ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2014 року Справа №
904/974/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Сизько І.А.
(доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Герасименко
І.М.,

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1, фізична особа -
підприємець, виписка з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серія НОМЕР_1
від 15.11.13р.;

від позивача: ОСОБА_2, представник,
довіреність №114 від 11.02.14р.;

від відповідача: Баштаненко Т.С.,
представник, довіреність №б/н від
08.01.14р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 22.04.2014р. по справі №904/974/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Грінко - Дніпро",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 59 124, 12 грн.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
підприємець ОСОБА_1) звернулась до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Грінко -
Дніпро" (далі ТОВ "Грінко - Дніпро") про
стягнення 45 414, 05 грн. основного боргу, 2
270, 91 грн. 3% річних, 10 825, 54 грн. пені (з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 01.04.2014р. (а.с.147-148)).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
по справі №904/974/14 (суддя Красота О.І.) в
задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в позові господарський суд
виходив з того, що позовні вимоги
обґрунтовані посиланням на договір
№б/н від 09.06.2010р., тоді як доказів
надання послуг на виконання саме цього
договору позивачем суду не надано;
обставини щодо пропуску строку
позовної давності не досліджуються
судом з огляду на необґрунтованість
позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду,
підприємець ОСОБА_1 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
по справі №904/974/14 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги до ТОВ
"Грінко - Дніпро" задовольнити.

В апеляційній скарзі скаржник
посилається на те, що між сторонами
укладався лише один договір №б/н від
09.06.2010р.; відповідачем підписані акти
виконаних робіт, отримані
рахунки-фактури, сплачено більшу
частину заборгованості за виконані
роботи; строк позовної давності було
перервано відповідно до ст. 264
Цивільного кодексу України, що
підтверджується актами звіряння
взаєморозрахунків від 31.07.2012р.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
"Грінко - Дніпро" просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 22.04.2014р. по справі №904/974/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

09.06.2010р. між підприємцем ОСОБА_1 (СТО
"БиО+") (виконавець) та ТОВ "Грінко -
Дніпро" (клієнт) укладено договір №б/н
на автосервісне обслуговування
автомобілів, за умовами якого
виконавець бере на автосервісне
обслуговування автотранспорт клієнта
та зобов'язується здійснювати
обслуговування якісно та за цінами,
діючими в автосервісній майстерні на
момент здійснення ремонтних робіт.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
клієнт зобов'язується сплачувати
виконавцю виконані послуги протягом
п'яти банківських днів наступного
місяця після виконання автосервісного
обслуговування автотранспорту за
цінами, діючими в автосервісній
майстерні при СТО "БиО+" в поточний час,
згідно виставленому рахунку виконаних
робіт.

За п. 3.1 договору, оплата клієнтом
виконавцю наданих послуг здійснюється
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виконавця,
вказаний в договорі.

Громадянка України ОСОБА_1 змінила
прізвище на ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про укладення шлюбу
Тверського відділу РАЦС Управління
РАЦС Москви НОМЕР_2 від 31.10.2012р. (а.с.19).

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно ст. 525, ст. 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором або
законом; зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

На виконання умов договору в період з
20.06.2010р. по 18.05.2012р. позивачем
відповідачу були надані послуги на
загальну суму 94 374, 09 грн., що
підтверджується рахунками-фактурами,
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) (а.с.37-121), актами звірки
розрахунків з дебіторами та
кредиторами за періоди з 20.06.2010р. по
30.12.2010р., з 01.01.2011р. по 30.12.2011р. та з 01.01.2012р.
по 18.05.2012р. (а.с.31, 32).

Відповідачем надані послуги оплачено
частково в розмірі 48 960, 04 грн., що
підтверджується банківськими
виписками по рахунку позивача,
підтверджено сторонами в актах звірки
розрахунків.

Заборгованість ТОВ "Грінко - Дніпро"
перед позивачем становить 45 414, 05 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором,
позивач на адресу відповідача направив
претензію, що отримана останнім
31.07.2012р., в якій просив ТОВ "Грінко -
Дніпро" здійснити оплату
заборгованості (а.с.33-36).

Відповідач на претензію відповіді не
надав, заборгованість не сплатив.

Докази сплати заборгованості
сторонами суду не надані, в матеріалах
справи відсутні.

Відповідач просив господарський суд
застосувати наслідки спливу позовної
давності до позовних вимог, вказуючи на
те, що позовна заява подана 17.02.2014р.,
тоді як борг розраховано за період з
20.06.2010р. по 18.05.2012р., тобто, з дати
виникнення зобов'язання до дати
звернення з позовом до господарського
суду сплив строк позовної давності.

Відповідно ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, в
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права та інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлена загальна позовна давність
тривалістю у три роки.

Наслідки спливу позовної давності
викладені в ст. 267 Цивільного кодексу
України, відповідно до положень ч. 3 та
ч. 4 якої, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення; сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 264 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого
боргу або іншого обов'язку; позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач; після
переривання перебіг позовної
давності починається заново; час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Правила переривання перебігу позовної
давності застосовуються господарським
судом незалежно від наявності чи
відсутності відповідного клопотання
сторін у справі.

До дій, що свідчать про визнання боргу,
можуть, зокрема, належати: підписання
уповноваженою на це посадовою особою
боржника разом з кредитором акта
звірки взаєморозрахунків, який
підтверджує наявність заборгованості
в сумі, щодо якої виник спір; часткова
сплата боржником або з його згоди іншою
особою основного боргу та/або сум
санкцій.

31.07.2012р. представником відповідача
отримано претензію та акти звірки
розрахунків за періоди з 20.06.2010р. по
30.12.2010р., з 01.01.2011р. по 30.12.2011р., з 01.01.2012р.
по 18.05.2012р., що підписані відповідачем
та скріплені печаткою ТОВ "Грінко -
Дніпро" (а.с.31-36). За поясненнями
позивача, не спростованими
відповідачем, саме 31.07.2012р. відбулось
підписання актів звірки. Отримання
претензії, актів звірки та підписання
актів звірки не заперечується
відповідачем.

Підписання актів звірки є дією, яка
свідчить про визнання відповідачем
боргу, та є підставою для переривання
перебігу позовної давності.

ТОВ "Грінко - Дніпро" здійснювалась
оплата наданих позивачем послуг з
липня 2010р. по квітень 2012р., останній
платіж здійснено 24.04.2012р.

Таким чином, з врахуванням
встановлених обставин, актів звірки
взаєморозрахунків, підписаних
представниками сторін та скріплених
печатками, здійснених відповідачем
оплат, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 45 414, 05 грн.
основного боргу підлягають
задоволенню.

Щодо зауважень відповідача про те, що в
актах виконаних робіт та
рахунках-фактурах зазначено про
надання послуг по договору №1 від
09.06.2010р., договору №б/н від 14.06.2010р.,
договору №ДГ-0000001 від 09.06.2010р., на
підставі рахунків, тоді як позовні
вимоги містять посилання на договір
№б/н від 09.06.2010р., то як зазначено в
актах здачі-приймання робіт та
рахунках-фактурах, позивачем
виконувались роботи по автосервісному
обслуговуванню автомобілів, про що йде
мова в договорі №б/н від 09.06.2010р. між
позивачем та відповідачем. За
поясненнями позивача, інших договорів
між сторонами не існувало, а в актах
виконаних робіт та рахунках-фактурах
помилково зазначено посилання на
договір №1 від 09.06.2010р., договір №б/н
від 14.06.2010р., договір №ДГ-0000001 від
09.06.2010р., замість договору №б/н від
09.06.2010р., що є опискою особи, яка
складала відповідні документи. До того
ж, акти здачі-приймання робіт та
рахунки-фактури приймались і частково
оплачені відповідачем без будь-яких
заперечень щодо зазначеної в них
інформації. В відзиві на апеляційну
скаргу ТОВ "Грінко - Дніпро" пояснює, що
на підприємстві відсутні будь-які
договори з позивачем, заборгованість
за надані послуги обліковується та
сплачується на підставі
рахунків-фактур, при цьому відповідач
не заперечує укладання договору та
отримання відповідних послуг. Колегією
суддів апеляційної інстанції в
судовому засіданні 29.07.2014р. оглянуто
оригінал договору на автосервісне
обслуговування автомобілів №б/н від
09.06.2010р. та оригінали актів звірки
розрахунків за періоди з 20.06.2010р. по
30.12.2010р., з 01.01.2011р. по 30.12.2011р., з 01.01.2012р.
по 18.05.2012р.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

В п. 4.2 договору на автосервісне
обслуговування автомобілів сторони
погодили, що у випадку порушення
клієнтом п. 2.1 договору, клієнт сплачує
виконавцю штрафну пеню в розмірі 5% від
суми заборгованості за кожний день
прострочення.

Позивачем за прострочення виконання
грошових зобов'язань на підставі
положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України нараховано відповідачу 3%
річних в розмірі 2 270, 91 грн. та на
підставі п. 4.2 договору з урахуванням
положень Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов`язання" пеню
в розмірі 10 825, 54 грн. за період з 08.06.2012р.
по 10.02.2014р.

Позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних в розмірі 2 270, 91 грн. підлягають
задоволенню, в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
пені в розмірі 10 825, 54 грн. слід
відмовити з огляду на наступне.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період
часу, за який нараховується пеня і який
не повинен перевищувати шести місяців
від дня, коли відповідне зобов'язання
мало бути виконане. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане.

До вимог про стягнення неустойки
застосовується спеціальна позовна
давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258
Цивільного кодексу України).

Отже, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України передбачає порядок та строк, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлено п. 1
ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Частиною 5 ст. 261 Цивільного кодексу
України передбачено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Таким чином, початком для нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання буде день,
наступний за днем, коли воно мало бути
виконано. Нарахування санкцій триває
протягом шести місяців.

Враховуючи наведені норми
законодавства, дату звернення з
позовом до суду, в стягненні пені слід
відмовити за наявності підстав для
застосування наслідків спливу
позовної давності.

В п. 4.1. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу УІ
Господарського процесуального кодексу
України" зазначено, що правило ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України щодо розподілу сум судового
збору у справах, що виникають при
виконанні договорів, пропорційно
розміру задоволених позовних вимог
застосовується також і у випадках, коли
судовий збір сплачено за мінімальною
ставкою.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
по справі №904/974/14 скасувати в частині
відмови в позові про стягнення 45 414, 05
грн. основного боргу, 2 270, 91 грн. 3%
річних та 1 489, 00 грн. витрат по сплаті
судового збору, в зв'язку з чим
резолютивну частину рішення викласти в
наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Грінко - Дніпро",
м.Дніпропетровськ на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ 45 414, 05 грн. основного
боргу, 2 270, 91 грн. 3% річних та 1 489, 00 грн.
витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити".

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Грінко - Дніпро",
м.Дніпропетровськ на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ 744, 50 грн. витрат по
сплаті судового збору за апеляційною
скаргою.

Виконання постанови доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через апеляційний
господарський суд.

Головуючий суддя
І.А. Сизько

Суддя
І.М. Герасименко

Суддя
І. Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений
21.08.2014р.)