ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.14р. Справа № 904/5411/14

За позовом державного
територіально-галузевого об'єднання
"ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ", м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпровський завод
будівельних матеріалів", м.
Дніпропетровськ

про стягнення штрафу

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Майданік В.В.
- довіреність № 2351-НЮ від 11.08.14р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство
"Південно-Західна залізниця", м.Київ
(далі по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпровський завод
будівельних матеріалів",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач) про стягнення 31155,00грн.
штрафу за неправильне зазначення в
накладній адреси одержувача вантажу.

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № НЮ-16-100/14 від 15.07.14р.
ухвалою суду від 24.07.14р. порушено
провадження по справі та призначено
слухання на 14.08.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 07.08.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду про порушення
провадження у справі 01.08.14р.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 12.08.14р. з
відміткою представника відповідача
про отримання ухвали суду про
порушення провадження у справі 05.08.14р.

14.08.14р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі. Надав
судову практику з аналогічних питань.
Вимоги суду виконав в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку свого
представника в судове засідання,
відзив на позов не надав, витребуванні
судом документи не представив, через
канцелярію суду 07.08.14р. подав заяву за
вих.№656 від 06.08.14р. про відкладення
розгляду справи, у зв'язку зі
знаходженням представника відповідача
ОСОБА_2 на час судового розгляду у
відпустці.

Повноважний представник позивача в
судовому засіданні проти заяви
відповідача про відкладення розгляду
справи заперечив та наполягав на
розгляді справи без участі
повноважного представника
відповідача, оскільки відповідач був
заздалегідь повідомлений про розгляд
справи судом.

Господарський суд вивчивши заяву за
вих.№656 від 06.08.14р. відповідача про
відкладення розгляду справи,
заслухавши позицію позивача на заяву
за вих.№656 від 06.08.14р. та оцінивши
матеріали справи в сукупності,
відмовив в задоволенні заяви за вих.№656
від 06.08.14р. відповідача про відкладення
розгляду справи з огляду на наступне.

По-перше, представництво сторони в
судовому засіданні господарського
суду не обмежене певним колом осіб;

По-друге, з долученого до заяви за
вих.№656 від 06.08.14р. наказу № 146 від 07.07.14р.
про надання відпустки вбачається, що
представник відповідача на прізвище
ОСОБА_2 знаходитиметься у відпустці в
період з 28.07.14р. по 15.08.14р., тобто дійсно
станом на 14.08.14р. представник
відповідача ОСОБА_2 знаходиться у
відпустці, однак з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта"
господарський суд зробив витяг з якого
вбачається, що відповідачем копію
позовної заяви та додані до нього
документи отримано 24.07.14р., тобто в той
час як керівництву відповідача, а саме
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та безпосередньо
провідному юристу ОСОБА_5, було відомо,
що з 28.07.14р. ОСОБА_2 знаходитиметься у
відпустці. Зазначені обставини
підтверджується долученим саме
відповідачем наказом №146 від 07.07.14р.

Враховуючи, що відповідач завідомо
знав про дату та час судового засідання
та мав реальну змогу надати відзив на
позов, у разі наявності заперечень, та
до участі у справі залучити іншого
представника, не вчинив жодних дій для
захисту своїх прав, у зв'язку з чим з
метою захисту майнових інтересів
позивача пов'язаних, зокрема з
прибуттям до господарського суду
Дніпропетровської області з міста
Києва господарський суд вирішив
розглянути справу в судовому
засіданні, яке відбулося 14.08.14р. за
відсутності представника відповідача.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи за
наявними матеріалами.

Крім того, повноважний представник
позивача надав для огляду суду всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
14.08.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані з діяльністю
транспорту, у тому числі залізничного,
регулюються Законом України "Про
транспорт", Цивільним та Господарським
кодексами України, іншими актами
законодавства України.

Статтею 307 Господарського кодексу
України, яка кореспондується зі
статтею 908 Цивільного кодексу України,
передбачено, що умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до статті 12 Закону України
"Про транспорт" визначено, що
підприємства транспорту мають право
вимагати від пасажирів, відправників і
одержувачів вантажів виконання вимог
цього Закону, кодексів (статутів)
окремих видів транспорту та інших
нормативних актів України, що
регулюють діяльність транспорту.

Статтею 3 Закону України "Про
залізничний транспорт" встановлює, що
нормативні документи, які визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування,
безпеки руху, охорони праці,
забезпечення громадського порядку,
перетину залізничних колій іншими
видами транспорту та комунікаціями,
пожежної безпеки, санітарні норми та
правила на залізничному транспорті
України, є обов'язковими для всіх
юридичних і фізичних осіб на території
України.

Статут залізниць України, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№457 від 06.04.1998 року із змінами та
доповненнями, внесеними Постановами
Кабінету Міністрів України №1510 від
11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі
по тексту Статут залізниць України),
визначає обов'язки, права та
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом.

Відповідно до пункту 1 статті 908
Цивільного кодексу України
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення.

За договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами) (п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України
у разі порушення зобов'язань, що
випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Накладна, у відповідності із ст.6
Статуту залізниць України, це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення
вантажу, згідно ч.1 ст.22 Статуту
залізниць України, залізниця
зобов'язується доставити ввірений їй
вантажовідправником вантаж у пункт
призначення в зазначений термін і
видати його одержувачу, а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
встановлену плату.

Відправники повинні надати станції
навантаження на кожне відправлення
вантажу заповнену накладну (комплект
перевізних документів). Станція
призначення видає накладну одержувачу
разом з вантажем. Дата приймання і
видачі вантажу засвідчується на
накладній календарним штемпелем
станції. В разі проведення митного
контролю дата видачі вантажу ставиться
після закінчення митних операцій (ч.ч.1,
2, 3 ст.23 Статуту залізниць України).

Завантаження вантажів у вагони
(контейнери), а також вивантаження з них
здійснюється відправниками та
одержувачами (ч.1 ст.30 Статуту залізниць
України).

Пунктом 1.1 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
Наказом Мінтрансу від 21.11.2000 року за №
644 визначено, що на кожне відправлення
вантажу, порожніх власних, орендованих
вагонів та контейнерів відправник
надає станції відправлення перевізний
документ (накладну) за формою,
наведеною у додатку 1 до цих Правил. У
разі пред'явлення до перевезення
вантажу груповою відправкою або
маршрутом відправник додає до
накладної відомість вагонів (додаток 2
до цих Правил) або відомість вагонів і
контейнерів, що перевозяться маршрутом
(групою) за накладною (додаток 4 до
Правил перевезення вантажів в
універсальних контейнерах,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 20.08.2001 N 542,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 10.09.2001 за N 798/5989).

Пунктом 1.3 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
Наказом Мінтрансу від 21.11.2000 року за №
644 визначено, що усі відомості,
передбачені формою бланка перевізного
документа, повинні бути внесені
відправником у відповідні графи.
Виправлення не допускаються; у разі
необхідності зміни відомостей,
унесених до перевізного документа,
відправник зобов'язаний заповнити
новий перевізний документ. Зміни, які
вносяться до перевізного документа
залізницею, засвідчуються посадовою
особою залізниці із зазначенням дати
та найменування станції, на якій
внесено зміни.

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
Наказом Мінтрансу від 21.11.2000 року за №
644, який є відсилочною нормою до додатку
№3 відправник вказує в графі
"Одержувач" в накладній наступні
відомості. Одержувачем може бути одна
юридична або фізична особа. Відомості
про одержувача: найменування (прізвище,
ім'я та по батькові), код за Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ), або
реєстраційний номер облікової картки
платника податків, або серія та номер
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та офіційно
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті), поштова адреса
(назва міста або населеного пункту,
району, вулиці та номер будинку,
замість повної адреси може бути
вказано номер абонентської поштової
скриньки). За можливості вказуються
номер телефону, факсу, адреса
електронної пошти. Країна вказується у
разі відправки вантажу з-за кордону
(імпорт)

Залізниці, вантажовідправники,
вантажоодержувачі, пасажири,
транспортні, експедиторські і
посередницькі організації та особи,
які виступають від імені
вантажовідправника і
вантажоодержувача, несуть матеріальну
відповідальність за перевезення у
межах і розмірах, передбачених цим
Статутом та окремими договорами (ст.105
Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. (ч.1 ст.24 Статуту залізниць
України).

Згідно з пунктом 5.5 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
Наказом Мінтрансу від 21.11.2000 року за №
644, якщо під час перевезення вантажу або
на станції його призначення буде
виявлено неправильне зазначення у
накладній маси, кількості місць
вантажу, його назви, коду та адреси
одержувача з відправника, порта
стягується штраф у розмірі згідно зі
статтею 118 Статуту залізниць України.
При цьому відправник несе перед
залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли. Цей факт
засвідчується актом загальної форми,
якщо за цим фактом не складався
комерційний акт.

За неправильно зазначену у накладній
зокрема адреси одержувача з
відправника стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли (ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць
України).

Як вбачається з матеріалів справи
21.05.14р. по прибуттю вагону №66722174 на
станцію Чернігів Південно-Західної
залізниці зі станції Самарівка
Придніпровської залізниці за
відправкою №46246047 виявлено
невідповідність поштової адреси
одержувача, зазначеної у перевізних
документах. В накладній №46246047 в графі
"Одержувач" зазначено - ТОВ "Інтера
Чернігів", код - 0268, його поштова адреса
не зазначена.

Відповідно до укладеного між
Південно-Західною залізницею та ТОВ
"Інтера Чернігів" договору №6416868 про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги від 06.11.13р.
фактичною адресою ТОВ "Інтера Чернігів"
є м.Чернігів, проспект Перемоги, 95.

Позивач стверджує, а господарський суд
встановив, що при внесенні інформації
до відповідних граф вищезазначеної
накладної вантажовідправником - ТОВ
"ДЗБМ" була неправильна зазначена
поштова адреса одержувача вантажу. На
дане порушення станцією Чернігів
складений акт загальної форми від
21.05.14р. №149.

За змістом ст.129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
перевезення, засвідчуються
комерційними актами або актами
загальної форми, які складають станції
залізниць.

Підставою для покладення на
відправника відповідальності за
неправильне зазначення ним
відповідних відомостей є акт загальної
форми або комерційний акт, складений у
випадках, передбачених статтею 129
Статуту.

Стаття 122 Статуту встановлює, що за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порту стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту.
При цьому відправник несе перед
залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли. (п.6.1 Роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України від 29.05.02р. № 04-5/601 (зі змінами та
доповненнями).

Провізна плата, як зазначено в
накладній №46246047 від 21.05.14р., складає
6231,00грн. Відповідач у перевізному
документі вказав адресу товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтера
Чернігів", як місто Чернігів, в той час
як фактична адреса одержувача 14000,
м.Чернігів, проспект Перемоги, 95, тому
позивач, у відповідності до ст.122
Статуту залізниць України, правомірно
нарахував відповідачеві штраф у
розмірі 31155,00грн. (6231,00грн. (провізна
плата) х 5 (розмір штрафу передбачений
ст.122 Статуту залізниць України).

Відповідач не скористався правом на
судовий захист.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

З урахуванням ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір у розмірі
1827,00грн.

На підставі вищенаведеного та
керуючись положеннями Правил
оформлення перевізних документів, ст.
ст. 2, 6, 22, 23, 24, 30, 105, 118, 122, 129 Статуту
залізниць України, ст. 12 Закону України
"Про транспорт", ст.3 Закону України
„Про залізничний транспорт", ст.ст. 525,
526, 908, 909, 920 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 193, 307 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпровський завод
будівельних матеріалів" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул.Комісара
Крилова, 1-Б; ідентифікаційний код 34775113)
на користь державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" (01601,
м.Київ, вул.Лисенка, 6; ідентифікаційний
код 04713033) 31155,00грн. (тридцять одна тисяча
сто п'ятдесят п'ять грн. 00 коп.) - штраф;
1827,00грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
сім грн. 00 коп.) - судовий збір, видати
наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

19.08.14р.

Суддя І.В. Петренко