ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.08.14р. Справа № 904/3911/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КРОНА", м.
Дніпродзержинськ

до Приватного підприємеця ОСОБА_1, м.
Дніпродзержинськ

про стягнення 5 519,78 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Зайцева І.І., дов. № 1/6 від
08.01.2014 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КРОНА", м.
Дніпродзержинськ звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ
про стягнення 5 519,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору №110 від 14.07.2010 року на
вивіз твердих відходів в частині
повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач відзив на позов не
надав, явку повноважного представника
в судові засідання, призначені для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судових
засідань відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходженням згідно матеріалів
справи.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України. За змістом цієї норми,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Суд визнав можливим розглянути
справу на підставі ст. 75 ГПК України у
відсутність представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні 04.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Крона» (надалі
Позивач) є уповноваженим органом, який
здійснює утримання житлового фонду м.
Дніпродзержинська з 01.02.2004 р. по
теперішній час, згідно рішення сесії
Дніпродзержинської міської ради №
245-14/У1 від 28 жовтня 2011 року та
договорами з Управлінням
житлово-комунального господарства
м. Дніпродзержинська про
утримання житлових будинків, споруд
і прибудинкових територій
лівобережної частини міста, та селища
Дніпробуд №03 від 2 січня 2004 року,
№ 03 від 30 січня 2009 року з додатковими
угодами, № 4/11 від 09 листопада 2011 року.

Граничні розміри вартості та
перелік послуг з утримання та
обслуговування будинків та
прибудинкових територій передбачені
та затверджені рішеннями
Дніпродзержинської міської ради № 578
від 31.08.2006 р. та № 642 від 25.07.2008 р.

Річні норми утворення твердих
побутових відходів у м.
Дніпродзержинську передбачені і
затверджені рішенням
Дніпродзержинської міської ради № 606
від 23.07.2008р.

Відповідно до Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», 14.07.2010
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Крона» (далі - ТОВ
«Крона») та приватним підприємцем
ОСОБА_1 був укладений договір № 110 «на
вивіз твердих побутових відходів»
(далі -договір).

Відповідно до п. 1.1. договору,
замовник поручає, а виконавець приймає
на себе виконання робіт по наданню
послуг по вивозу твердих побутових
відходів.

Згідно з п.2.7 договору
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги за вивіз ТПВ повинна вноситись
Відповідачем не пізніше 10 числа
наступного за розрахунковим місяця,
згідно встановленого рахунку
Виконавця, який являється невід'ємною
частиною Договору.

Планова щомісячна сума з послуг
становить 101,56 грн. (п. 2.4. договору).

Як зазначено позивачем,
відповідач не виконує зобов'язання за
вищезазначеним Договором, у зв'язку з
чим за період з 01.01.2011 р. по 01.12.2013 р. має
заборгованість перед позивачем в
розмірі 4468,04 грн.

16.01.2014 р. та 21.02.2014 р. відповідачу
були надіслані приписи та претензії за
місцем його проживання та за адресою
розташування магазину-кафе
відповідача «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1)
про необхідність термінової сплати
боргу, які залишені відповідачем без
відповіді.

Доказів повного виконання
зобов'язання по договору на момент
розгляду спору відповідач до
господарського суду не надав.

Господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Статтею 549 названого Кодексу
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що
при простроченні внесення плати,
зазначеної у пункті 2.3 Договору з
Замовника (відповідача) стягується
пеня з розрахунку 1% від несплаченої
суми за кожен день прострочення, але не
більше 100% загальної суми боргу.

На підставі п. 5.2. договору позивачем
нараховано відповідачу пеню в розмірі
475,85 грн.

Господарським судом, здійснено
перерахунок пені, здійснений
позивачем. Слід зазначити, що
розрахований судом розмір пені є
більшим, ніж заявлений позивачем,
оскільки господарський суд не може
виходити за межі позовних вимоги,
стягненню підлягає пеня в розмірі
475,85грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем
нараховано 3% річних в розмірі 383,76 грн.
та інфляційні 192,13 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Перевіривши розрахунки позивача,
господарський суд вважає за можливе
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116- 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути приватного підприємця
ОСОБА_1 (51915, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Крона" (51912, м.
Дніпродзержинськ, вул. Димитрова, 63-1,
) заборгованість в
розмірі 4468,04 грн., інфляційні втрати в
розмірі 192,13 грн., 3% річних в розмірі 383,76
грн., пеню 475,85 грн. та судовий збір в
розмірі 1827 грн.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 11.08.2014
року.

Суддя С.В. Мартинюк