про
визнання незаконною відмови посадової
особи виконавчого органу місцевого
самоврядування.

Відповідач-1 вказує, що відповідно до п.1
ч.1 ст.62 ГПК України суддя мав би
відмовити у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

Таким чином можна зробити висновок, що
позов не підлягає розгляду в
господарському суді.

При цьому, ОСОБА_1 у позовній заяві
визначає відповідачем Хмельницьку
міську раду, однак оскаржує він дії
посадової особи Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів, який, на його думку,
незаконно відмовив у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, відповідач-1, вважає, що
порушена вимога до позовної заяви,
викладена в п. 4 ч. 2 ст. 54 ГПК України, де
вказано, що позовна заява повинна
містити зміст позовних вимог, а якщо
позов подано до кількох відповідачів, -
зміст позовних вимог щодо кожного з
них.

На підставі вищевикладеного,
відповідач-1 просить суд у позові
ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради
відмовити.

Представник відповідача-2 в засідання
суду 20.08.2014р. не прибув, причини неявки
суду не повідомив, будь-яких заяв на
адресу суду на час розгляду справи від
останнього не надходило.

Представник третьої особи в засідання
суду 20.08.2014р. прибув, надав суду
письмові пояснення щодо заявленого
позивачем позову, відповідно до яких
повідомив, що із позовними вимогами не
погоджується з наступних підстав.

Так, третя особа щодо підсудності
справи зазначає, що фізична позивач ФОП
ОСОБА_1 звернувся до господарського суд
із позовом щодо визнання відмови
Департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
Хмельницької міської ради. Однак, даний
позов не підсудний Господарському суду
Хмельницької області виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ст. 3 цього Кодексу до кола
суб'єктів владних повноважень
віднесено будь-який орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхніх посадових чи службових осіб, а
також інших суб'єктів при здійсненні
ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

На підставі аналізу зазначених норм
Закону, третя особа вказує, що можна
дійти висновку, що публічно-правовим
спором за КАС є не будь-який
публічно-правовий спір, а лише той, який
випливає зі здійснення суб'єктом своїх
владних управлінських функцій.

Основа розмежування господарських і
адміністративних правовідносин на
законодавчому рівні закріплена в ч.1
ст.4 Господарського кодексу України,
відповідно до якої не є предметом
регулювання цього Кодексу
адміністративні та інші відносини
управління за участі суб'єктів
господарювання, в яких орган державної
влади або місцевого самоврядування не
є суб'єктом, наділеним господарською
компетенцією безпосередньо не
здійснює організаційно-господарських
повноважень щодо суб'єкта
господарювання.

Тому у зв'язку з наведеним, третя особа
просить суд провадження по справі
закрити у зв'язку із порушенням
підсудності.

Щодо правомірності виділення
земельної ділянки та реєстрації
магазину „Ідеї вашого дому" третя
особа зазначає, що відповідно до
технічного паспорту на приміщення по
АДРЕСА_2 виданого БТІ м. Хмельницького
ОСОБА_1, в технічній характеристиці
вказано, що матеріал стін - метал.

При цьому, відповідно до Роз'яснення
від 01.10.2006р. Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України „Щодо визначення
капітальності будівель" визначення
терміну „капітальний об'єкт
будівництва" у чинних будівельних
нормах відсутнє. Класи за
капітальністю визначаються для
житлових будинків з терміном служби
30-150 років залежно від якості житла та
наявного інженерного обладнання
згідно з Єдиним класифікатором
житлових будинків, затвердженим
наказом Держбуду від 30.09.1998р. №215.
Згідно з п. 1.6 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, зареєстрованого в
Мінюсті 28.01.2003р. за №66/7387 „не
підлягають реєстрації тимчасові
споруди, а також споруди, не пов'язані
фундаментом із землею". До тимчасових
належать споруди, призначені для
забезпечення технологічних потреб у
період будівництва та відображені як
тимчасові у проектно-кошторисній
документації.

У Правилах розміщення малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності,
затверджених наказом Держбуду від
13.10.2000р. №227 та затверджених у Мінюсті
27.10.2000р. за №755/4976, подаються такі
визначення: „мала архітектурна форма
для підприємницької діяльності
невелика споруда, яка виконується із
полегшених конструкцій."

Таким чином, третя особа вказує, що
магазин „Ідеї вашого дому", підпадає
під ознаки малої архітектурної форми і
не може бути зареєстроване як нерухоме
майно.

З приводу перевірки законності
вилучення Хмельницькою
Облспоживспілкою та обслуговуючим
ЖЕКом частини земельної ділянки площею
0,028 га (280 кв.м.) з метою її надання
приватному підприємцю ОСОБА_1 у
користування для обслуговування
побудованого на ній магазину; підстав
процедури оформлення права власності
магазину „Ідеї вашого дому", а також
законності виділення земельної
ділянки ЖЕКом; законності і підстави
видачі ОСОБА_1 технічного паспорту на
приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_2,
третьою особою було подано до
прокуратури м. Хмельницького
відповідні заяви, по яких на даний час
проводиться перевірка.

Крім того ОСББ „ОСББ по АДРЕСА_2"
звернулось до прокуратури м.
Хмельницького із відповідною заявою
про скасування рішення Хмельницького
господарського суду Хмельницької
області від 10.12.2008р. як таке, що винесене
з порушенням вимог законодавства.

У зв'язку із наведеним, третя особа
вважає позовні вимоги безпідставними,
а тому просить позовну заяву залишити
без розгляду.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

ОСОБА_1, м. Хмельницький як фізична
особа-підприємець зареєстрований
01.12.1998р., про що видано свідоцтво про
державну реєстрацію НОМЕР_1.

Департамент архітектури,
містобудування та земельних ресурсів,
м. Хмельницький як юридична особа
зареєстрований 16.02.2007р., про що видано
свідоцтво про державну реєстрацію
№831254 серія А00, значиться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців згідно
довідки статистики №820264 від 29.12.2012р.

Згідно рішення господарського суду
Хмельницької області від 10.12.2008р. по
справі №4/5293 за позивачем - ФОП ОСОБА_1
було визнано право власності на об'єкт
нерухомого майна - магазин для торгівлі
непродовольчими товарами загальною
площею 45,5 кв.м. біля будинку АДРЕСА_2.

19.01.2009р. за ОСОБА_1 зареєстроване право
власності на магазин для торгівлі
непродовольчими товарами загальною
площею 45,5 кв.м. по АДРЕСА_2 згідно Витягу
про реєстрацію права власності на
майно №295668.

ФОП ОСОБА_1 замовив у ліцензованій
землевпорядній організації проект
землеустрою щодо відведення в
користування земельної ділянки по
АДРЕСА_2, площею 0,028 га.

Позивач звернувся із листом до голови
Хмельницької міської ради про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в користування.

03.09.2013р. Департаментом архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
на адресу ОСОБА_1 було направлено лист
за вих.№3744/01-1, згідно якого
повідомлено, що „за результатом
перевірки матеріалів про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2, відділом
інформації та кадастрів Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів встановлено, що
земельна ділянка розташована на
території об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку „ОСББ по
АДРЕСА_2". У випадку усунення
вищезазначених зауважень
рекомендовано повторно надати
документацію в Дозвільний центр
Хмельницької міської ради".

Вважаючи своє право порушеним, позивач
звернувся із позовом, згідно якого
просив визнати незаконною відмову у
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі у
АДРЕСА_2, площею 0,0167 га, викладеної у
листі директора Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів Хмельницької
міської ради від 03.09.2013 р.

Суд, оцінивши подані докази та
документи, а також наявні в матеріалах
справи письмові доводи та заперечення
учасників судового розгляду на
відповідність фактичним обставинам та
вимогам чинного законодавства,
приходить до таких висновків:

Згідно ч.3 ст.22 Закону України „Про
судоустрій і статус суддів" місцеві
господарські суди розглядають справи,
що виникають із господарських
правовідносин, а також і інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності.

Статтями 1, 4, 12 ГПК України господарські
суди розглядають справи в порядку
позовного провадження, коли склад
учасників спору відповідає приписам
статті 1 цього Кодексу, а
правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено, що
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Судом враховуються вимоги ст.20
Господарського кодексу України, згідно
якої кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються шляхом: визнання
наявності або відсутності прав;
визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання, припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Спосіб захисту цивільних прав та
інтересів особа обирає при зверненні з
позовною заявою до суду у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся із позовом, згідно
якого просив визнати незаконною
відмову у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі у АДРЕСА_2, площею 0,0167
га, яка викладена у листі директора
Департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
Хмельницької міської ради від 03.09.2013 р.

Відтак, предметом позову по даній
справі є лист від 03.09.2013р. за вих.№3744/01-1
за підписом директора Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів В.Швець, згідно
якого ОСОБА_1 було повідомлено, що..
„земельна ділянка розташована на
території об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку „ОСББ по
АДРЕСА_2". У випадку усунення
вищезазначених зауважень
рекомендовано повторно надати
документацію в Дозвільний центр
Хмельницької міської ради".

Натомість, доводи позивача про те, що
вказаним листом від 03.09.2013р. позивачу
було відмовлено у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі у АДРЕСА_2, площею 0,0167
га, не відповідають фактичним
обставинам, тому судом оцінюються
критично і до уваги не приймаються.

Судом в даному випадку приймається до
уваги, що стаття 55 Конституції України
гарантує кожному право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

З урахування цього, в п.10 ч.2 ст.16
Цивільного кодексу України
сформульовано загальне правило про
можливість пред`явлення на захист
порушеного цивільного права вимоги про
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. У вказаній статті також
зазначено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Частиною 1 статті 1 ГПК України
передбачено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 12 ГПК України передбачено, що
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних
умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та
міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами
до боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України;

8) справи за заявами про затвердження
планів санації боржника до порушення
справи про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що такий спосіб
захисту порушеного права як оскарження
листа від 03.09.2013р. за вих.№3744/01-1 за
підписом директора Департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів В.Швець, не
віднесено до передбаченого
законодавством переліку способів
захисту порушеного права, як того
вимагає ст.20 ГК України та ст.16 ЦК
України.

Дане узгоджується із правовою
позицією, яка викладена у постановах
Вищого господарського суду України з
аналогічних спорів (постанови ВГСУ від
02.08.2011р. по справі №5015/326/11, від 16.04.2013р.
по справі №5002-33/4254-2012).

Таким чином, предмет заявленого позову
не відповідає встановленим законами
способам захисту порушених прав.

Судом також враховуються вимоги п.п. 4.3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011р. №18, згідно якого господарський
суд, дійшовши висновку про те, що
предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту прав, повинен
відмовити в позові, а не припиняти
провадження на підставі пункту 1
частини першої статті 80 ГПК України.

Судом звертається увага позивача на те,
що п.п.2.14 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики розгляду справ
у спорах, що виникають із земельних
відносин" від 17.05.2011р.№6 передбачено, що
за наслідками розгляду справ за
позовами до органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування
щодо оскарження (визнання незаконними)
прийнятих ними актів з питань,
пов'язаних з наданням земельних
ділянок у власність чи в користування
суб'єктам господарської діяльності
(про відмову у передачі земельної
ділянки у власність чи в користування,
у продажу земельної ділянки, у наданні
дозволу і вимог на розроблення проекту
відведення земельної ділянки тощо)
господарський суд залежно від
характеру спору може зобов'язати
названі органи виконати певні дії, як
цього вимагають приписи чинного
законодавства, зокрема розглянути в
установленому для даного органу
порядку питання, яке стосується
предмета спору.

Водночас суд не вправі приймати
рішення з питань, віднесених до
виключної компетенції цих органів,
наприклад, про надання земельних
ділянок у власність або в користування,
укладення договорів купівлі-продажу
або оренди земельних ділянок, а також
зазначати, яке конкретно рішення
повинно бути прийнято.

Із врахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що у позові необхідно
відмовити.

Судові витрати згідно вимог ст.ст. 44, 49
ГПК України на відповідачів не
покладаються.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, СУД -

В И Р І Ш И В:

У позові Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Хмельницький до 1.
Хмельницької міської ради, м.
Хмельницький; 2. Департамента
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів Хмельницької
міської ради, м. Хмельницький за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів -
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку „ОСББ по
АДРЕСА_2 про визнання незаконною
відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі у АДРЕСА_2, площею 0,0167
га, викладеної у листі директора
Департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
Хмельницької міської ради від 03.09.2013р.,
відмовити.

Повне рішення складено 22.08.2014р.

Суддя
В.В. Магера

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1, 29000) - рекоменд.;

3- відповідачу-2 (вул. Гагаріна, 3, м.
Хмельницький, 29000) - проста коресп.