ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.
Справа № 920/672/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Черленяк М.І. , суддя Шепітько І.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Бібіка В.А.(довіреність №1
від 08.01.2014р.), Кучменка С.В. (довіреність
№ 4 від 28.04.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 1930
С1-6) на рішення господарського суду
Сумської області від 23 червня 2014 року у
справі № 920/672/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛеСтар", м. Суми

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вітчизна", м. Конотоп
Сумської області

про стягнення 100 000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛеСтар", м. Суми
звернулось до господарського суду
Сумської області із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вітчизна", м. Конотоп
Сумської області про стягнення частини
боргу у сумі 100000,00 грн.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 23 червня 2014 року позовні
вимоги залишені без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням
місцевого господарського суду,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій вважає, що
рішення суду винесено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, з неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи. Просить
рішення господарського суду Сумської
області від 23 червня 2014 року по справі
№ 920/672/14 скасувати та задовольнити
апеляційну скаргу у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції допущені
порушення вимог чинного законодавства,
зокрема, статей 11, 509, 526,530,625 Цивільного
кодексу України, статей 1,9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні, з огляду
на те, що Господарський суд Сумської
області визнав доведеним факт
виконання відповідачем умов договору
купівлі-продажу цукрових буряків від 23
жовтня 2007 року № СВ/200-07 перед первісним
кредитором, проте первинних
документів, які б фіксували факти
здійснення господарських операцій,
відповідачем не надано.

13 серпня 2014 року на адресу Харківського
апеляційного господарського суду від
представника позивача надійшло
клопотання про участь у судовому
засіданні в режимі відеоконференції
представників Грищенка Є.С. та Євсєєва
В.В. (вх.6584), яке, з урахуванням наявних в
матеріалах справи підтверджуючих
даних щодо повноважень на участь у
справі, було задоволено в частині
участі представника ТОВ «ЛеСтар»
Грищенка Є.С.

18 серпня 2014 року до канцелярії суду від
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу (вх. 6730).

В своїх запереченнях відповідач
посилається на те, що акти звірки
взаєморозрахунків між ТОВ «Вітчизна»
та ТОВ «ЮВС» за періоди з 01.07.2007р. по
16.12.2008р. та з 01.01.2006р. по 31.12.2007 р. та акт
взаємозаліку зустрічних позовних
вимог по розрахункам між ТОВ
«Вітчизна» та ТОВ «ЮВС» від 16.12.2008р. є
належними та допустимими доказами,
підтверджуючими факт поставки
цукрового буряку. Місцевий
господарський суд з урахуванням всіх
обставин справи дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність
заборгованості у ТОВ «Вітчизна» перед
ТОВ «ЛеСтар» за договором про
відступлення права вимоги від 10 січня
2008 року, укладеного між ТОВ «ЛеСтар» та
первісним кредитором - ТОВ «ЮВС», за
яким останній передав ТОВ «ЛеСтар»
право вимоги від відповідача на суму 300
000,00 грн.

Просить рішення Господарського суду
Сумської області від 23 червня 2014 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Розпорядженням секретаря судової
палати №1 Харківського апеляційного
господарського суду від 18 серпня 2014
року, для розгляду справи № 920/672/14
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Черленяк М.І., суддя Шепітько І.І.

В судове засідання 21 серпня 2014 року
представник позивача не з'явився, про
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином,
про що свідчить штамп на зворотньому
боці ухвали Харківського апеляційного
господарського суду від 18 липня 2014 року
про відправлення її копій сторонам, що
є доказом належного повідомлення
учасників процесу про час та місце
розгляду апеляційної скарги у
відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції
з діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації № 28
від 20 лютого 2013 року (а.с.101-102).

Також, доказом належного повідомлення
позивача про час та місце розгляду
справи є клопотання представника ТОВ
"ЛеСтар" - Грищенка Є.С. (вх.6584 від
13.08.2014р.), де він просить проводити
судове засідання, призначене на 21
серпня 2014 року на 10:30 год. в режимі
відеоконференції в приміщенні
господарського суду м.Києва (а.с.114).

Ухвала Харківського апеляційного
господарського суду від 18 серпня 2014
року про участь представника позивача
Грищенка Є.С. в судовому засіданні в
приміщенні Господарського суду м.
Києва в режимі відеоконференції була
направлена на його адресу, зокрема,
вихідною електронною поштою, що
відповідає положенням частини 5 статті
74-1 Господарського процесуального
кодексу України (а.с. 122-123).

У зв'язку з відсутністю представника
позивача, який належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, не повідомив про поважність
причин неявки, судова колегія дійшла
висновку про розгляд справи за
відсутності представника ТОВ "ЛеСтар",
м. Суми в загальному порядку із
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу «Оберіг».

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та відзиву на неї, розглянувши
справу відповідно до вимог статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, вислухавши пояснення
представників відповідача,
перевіривши повноту встановлення
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи та
правильність застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський суд
дійшов висновку, що заборгованість
була погашена відповідачем перед ТОВ
"ЮВС" повністю шляхом взаємозаліку,
інший борг по будь-яким господарським
зобов`язанням між відповідачем та ТОВ
"ЮВС" відсутній, отже, порушення
відповідачем прав та охоронюваних
інтересів позивача - відсутнє.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками місцевого
господарського суду та зазначає
наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 23
жовтня 2007 року між ТОВ "Вітчизна" та ТОВ
"ЮВС" був укладений договір
купівлі-продажу цукрових буряків №
СВ/200-07 (а. с. 43-45).

На виконання умов цього договору ТОВ
"ЮВС" в якості передоплати за цукровий
буряк перерахувало на користь ТОВ
"Вітчизна" 1 000 000 грн. платіжними
дорученнями: № 393 від 25.10.2007 р. на суму 300
000 грн.; № 413 від 29.10.2007 р. на суму 200 000
грн.; № 424 від 30.10.2007 р. на суму 84 000 грн.; №
1005 від 30.10.2007 р. на суму 166 000 грн.; № 1033
від 01.11.2007 р. на суму 250 000 грн. (а. с. 60-64).

Відповідачем на виконання умов
вищевказаного договору
купівлі-продажу було відвантажено ТОВ
"ЮВС" цукрових буряків на загальну суму
723 006,37 грн. Тобто, у відповідача перед
ТОВ "ЮВС" виникла заборгованість у
вигляді передоплати за непоставлений у
повному обсязі цукровий буряк, згідно
умов договору № СВ/200-07 від 23 жовтня 2007
року на суму 276993,63 грн. (100 000-723
006,37=276993,63).

Відповідно до Акту, складеного за
результатами проведеної звірки
взаєморозрахунків між ТОВ "Вітчизна" та
ТОВ "ЮВС" за період з 01.01.2007р. по 16.12.2008р.,
заборгованість відповідача перед ТОВ
«ЮВС» станом на 16.12.2008 р. склала 385 875,65
грн. (а. с. 47).

27 жовтня 2008 року між ТОВ «ЮВС» та ТОВ
«Агробіопродукт» був укладений
договір про відступлення права вимоги
№ 121/14, за умовами якого право вимагати
погашення заборгованості ТОВ
«Вітчизна» на суму 385875,00 грн. належало
ТОВ «Агробіопродукт» (а. с. 48).

Рішенням господарського суду Сумської
області від 16 лютого 2010 року у справі №
2/2-10, враховуючи часткове погашення
відповідачем вказаної вище
заборгованості, сума, що залишилась,
була стягнута з ТОВ "Вітчизна" на
користь ТОВ "Агробіопродукт". (а. с. 49-50).

Актом взаємозаліку зустрічних вимог по
розрахунках між ТОВ "ЮВС" та ТОВ
"Вітчизна" від 16.12.2008р. підтверджується,
що заборгованість відповідача перед
ТОВ "ЮВС" по поверненню передоплати за
непоставлений цукровий буряк, згідно
умов договору № СВ/200-07 від 23 жовтня 2007
року в сумі 276 993,63 грн. була погашена
(а.с. 82).

Позивач вважає, що у нього є право
вимагати від відповідача повернення
йому грошових коштів на суму 100 000 грн., з
огляду на те, що 10 січня 2008 року між ТОВ
«ЮВС» та ТОВ «ЛеСтар» був укладений
договір про відступлення права вимоги,
за яким первісний кредитор - ТОВ «ЮВС»
передав ТОВ «ЛеСтар» право вимоги від
ТОВ «Вітчизна» на суму 300 000 грн., щодо
повернення сплати передоплати коштів,
сплачених згідно платіжних доручень №
1033 від 01.11.2007р. на суму 250 000,00 грн. та №
1005 від 30.10.2007 р. на суму 166 000,00 грн. Тобто,
на думку позивача, відбулась заміна
кредитора по зазначеним вище платіжним
вимогам.

Відповідно до статті 516 Цивільного
кодексу України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

З аналізу зазначеної вище норми
вбачається необхідність письмового
повідомлення про заміну кредитора
боржника. Боржник має знати, на користь
кого він повинен виконати зобов'язання.
Ризики неповідомлення боржника несе
новий кредитор, а тому саме він має
турбуватися про належне повідомлення
боржника про заміну кредитора у
зобов'язанні.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, він може виконати
зобов'язання старому кредитору, і таке
виконання буде вважатися належним. І як
будь-яке належне виконання, виконання
зобов'язання на користь старого
кредитора буде означати припинення
зобов'язання для боржника (стаття 599
Цивільного кодексу України). Тобто
новий кредитор буде не в праві вимагати
від боржника виконання на свою користь.

В матеріалах справи відсутнє належним
чином оформлене повідомлення
відповідача про заміну кредитора по
договору між ТОВ «ЛеСтар» та ТОВ «ЮВС»
про відступлення права вимоги по
виконанню умов договору
купівлі-продажу цукрових буряків №
СВ200-07 від 23 жовтня 2007 року.

Крім того, не погоджуючись з вимогою -
повідомленням від 30 березня 2011 року
(а.с.9) про повернення ТОВ «ЛеСтар»
протягом семи днів суми передплати та
відповідно сплатити на його користь 300
000,00 грн., згідно договору відступлення
права вимоги від 10 січня 2008 року, яке
було надіслано на адресу відповідача,
ТОВ «Вітчизна» направило позивачу
листа (вих.№93 від 20 квітня 2011р.) з
вимогою надати підтвердження переходу
від первісного кредитора права такої
вимоги (а.с.57).

Доказів надсилання відповідачу
повідомлення про заміну кредитора,
позивачем не надано.

Як вже зазначалось в цій постанові,
відсутність заборгованості у
відповідача підтверджується актами
звірки взаєморозрахунків та заліку
зустрічних вимог між ТОВ «Вітчизна» та
ТОВ «ЮВС», що також вірно зазначив
місцевий господарський суд.

Колегія суддів не погоджується із
твердженнями апеляційної скарги про
те, що ТОВ «Вітчизна» не доведено факту
поставки цукрових буряків на суму 723006,37
грн. по договору №СВ/200-07 від 23 жовтня
2007року, оскільки повністю
спростовується матеріалами справи,
зокрема, актом звірки
взаєморозрахунків ТОВ «ЮВС» з ТОВ
«Вітчизна» за період з 01.01.2006 року по
31.12.2007 року, який був підписаний ТОВ
«ЮВС». Зазначений акт був наданий
позивачем до суду першої інстанції при
розгляді справи по суті (а.с.58).

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції правомірно не застосував до
даних правовідносин положення статей
256-267 Цивільного кодексу України,
оскільки порушення прав та
охоронюваних інтересів позивача не
відбулось.

Відповідно до частини 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно з частиною 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частинами 1-2 статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "ЛеСтар",
м. Суми не спростовують висновків
господарського суду Сумської області,
викладених у рішенні від 23 червня 2014
року.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
повністю дослідив обставини, які мають
значення для справи, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування або зміни вказаного
рішення відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 23 червня 2014 року у справі №
92067214 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 22.08.2014р.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Шепітько І.І.