ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.Справа № 922/2556/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Рудяк Т.О.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові
мережі", м. Харків до ТОВ
"РААС-ПРОСПЕКТ", м. Харків про
стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Счастлива Я.О., за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога КП "Харківські
теплові мережі" про стягнення з ТОВ
"РААС-ПРОСПЕКТ" загальної суми
заборгованості у розмірі 14 795,68 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити, надав витребувані
ухвалою суду документи.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, до суду
повернулась ухвала про відкладення
розгляду справи, направлена на адресу
відповідача, з відміткою пошти:
"адресат не значиться".

Судом перевірено адресу відповідача,
згідно Спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
25.06.2014 року, в якому зазначено
місцезнаходження відповідача - 61002, м.
Харків, вул. Пушкінська, буд. 3, кв. 4. Саме
на цю адресу надсилались судом
процесуальні документи, а позивачем -
позовна заява.

Відповідно до роз'яснень, викладених
Вищим господарським судом у
інформаційному листі №01-8/482 від
13.08.2008р. до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, в зазначеному
інформаційному листі викладено й
правову позицію, згідно з якою
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку про належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
судового засідання.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

01.03.2002 року між КП "Харківські теплові
мережі" (Енергопостачальна
організація) та ТОВ "Раас-Проспект"
(Споживач) був укладений договір про
постачання теплової енергії № 571 (далі
Договір). Відповідно до умов договору
п.1.1. позивач (Енергопостачальна
організація) зобов'язався постачати
відповідачеві (Споживачеві) теплову
енергію в гарячій воді в потрібних йому
обсягах на потреби, перелік яких
зазначений в п. 2.1. договору, а
відповідач зобов'язався оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
необхідних обсягах та в терміни
передбачені договором, а саме розділом
6 договору. У відповідності до п. 6.3.
договору відповідач повинен за 10 днів
до початку розрахункового періоду
сплатити позивачу попередню оплату
вартості необхідного обсягу теплової
енергії, що є заявкою на наступний
розрахунковий період, з урахуванням
залишкової суми (сальдо) розрахунків на
початок розрахункового періоду. Згідно
п. 6.4. договору, якщо споживач
розраховується за показниками
приладів обліку: при перевищенні
фактичного використання теплової
енергії понад заявлену та сплачену до
початку розрахункового періоду, це
перевищення окремо сплачується не
пізніше 25-го числа поточного місяця; у
випадку, коли фактичне використання
теплової енергії нижче від заявленого
та сплаченого до початку
розрахункового періоду, залишок
(сальдо) розрахунків визначається за
фактичними показниками приладів
обліку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання виконав, на
підставі вищезазначеного договору
здійснив відпуск теплової енергії
відповідачу в період з жовтня 2012 року
по квітень 2013 року, що підтверджується
відповідними актами про підключення
споживача до джерела теплової енергії
та про відключення споживача від
джерела теплової енергії, копії яких
додані до матеріалів справи. Але
відповідач не виконав належним чином
взяті на себе за договором
зобов'язання, не сплатив у визначені
договором строки, порядку та розмірі
вартість заявленої та отриманої
теплової енергії, внаслідок чого за
період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року та з жовтня 2013 року по листопад 2013
року утворилась заборгованість в сумі
12 104,27 грн.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за надані
послуги не сплатив та не надав суду
жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги позивача в сумі 12 104,27 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 7.2.3. Договору, передбачено, що у
разі несвоєчасної оплати за спожиту
теплову енергію нараховується пеня в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення.

Враховуючи, що сума боргу в частині
стягнення пені відповідачем не
оспорена, відповідач не надав суду
доказів про погашення суми основного
боргу, суд вважає позовні вимоги в
частині стягнення пені в сумі 772,68 грн.
обґрунтованими, такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.
За таких обставин, позовні вимоги
позивача в розмірі 559,12 грн. 3% річних та 1
359,61 грн. інфляційних обґрунтовані,
відповідають вимогам діючого
законодавства та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України,
ст.ст. 1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РААС-Проспект" (61002, м.
Харків, вул. Пушкінська, буд. 3, кв. 4, ) на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова,
11, розрахунковий рахунок 13 ВАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
351823, ) - суму основного
боргу у розмірі 12 104,27 грн., пеню в сумі
772,68 грн., 3% річних в сумі 559,12 грн.,
інфляційні в сумі 1 359,61 грн., судовий
збір в сумі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 29.07.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/2556/14