м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
до Приватного
акціонерного товариства "Українська
транспортна страхова
про відшкодування
матеріальної шкоди 25 615,37 грн.
Суддя Бондаренко Г. П.
Представники сторін:
Від позивача Шуплякова С. Б.
(дов. № 96/14 від 17.06.2014)
Від відповідача не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 12.08.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з додатковою
відповідальністю "Експрес Страхування"
(далі по тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства "Українська
транспортна страхова компанія" (далі по
тексту - відповідач) про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу в
розмірі 25 615, 37 грн. та покладання
судових витрат на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 позовну заяву прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі № 910/14041/14, розгляд справи
призначено на 12.08.2014.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, надав суду
документи на виконання вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі.

Позовні вимоги вмотивовані
положеннями ст. ст. 11, 525, 526, 530, 993 ЦК
України, ст. 27 ЗУ "Про страхування", ст. 37
ЗУ "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Відповідач відзиву на позовну заяву не
надав, викладеного позивачем не
спростував, в судове засідання не
з'явився. Відповідачем у справі подано
до суду клопотання про відкладення
розгляду справи, яке мотивовано тим, що
представник відповідача перебуває у
відрядженні у місті Одеса.

Розглянувши подане клопотання про
відкладення розгляду справи, суд
прийшов до висновку, що воно не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

У пункті 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року N 18 зазначено, що
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що відповідач
як юридична особа не був позбавлений
права та можливості на направлення
іншого представника в судове
засідання. Крім того, відповідача було
завчасно повідомлено про розгляд
справи (21.07.14року), що свідчить про
достатність часу для підготовки
відповідачем відзиву щодо заявлених
вимог та можливість відрядити
уповноважену довіреністю особу до
Господарського суду міста Києва для
участі в судовому засіданні.

Враховуючи те, що не з'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, суд зазначає, що у
відповідності до п. 3.13. постанови
Пленуму Вищого Господарського суду
України № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено: неподання
або несвоєчасне подання стороною у
справі, іншим учасником судового
процесу доказів з неповажних причин,
спрямоване на затягування судового
процесу, має розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами. У разі
неподання учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК. У наведених
випадках відповідні докази не повинні
прийматися в подальшому й судом
апеляційної інстанції.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2013 між позивачем (далі по тексту -
позивач, страховик) та громадянином
України ОСОБА_3 (далі по тексту -
страхувальник) укладений договір
добровільного страхування наземних
транзитних засобів, які є предметом
застави № 202.13.2175765, предметом якого є
страхування майнових інтересів
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом - KIA/RIO, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно довідки №9284580 про
дорожньо-транспортну пригоду від ВДАІ
Харківського РВ ГУМВС України в
Харківській області від 16.10.2013, копія
якої наявна в матеріалах справи,
вбачається, що 16.10.2013 в 14 год. 00 хв. на
вул. Донська, 1, Пісочин, Харківський,
Харківська обл. відбулося зіткнення
автомобіля TOYOTA SPRINTER, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля
KIA/RIO, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, в
результаті якого автомобіль TOYOTA SPRINTER
отримав механічні пошкодження: передня
центральна і передня права частини, а
автомобіль KIA/RIO: центральна і передня
права частини.

16.10.2013 власник транспортного засобу -
KIA/RIO, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернулася до позивача з
заявою про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування за
пошкодження внаслідок цієї
дорожньо-транспортної пригоди
застрахованого транспортного засобу,
що відповідно до умов договору
добровільного страхування є страховим
випадком.

На підставі заяви страхувальника від
16.10.2013 та страхового акту № 3.13.3345-1 від
25.11.2013, позивачем виплачено страхове
відшкодування у розмірі 26 615, 37 грн.
страхувальнику, що підтверджується
наявною в матеріалах справи належним
чином засвідченою копією платіжного
доручення № 20189 від 26.11.2013.

Як вбачається з постанови Харківського
районного суду Харківської області від
12.11.2013 у справі № 635/10204/13-п провадження
№ 3/635/3072/2013 16.10.2013 в 14 год. 00 хв. водій
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки TOYOTA
SPRINTER, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, в селищі Пісочин Харківського
району Харківської області, змінивши
напрямок руху, не витримав безпечну
швидкість та допустив виїзд на
зустрічну смугу руху, внаслідок чого
допустив зіткнення з автомобілем KIA/RIO,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок чого автомобілі отримали
механічні ушкодження, чим порушив
вимоги п. п. 10.1., 12.1 Правил дорожнього
руху України.

ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КпАП України та
притягнуто до адміністративної
відповідальності, у вигляді накладення
штрафу в розмірі 340, 00 грн., постановою
Харківського районного суду
Харківської області від 12.11.2013 у справі
№ 635/10204/13-п провадження № 3/635/3072/2013.

Відповідно до звіту № 820 по визначенню
вартості відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу складеного 13.11.2013 суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_6 копія
якого наявна в матеріалах справи,
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу автомобіля KIA/RIO, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 на момент оцінки за
умови відновлення КТС на
спеціалізованому СТО ПРАТ
«Харків-Авто» складає 31 596, 78 грн.

Відповідач за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АС № 8336067, який
діяв на 16.10.2013, укладеного з ОСОБА_7,
застрахував цивільно-правову
відповідальність власника (ОСОБА_2.)
(страхувальника) та будь-якої особи
(водія), що перебуває за кермом
автомобіля на законних підставі,
автомобіля TOYOTA SPRINTER, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач до відповідача з заявою про
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 26 615, 37 грн. з доданням до неї
необхідних для її розгляду документів
у відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" звертався 28.02.2014, що
підтверджено матеріалами справи.

Заяву про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 26 615, 37 грн.,
відповідач отримав 10.03.2014., але у
добровільному порядку відповідач не
здійснив виплату страхового
відшкодування в порядку регресу,
доказів іншого матеріали справи не
містять.

У позовній заяві позивач просить суд
стягнути з відповідача 25 615, 37 грн.
відшкодування понесених витрат в
порядку регресу.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що
цивільно-правову відповідальність
власника (страхувальника)
автомобіля TOYOTA SPRINTER, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди застрахованому у позивача
автомобілю KIA/RIO, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 ,
застраховано відповідачем, що
підтверджується полісом АС № 8336067.

Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Вина ОСОБА_4, який керував автомобілем
TOYOTA SPRINTER, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, встановлена у судовому
порядку, підтверджується постановою
Харківського районного суду
Харківської області від 12.11.2013 у справі
№ 635/10204/13-п провадження № 3/635/3072/2013.
Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та обмежується
укладеним договором страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" передбачено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля KIA/RIO,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування
наземних транспортних засобів, які є
предметом застави № 202.13.2175765 від 22.05.2013,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року.

Пунктом 37.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи звіту № 820 по визначенню
вартості відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу складеного 13.11.2013 суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_6 копія
якого наявна в матеріалах справи,
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу автомобіля KIA/RIO, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 на момент оцінки за
умови відновлення КТС на
спеціалізованому СТО ПРАТ
«Харків-Авто» складає 31 596, 78 грн.

На підставі заяви страхувальника від
16.10.2013 та страхового акту
№ 3.13.3345-1 від 25.11.2013, позивачем
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 26615,37 грн. ОСОБА_3, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи належним чином засвідченою
копією платіжного доручення № 20189 від
26.11.2013.

За приписами ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 26 615,37 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо у зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).
Страховик має право здійснювати
виплати без проведення експертизи,
якщо за результатами проведеного ним
огляду пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна; у разі
невизнання майнових вимог заявника або
з підстав, визначених статтями 32 та/або
37 цього Закону, - прийняти вмотивоване
рішення про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до полісу АС № 8336067 ліміт
відповідальності за шкоду життю і
здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду заподіяну
майну складає 50 000, 00 грн., розмір
франшизи за полісом - 1000, 00 грн.

Враховуючи викладене, за встановлених
обставин, до виплати в порядку регресу
із страховика, яким застраховано
відповідальність винної особи
належить сума 25 615,37 грн. (26 615, 37 - 1000, 00 =
25 615, 37).

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів на виконання свого
обов'язку щодо сплати страхового
відшкодування в порядку регресу станом
на момент розгляду справи не надав,
викладеного у позовній заяві не
спростував.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору
покладається на відповідача,
відповідно до ст. 49 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст.ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, буд. 77; ;
в порядку визначеному Законом України
«Про виконавче провадження») на
користь Товариства з додатковою
відповідальністю "Експрес страхування"
(01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2;
) 25 615 (двадцять п'ять
тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 00 коп.
страхового відшкодування в порядку
регресу та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.08.2014.

Суддя
Г.П.
Бондаренко