РІШЕННЯ

"22" серпня 2014 р.Справа № 921/823/14-г/17

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання
Траска О.В.

у відкритому судовому засіданні
розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод", м. Хоростків
Гусятинського району Тернопільської
області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Борщівський
цукровий завод", м. Борщів
Тернопільської області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Козівзький цукровий завод", смт. Козова
Тернопільської області, вул. Заводська,
1

про стягнення заборгованості в сумі 400
000 грн.

за участю представників:

позивача: Пукало В.І., уповноважений,
довіреність №б/н від 22.08.2014р.;

відповідача: Баран В.Є., уповноважений,
довіреність №б/н від 01.08.2014р.;

третьої особи: не з'явився.

В судовому засіданні представникам
сторін роз'яснено їх процесуальні
права та обов'язки, передбачені
статтями 20, 22, 811 Господарського
процесуального кодексу України.

Судом в порядку ст. 811 ГПК України
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснювалася у зв'язку з
відсутністю відповідних клопотань.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод", м.Хоростків
Гусятинського району Тернопільської
області, звернулося 14.08.2014р. (вх. №846) до
господарського суду Тернопільської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Борщівський
цукровий завод", м.Борщів
Тернопільської області, про стягнення
заборгованості в сумі 400 000 грн. на
підставі договору №01/04/2014/2 від 01.04.2014р.
про переведення боргу.

Позов обґрунтовується копіями
наступних документів: договору
№18/03//2014-ХЦ35-КЦ35 від 18.03.2014р. про надання
поворотної безвідсоткової фінансової
допомоги; платіжного доручення №б/н
від 18.03.2014р.; договору №01/04/2014/2 від
01.04.2014р. про переведення боргу; акту
звірки взаємних розрахунків станом на
08.08.2014р.; іншими матеріалами.

Ухвалою суду від 15.08.2014р. порушено
провадження у справі, призначено
судове засідання на 22.08.2014р. та
одночасно на підставі ст.27 ГПК України
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - первісного
боржника за договором позики від
18.03.2014р. - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Козівзький цукровий
завод", смт. Козова Тернопільської
області.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
у позовній заяві, зазначивши, що згідно
укладеного між Товариством як
позикодавцем та третьою особою у
справі як позичальником 18 березня 2014
року договору в останнього виникли
зобов'язання щодо повернення коштів,
наданих в якості позики в строк до
30.06.2014 року.

01.04.2014 року між позивачем, третьою
особою та відповідачем у справі
вчинено правочин щодо переведення
боргу в сумі 400 000 грн., згідно умов
якого відповідач взяв на себе
зобов'язання повернути Позивачу борг,
що виник у Первісного боржника -
Козівзького цукрового заводу в сумі
400000,00грн. в строк до 30 червня 2014 року,
шляхом перерахування коштів або
зарахування зустрічних зобов'язань
однак свого обов'язку не виконав, що
послугувало підставою звернення до
суду з даними позовними вимогами.

В судовому засіданні позивачем
додатково на вимогу суду до матеріалів
справи долучено власне письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішує
господарський спір, немає справи зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет, з тих же підстав, а також немає
рішення цих органів з такого спору;
докази перерахування коштів за
договором позики; докази надіслання
позовних матеріалів на адресу третьої
особи. Також, уповноважений
представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що грошові кошти в
якості позики надавалися як фінансова
допомога ТОВ "Козівзький цукровий
завод" для ведення господарської
діяльності та проведення
весняно-польових робіт.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав письмовий відзив на
позов, згідно якого Товариством
підтверджено суму боргу по договору
від 01.04.2014р., пояснивши невиконання умов
договору відсутністю коштів по причині
важкого фінансового ставища.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, клопотань про
розгляд справи без його участі не
заявив, а витребуваних судом
документів - не подав. Водночас, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (знаходиться в матеріалах
справи).

Утім, враховуючи, що явка сторін не
визнавалася судом обов'язковою,
поданих доказів є достатньо для
вирішення спору по суті, брати участь в
судовому засіданні є правом сторони,
передбаченим ст. 22 ГПК України, відтак,
суд вважає з можливе розглянути спір в
даному судовому засіданні без участі
представника третьої особи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи позивача,
заперечення відповідача, дослідивши
додатково представлені докази в
сукупності, господарський суд
встановив наступне.

18 березня 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Козівзький цукровий завод", як
Позичальником, та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Хоросківський цукровий завод", як
Позикодавцем, укладено договір за
№18/03//2014-ХЦ35-КЦ35 про надання поворотної
безвідсоткової фінансової допомоги
(далі - Договір позики), відповідно до
умов якого Позикодавець зобов'язався
надати грошові кошти в якості позики,
шляхом їх перерахування на
розрахунковий рахунок Позичальника в
сумі 240000000,00грн., а Позичальник
зобов'язався повернути отриману
безвідсоткову фінансову допомогу в
порядку та строки, визначені Договором.
При цьому, фінансова допомога
надається по мірі необхідності
Позичальника, а сума фактично наданих
коштів вважається фінансовою
допомогою за даним договором. Умовами
договору передбачено, що позика може
надаватися окремими траншами (п.п.1.1, 2.1,
2.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 Договору позики).

Згідно п.4.1 Договору позики сторони
дійшли згоди, що отримана фінансова
допомога підлягає поверненню в строк -
до 30.06.2014р.

Пунктом 8.1 Договору позики сторонами
унормовано, що даний договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до повного виконання сторонами їх
зобов'язань.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та третьою особою у
справі виникли зобов'язання, які за
своєю правовою природою мають ознаки
договору зворотної (поворотної)
фінансової допомоги (позики), згідно
якого та в силу приписів ст. 1046 ЦК
України, одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно п.п. 14.1.257 Податкового кодексу
України поворотна фінансова допомога -
сума коштів, що надійшла платнику
податків у користування за договором,
який не передбачає нарахування
процентів або надання інших видів
компенсацій у вигляді плати за
користування такими коштами, та є
обов'язковою до повернення.

При цьому правовою основою для
отримання поворотної фінансової
допомоги є договір позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу
України позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Як стверджує позивач та це
підтверджено матеріалами справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" свої зобов'язання
згідно договору поворотної
безвідсоткової фінансової допомоги за
№18/03//2014-ХЦ35-КЦ35 від 18.03.2014р. щодо
надання поворотної безвідсоткової
фінансової допомоги третій особі
виконало, перерахувавши Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Козівзький цукровий завод", згідно
платіжного доручення №б/н від 18.03.2014р.,
кошти в сумі 238857092,71грн. (копію
платіжного доручення долучено до
матеріалів справи).

Відповідно до частини 1 статті 241
Цивільного кодексу України правочин
вважається схваленим у разі, якщо особа
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Отже, виконання Договору позики, шляхом
перерахування Позикодавцем суми
коштів та їх прийняття Позичальником
згідно умов даного договору свідчить
про схвалення такого правочину
сторонами.

Згодом, 01 квітня 2014 року, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод", як Кредитором,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Козівзький цукровий
завод", як Первісним боржником, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Борщівський
цукровий завод", як Новим боржником,
укладено трьохсторонній договір про
переведення боргу за №01/04/2014/2 (далі -
Договір переведення боргу), відповідно
до умов якого Новий боржник (відповідач
у справі) прийняв на себе частину
боргового зобов'язання в сумі 400000,00грн.
ТОВ "Козівзький цукровий завод", що
виникли перед Кредитором на підставі
договору №18/03//2014-ХЦ35-КЦ35 від 18.03.2014р.

Відповідно до ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво - чи
багатосторонніми (договори). Дво - чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Як зазначалося вище, внаслідок
укладення правочину 01.04.2014р. відповідач
у справі зобов'язався перед ТОВ
"Хоросківський цукровий завод" замість
Первісного боржника повернути частину
поворотної фінансової допомоги в
розмірі 400000,00грн. в строк до 30.06.2014р.
(п.п.1.1-1.5, 3.1, 2.1, 2.2 Договору переведення
боргу).

Відповідно до ч. 1 ст. 628ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

За приписами ст. 520 ЦК України боржник у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою (переведення боргу) лише за
згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом.

Як вбачається з пункту 1.3 Договору
переведення боргу Кредитором
(позивачем у справі) надано згоду на
переведення боргу в порядку, розмірі та
на умовах, визначених договором від
01.04.2014р.

У пункті 5.1 Договору про переведення
боргу сторони визначили момент, з якого
договір вступає в силу і набирає
чинності, а саме: з моменту його
підписання всіма сторонами. Строк дії
встановлено до повного завершення
зобов'язання всіма сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

В силу положень ст.521 ЦК України форма
правочину щодо зміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до ст.513 ЦК України, тобто у тій формі, що
і правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, що переводиться на нового
боржника. Отже, виходячи з наведених
приписів законодавства та умов
Договору переведення боргу, суд дійшов
висновку, що даний договір вчинено
сторонами з додержанням усіх вимог, що
необхідні для чинності правочину і
настання правових наслідків згідно
його умов.

Однак, відповідач, в порушення вимог
ст.ст.525, 526, 629 ЦК України зобов'язання
щодо повернення позики в строк до 30
червня 2014 року не виконав, у зв'язку з
чим станом на день подання позову
(14.08.2014р.) його заборгованість перед
позивачем становить 400000,00грн., що є
також порушенням п.п.1.4, 2.1, 2.2 Договору
переведення боргу.

Оцінивши подані докази в сукупності,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та документально
підтвердженими. При цьому суд враховую
слідуюче.

Предметом даного спору є вимога про
стягнення заборгованості, що виникла у
результаті невиконання ТОВ
"Борщівський цукровий завод" умов
Договору переведення боргу від 01.04.2014р.
в частині повернення 400000,00грн. в строк
до 30.06.2014р.

Відповідно до приписів статті 11
Цивільного кодексу України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

За приписами ст. 16 Цивільного кодексу
України та п. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В силу вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України,
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Обов'язок відповідача повернути кошти
в розмірі 400000,00грн. випливає з п.п.1.4, 2.1,
2.2 Договору переведення боргу. Однак, у
визначений договором строк (до 30.06.2014р.)
грошові зобов'язання є не виконаними.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В статті 610 ЦК України зазначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Доказів, що підтверджують виконання
відповідачем умов договору №01/04/2014/2
від 01.04.2014р. про переведення боргу в
частині сплати 400000,00грн. на момент
розгляду справи, матеріали справи не
містять. Навпаки, актом звірки взаємних
розрахунків, підписаним без зауважень
та заперечень представниками сторін,
підписи яких скріплено печатками
юридичних осіб станом на 08.08.2014р.
підтверджено заборгованість
відповідача в сумі 400000,00грн.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

За даних обставин, суд вважає позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Борщівський
цукровий завод" 400000,00грн. коштів
обґрунтованими, документально
доведеними та не спростованими
відповідачем, а тому підлягають до
задоволення.

Судові витрати, в силу ст. 49 ГПК України,
покладаються на відповідача у справі.

У судовому засіданні 22.08.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частину
рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК
України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 11,
16, 202, 241, 509, 510, 513, 520, 521, 525, 526, 530, 610, 612, 629,
1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 179, 193 ГК
України, ст.ст. 1, 2, 42- 47, 22, 32-34, 43, 49, 811, 82-85,
116, 117 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Борщівський цукровий завод" (м.Борщів
Борщівського району Тернопільської
області, вул.В.Великого, 1,
ідентифікаційний код 35993619) -
400000(чотириста тисяч)грн.00коп. боргу та
8000(вісім тисяч)грн.00коп. в повернення
сплаченого судового збору на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" (м. Хоростків
Гусятинського району Тернопільської
області, вул.Заводська, 1,
ідентифікаційний код 37753642).

Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони та прокурор
мають право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення, через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення суду складений "26"
серпня 2014р.

Суддя
Н.О. Андрусик