ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
Справа № 915/806/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складi головуючого суддi
Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової
А.О.,

представника позивача: Степаненко О.О. -
дов. №01/53-243 від 27.12.2013,

представника відповідача-1:
Стамплєвської А.Г. - дов. №296 від 23.07.2014,

представник відповідача-2: Сапожника
А.А. - дов. №172/08/07 від 03.02.2014,

розглянувши у судовому засіданні
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго»

(54055,
м.Миколаїв, вул.Чигрина, 94)

до відповідачів:

1. Комунального підприємства ГДМБ
(Госпрозрахункова дільниця
механізації будівництва) (54042,
м.Миколаїв, вул. 2 Слобідська, 140),

2. Департаменту житлово-комунального
господарства

(54030, м.Миколаїв, вул. Адмірала Макарова,
7)

про: стягнення 2172,23 грн., з яких: 918,49 грн.
пені, 211,95 грн. - 3% річних та 1041,89 грн.
збитків від інфляції, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача 2172,23 грн., з яких: 918,49 грн.
пені, 211,95 грн. - 3% річних та 1041,89 грн.
збитків від інфляції за порушення умов
договору №44/84 від 31.01.2014.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначає, що в порушення
приписів чинного законодавства та умов
договорів №44/84 від 26.02.2013 та №44/84 від
31.01.2014 відповідач за спожиту активну,
реактивну електричну енергію, яка була
поставлена за період з січня по квітень
2014 року, розраховувався несвоєчасно,
тому, у зв'язку з порушенням строків
оплати наданих послуг, відповідачу
нараховані пеня, 3% річних та збитки від
інфляції.

Відповідачі проти позовних вимог
заперечують вказують на відсутність
вини у порушенні строків виконання
зобов'язання та просять в задоволені
позову відмовити.

У відповідності до ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 23.07.2014
оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 12.08.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

26.02.2013 між ПАТ «Миколаївобленерго»
(постачальник за договором),
Комунальним підприємством
Госпрозрахункова дільниця механізації
будівництва (споживач за договором) та
Департаментом житлово-комунального
господарства (платник) було укладено
Договір №44/84 (надалі Договір від 26.02.2013)
згідно якого постачальник передає
електричну енергію споживачу для
забезпечення потреб електроустановок
споживача з дозволеною потужністю 4451,75
кВт, а споживач оплачує постачальнику
вартість використаної електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього Договору.

Точка продажу електричної енергії по
кожному об'єкту споживача визначається
додатком №8 «Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін »

Пунктом 2.1 Договору від 26.02.2013
визначено, що під час виконання умов
цього договору, а також вирішення всіх
питань, що не обумовлені цим договором,
сторони зобов'язуються керуватися
чинним законодавством України та
Правилами користування електричною
енергією (ПКЕЕ).

За умовами п.2.2 Договору від 26.02.2013,
позивач зобов'язався постачати
споживачу електричну енергію в
обсягах, визначених відповідно до
розділу 5 та з урахуванням умов розділу
6 Договору (додаток №1 «Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу»).

У відповідності до п.2.3.3 та п.2.3.4
Договору від 26.02.2013, споживач
зобов'язаний оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього Договору та додатків №10
«Порядок розрахунків» та №4 «Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії». Здійснювати
оплату за перетікання реактивної
електричної енергії між
електромережею постачальника та
електроустановками споживача згідно з
додатком №5 «Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії».

Пунктом 3 Додатку №10 до Договору від
26.02.2013 сторони передбачили, що рахунок
на оплату за фактично спожиту за
розрахунковий період електричну
енергію та за перетікання реактивної
електроенергії має бути оплачений
споживачем протягом 5 операційних днів
з дня отримання.

В подальшому, 31.01.2014 між ПАТ
«Миколаївобленерго», Комунальним
підприємством Госпрозрахункова
дільниця механізації будівництва та
Департаментом житлово-комунального
господарства було укладено новий
Договір №44/84 (надалі - Договір від
31.01.2014) на аналогічних умовах, який
набрав чинності з 01.02.2014.

Позивачем умови вказаних договорів
виконувались належним чином, що
відповідачами не заперечується.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України
та ст.193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного та
Господарського кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного
кодексу України, за договором послуг
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Споживач розрахувався за спожиту
активну електроенергію та перетікання
реактивної електроенергії за період
січень-квітень 2014 року несвоєчасно.

Зазначені обставини відповідачі
пояснюють наявністю обставин
непереборної сили, а саме дій Державної
казначейської служби України, яка
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування, що
згідно п.4.3.1 Договору №44/84 виключає
відповідальність сторін за повне або
часткове невиконання своїх обов'язків.

Суд вважає, що посилання відповідачів
на наявність обставин непереборної
сили є недоречними, оскільки п.4.3.2
Договору №44/84 визначає певну процедуру
повідомлення про настання таких
обставин, яка відповідачами дотримана
не була, що виключає їх застосування до
спірних правовідносинах.

Пунктом 4.2.1 Договору №44/84 сторони
домовились, що за внесення платежів,
передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього
Договору, з порушенням термінів,
визначених Додатком №10 «Порядок
розрахунків», споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати.

Пунктом 7 Додатку №10 до Договору №44/84 у
разі несвоєчасної оплати обумовлених
даним додатком платежів, постачальник
електричної енергії проводить
споживачу нарахування за весь час
прострочення пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу, що
діяла в період, за який здійснюється
нарахування, та 3% річних від
простроченої суми. Пеня, 3% річних та
інфляційні нарахування сплачуються на
поточний рахунок постачальника
електричної енергії, який вказується в
рахунках, протягом 5 операційних днів з
дня отримання.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України та п.7
Додатку №10 до Договору №44/84 позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних у сумі 211,95 грн. за період
січень-квітень 2014 внаслідок
неналежного виконання зобов'язань по
сплаті рахунків за спожиту активну
електроенергію та перетікання
реактивної електроенергії протягом
періоду з 26.12.2013 по 27.03.2014 (а.с.30-33).

Перевіривши розрахунки нарахування 3%
річних, суд вважає позовні вимоги в цій
частині обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно розрахунку позовних вимог,
позивач за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань за спожиту
активну, реактивну електричну енергію
протягом січня - квітня 2014 року
нарахував відповідачу пеню за період з
26.12.2013 по 27.03.2014 (по рахункам: №44/84/12/1 від
17.12.2013; №44/84/1/1 від 17.01.2014; №44/84/1/2 від
17.01.2014; №44/84/2/1 від 17.02.2014; №44/84/2/2 від
17.02.2014; №44/84/3/1 від 17.03.2014; №44/84/3/2 від
17.03.2014) на загальну суму 918,49 грн. (а.с.22-25).

Перевіривши розрахунок пені, суд
вважає, що позовні вимоги в цій частині
обґрунтовані та підтверджені
матеріалами справи.

У відзиві на позовну заяву та судових
засіданнях відповідачі заявили
клопотання про зменшення розміру
стягуваної пені.

Статтею 233 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинен бути
взятий до уваги ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не задало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може, з урахуванням
інтересів боржника, зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного
кодексу України, загальними засадами
цивільного законодавства є судовий
захист цивільного права та інтересу,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Судом взято до уваги, що заборгованість
за електричну енергію, станом на час
подання позову повністю погашена
відповідачем, тобто відповідачем в
добровільному порядку повністю
усунено порушення.

Враховуючи відсутність негативних
наслідків, викликаних простроченням
виконання у вигляді заподіяної шкоди;
беручи до уваги незначний період
прострочення відповідачем оплати
отриманої електричної енергії (від 1 до
6 днів); приймаючи до уваги, що
Комунальне підприємство
Госпрозрахункова дільниця механізації
будівництва саме не споживає
електричну енергію, а створено з метою
експлуатації мереж зовнішнього
освітлення, яке є базовою складовою
безпеки проїзду транспорту по мостах,
магістралях, об'їзним шляхам,
пересування на перехрестях, підходах
до дитячих та лікувальних установ тощо,
суд вважає за можливе зменшити розмір
пені, яка підлягає стягненню з
відповідача до 1,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

На підставі вказаної норми,
позивач просить стягнути з відповідача
за період січень - квітень 2014 року
збитки від інфляції у сумі 1041,89 грн.
(а.с.26-29).

Дослідивши розрахунок інфляційних в
розмірі 1041,89 грн.(а.с.26-29), суд приходить
до висновку що вказані вимоги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Згідно Роз'яснення Вищого
Арбітражного Суду України «Про деякі
питання, пов'язані з застосуванням
індексу інфляції» №02-5/223 від 12.05.1999 (зі
змінами та доповненнями) та
Рекомендацій відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ викладених у
листі Верховного Суду України №62-97Р
від 03.04.1997, індекс інфляції є змінною
величиною, позивач, який бажає стягнути
збитки з урахуванням цього індексу,
повинен у кожному конкретному випадку
подати господарському суду
обґрунтований розрахунок відповідної
суми. При здійсненні розрахунку
індексу інфляції слід мати на увазі, що
індекс інфляції розраховується не на
кожну дату місяця, а в середньому на
місяць. Індекс інфляції (індекс
споживчих цін) - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки.

Отже при стягненні інфляційних за
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання, якщо термін
прострочення становить менше ніж
місяць, то індекс інфляції при
визначенні заборгованості не
нараховується, вказана правова позиція
також зазначена в Постанові Вищого
Господарського Суду України по справі
№29/75-10-1823 від 24.11.2010 та по справі
№4/54-10-18-18 від 19.01.2011.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача інфляційних витрат за
період з січня по квітень 2014 року в
розмірі 1041,89 грн., задоволенню не
підлягають, оскільки строки
прострочення відповідачем-1
зобов'язань за Договором №44/84 від 26.02.103
та Договором №44/84 від 31.01.2014 становили
менше місяця.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК
України, судовий збір підлягає
відшкодуванню за рахунок відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
ГДМБ (Госпрозрахункова дільниця
механізації будівництва), 54042,
м.Миколаїв, вул.2 Слобідська, 140
(відомості про банківські реквізити
відсутні, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївобленерго», 54055, м.Миколаїв,
вул.Чигрина, 94 (р/р 53 в ОПЕРВ ОУ
ощадному банку України м.Миколаєва, МФО
326461, ) 1,00 грн. пені, 211,95
грн. - 3% річних та 950,77 грн. судового
збору.

3. В решті позовних вимог
відмовити

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до
ст.84 ГПК України

та підписано суддею 18 серпня 2014 року.