ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.14р. Справа № 904/5544/14За позовом
комунального житлово-експлуатаційного
підприємства № 25 Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ХІМПОБУТСЕРВІС", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором-угодою №164 про дольову
участь в утриманні будинку та
прибудинкової території від 01.02.06р.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Надтока О.В. -
довіреність № б/н від 14.12.13р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№25" Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивач) звернулося до господарського
суду з позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімпобутсервіс", м.Дніпропетровськ
(далі по тексту - відповідач) про
стягнення заборгованості за
договором-угодою №164 про дольову
участь в утриманні будинку та
прибудикової території від 01.02.06р.

Судові витрати по справі позивач
просить суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № б/н від 17.06.14р. ухвалою
суду від 29.07.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 14.08.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 05.08.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду про порушення
провадження у справі 02.08.14р. та явкою
представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 06.08.14р. з
відміткою представника відповідача
про отримання ухвали суду про
порушення провадження у справі 01.08.14р.

14.08.14р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі,
наполягав на розгляді справи без
участі повноважного представника
відповідача. Крім того, подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів, витребуваних
ухвалою суду, в тому числі докази
додаткового повідомлення відповідача
про розгляд справи.

Повноважний представник відповідача в
судове засідання не з'явився,
клопотання про відкладення розгляду
справи не заявляв, відзив на позов не
надав, витребуванні судом документи не
представив, про розгляд справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням, в тому числі додатково
позивачем.

Крім того, повноважний представник
позивача надав для огляду суду всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
14.08.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№25" Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивач, уповноважений співвласник) є
правонаступником комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№38 на підставі рішення
Дніпропетровської міської ради VI
cкликання за №24/14 від 29.07.11р. "Про
проведення реорганізації комунальних
житлово-експлуатаційних підприємств
Ленінського району, підпорядкованих
департаменту житлово-комунального
господарства та капітального
будівництва Дніпропетровської міської
ради".

01.02.06р. між комунальним
житлово-експлуатаційним підприємством
№38 та товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімпобутсервіс"
(далі по тексту - відповідач, власник
частини будинку) укладено
договір-угоду №164 про дольову участь в
утриманні будинку та прибудикової
території (далі по тексту - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору
предметом договору - угоди є дольова
участь в утриманні
інженерно-технічного обладнання,
підсобних приміщень будинку,
конструкцій криші, системи
водопостачання будинку. Теплових мереж
житлового будинку, які знаходяться на
утриманні "Уповноваженого
співвласника", потребує належного
обслуговування, яке залежить від
виконання своїх зобов'язань власника
житлового будинку, №1 по
вул.Метростроєвська загальною площею
243,28кв.м.

Згідно з пунктом 2.1 договору
"Уповноважений співвласник" виступає
замовником при укладанні договорів з
підприємствами по ремонту будинку,
здійснює фінансово-господарські
операції по утриманню будинку,
представляє інтереси співвласників,
веде технічну документацію.

До створення в будинку об'єднання
власників, підприємство є
відповідальним власником (власником
більшої частини житлового будинку), і
здійснює його експлуатацію відповідно
інженерно-технічним вимогам. У
виконанні даного зобов'язання
підприємство несе затрати пов'язані з
утриманням будинку та прибудинкової
території в належному стані.

Пунктом 2.2 договору визначено, що
"Уповноважений співвласник", "Власник
частини будинку" зобов'язані нести
витрати по санітарному обслуговуванні
допоміжних приміщень та прибудинкової
території, технічному обслуговуванню
будинку та будівель сумісного
власника. Вищевказані видатки, належні
пропорційно частині власності на долю
"Власника частини будинку"
покриваються ним шляхом внесення на
рахунок "Уповноваженого співвласника"
щомісячно до 1-го числа наступного за
оплаченим місяця сум, визначених
калькуляцією видатків.

Калькуляція видатків на технічне
обслуговування прилеглої території
для "Власника частини будинку"
пропорційно частини власника
здійснюється "Уповноваженим
співвласником" щоквартально на
підставі собівартості обслуговування
одного квадратного метра житлової
площі в будинках, які знаходяться на
обслуговуванні останнього.

Згідно з пунктом 2.3 договору моментом
виникнення обставин по усуненню
"Уповноваженому співвласнику" видатків
на утримання будинку та прибудинкової
території згідно п.п.2.1, 2.2
договору-угоди є моментом придбання
частини житлового будинку у вигляді
нежитлового приміщення.

Договір вступає в силу з моменту
підписання та діє безстроково (пункт 3.1
договору).

01.04.12р. між позивачем та відповідачем
укладено додаткову угоду про внесення
змін до договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій від 01.02.06р. №164
якою сторони змінили преамбулу
договору в частині виконавця, а саме що
ним є позивач та змінили юридичні
адреси, поштові та платіжні реквізити,
підписи сторін в частини виконавця.

В пункті 3 додаткової угоди про
внесення змін до договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій від 01.02.06р. №164
сторони домовилися, що ця додаткова
угода набирає чинності після її
підписання, діє протягом строку дії
вищевказаного договору та є його
невід'ємною частиною. Сторони
домовилися, що згідно ст.631 Цивільного
кодексу України умови цієї додаткової
угоди застосовуються до відносин, які
виникли з 01.01.12р.

Позивач належним чином виконував умови
укладеного між сторонами договору,
проти чого не заперечує відповідач.
Враховуючи, що станом на 01.06.14р.
відповідач розрахунок не здійснив, у
позивача виникла заборгованість у
розмірі 11841,38грн., яка і стала підставою
звернення позивача до суду з даною
позовною заявою.

З метою досудового врегулювання спору
позивач направив на адресу відповідача
претензію за вих.№94 від 10.02.14р. з
вимогою у добровільному порядку
погасити заборгованість, яка станом на
01.05.14р. складає 10257,63грн.

На претензію позивача за вих.№94 від
10.02.14р. відповідач надав відповідь у
вигляді заяви за вих.№б/н від б/д (а.с.13)
в якій визнав заборгованість та
зобов'язався в строк до 15.04.14р. погасити
заборгованість у повному обсязі.
Належну оплату гарантував.

Станом на час розгляду справи в суді
відповідач без поважних причин не
надав суду доказів належного виконання
умов укладеного між сторонами
договору.

Повторну претензію позивача за вих.№388
від 19.05.14р. відповідач залишив без
відповіді та задоволення.

Позивач суду надав акт
приймання-передачі дебіторської
заборгованості по експлуатаційним
витратам №14 згідно рішення
Дніпропетровської міської ради від
29.07.11р. за №24/14 від 31.01.12р. (а.с.24) в якому
вказано, що комунальне
житлово-експлуатаційного підприємства
№38 передало позивачу дебіторську
заборгованість по експлуатаційним
витратам на загальну суму 24193,73грн.

Згідно детальної розшифровки
дебіторської заборгованості по
експлуатаційним витратам згідно
додатку №14, який є невід'ємною частиною
акту приймання-передачі господарський
суд встановив, що комунальне
житлово-експлуатаційного підприємства
№38 передало позивачу дебіторську
заборгованість по експлуатаційним
витратам відповідача у розмірі 2363,11грн.
та враховуючи, що з 01.01.12р. стороною
укладеного договору став позивач у
відповідача в період з січня 2012 року по
травень 2014 року утворилася
заборгованість у розмірі 9478,27грн.

Загальна заборгованість відповідача
перед позивачем складає 11841,38грн.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
про стягнення з відповідача 11841,38грн.,
слід визнати обґрунтованими,
документально доведеними, такими, що не
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що підлягають
задоволенню.

Господарський суд вважає, що
відповідач визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу можуть відноситися
визнання самим боржником основного
боргу (а.с.13).

Доказів оплати заборгованості в сумі
11841,38грн. відповідач не надав, доводи
позивача, наведені в обґрунтування
позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судові витрати по справі, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 509, 530, 599, 610, 612, 629,
901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст.
173, 174, 193, 218 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімпобутсервіс" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул.Фурманова, 12;
ідентифікаційний код 30173279) на користь
комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№25" Дніпропетровської міської ради
(49128, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Заводська, буд.91-Б; ідентифікаційний
код 32616672) 11841,38грн. (одинадцять тисяч
вісімсот сорок одна грн. 38 коп.) -
основної заборгованості; 1827,00грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.) - судовий збір, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

14.08.14р.

Суддя І.В. Петренко