ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.04.2014 р.
Справа№ 914/1514/13

Позивач: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України",

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Енергія-Нововяворівськ",

Третя особа: Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз",

про стягнення о заборгованості

за заявою: Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Енергія-Нововяворівськ"
про відстрочення виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 10.10.2013 року у справі №914/1514/14

Представники:

Позивача (Стягувач): Безпалюк О.Л. -
представник, довіреність в матеріалах
справи;

Відповідача (Боржник): не з'явився;

Третьої особи: не з'явився.

Суддя Фартушок Т.Б.

Секретар Полюхович Х.М.

Суть спору:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 10.10.2013р. у справі
№914/1514/13, залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013р., позов
задоволено частково та вирішено
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Енергія-Новояворівськ",
81053, Львівська область, Яворівський
район, м. Новояворівськ, вул. Богдана
Пасічника, 1 (, рахунок №
9 у філії ЛОУ ВАТ "Ощадбанк", код
банку: 325796) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 (, р/р № 4109 в ГОУ
"Промінвест банку України", МФО 300012)
4155,03грн. інфляційних втрат, 44968,12грн. - 3 %
річних 149555,34грн. пені, 20660,27грн. судового
збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.03.2014р. постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013р.
залишено без змін.

Товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Енергія-Нововяворівськ"
подано Заяву про розстрочення (без
зазначення на який термін - "на
максимальний строк") виконання Рішення
Господарського суду Львівської
області від 10.10.2013р. у справі №914/1514/13.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області по даній справі від
03.04.2014р. вирішення питання про
прийняття заяви до розгляду відкладено
до повернення справи до Господарського
суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області по даній справі від
09.04.2014р. призначено розгляд заяви в
судовому засіданні на 16год. 00хв. 15.04.2014р.

Представнику Позивача по явці
оголошено права і обов'язки, визначені
ст.ст. 20, 22, 28, 38 Господарського
процесуального кодексу України. Крім
того, в ухвалах Господарського суду
Львівської області по даній справі, які
скеровані Сторонам (підтвердженням
чого є дані реєстрів вихідної
кореспонденції Господарського суду
Львівської області, наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень, та
письмові повідомлення про відкладення
розгляду справи) зазначено, що права та
обов'язки сторін визначені ст.ст. 20, 22, 28,
38 Господарського процесуального
кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача (Стягувача) в
судове засідання з'явився, проти
заявленої вимоги Боржника заперечив,
надав пояснення по суті заяви.

Представник Заявника (Відповідача,
Боржника) в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання.

Представник Третьої особи в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання.

Вимога Товариства про відстрочення
виконання Рішення суду обґрунтована
наступним:

- заборгованість лише населення за
спожиту теплову енергію та надані
послуги становить 3953670,27грн. і
підтверджується довідкою про обороти
рахунку 369 за лютий 2014р. (населення);

- основною причиною несвоєчасних
розрахунків за спожитий природній газ
є також наявність різниці у тарифах на
теплову енергію та її несвоєчасне
відшкодування із боку держави;

- важке фінансове становище, що
визнано на рівні держави. В доведення
чого вказано Рішення №6 Державної
служби України з питань регуляторної
політики та розвитку підприємництва
від 29.12.2012р.;

- відстрочення виконання рішення
суду не завдасть значних збитків
Стягувачеві.

Розглянувши заяву судом встановлено
наступне.

Відповідно до 121 ГПК України
господарський суд має право надати
відстрочку або розстрочку виконання
рішення у виняткових випадках та при
наявності обставини, що ускладнює
виконання рішення або робить його
неможливим.

Суд вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення суду від 10.10.2013р. у
справі №914/1514/13, повинен враховувати
наступне: матеріальні інтереси сторін;
їх фінансовий стан; ступінь вини
відповідача у вирішенні спору; вказати
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим для виконання у
встановлений строк; наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини надання
відстрочки виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 10.10.2013р. у справі №914/1514/13 (п.2
Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 12.09.96 N02-5/333 "Про деякі
питання практики застосування статті
121 Господарського процесуального
кодексу України").

При цьому суд також зазначає, що
відповідно до п.7.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" № 9 від 17.01.2012 року, на яку
посилається і сам Боржник, підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення; проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Згідно зі статтею 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

1. Щодо заявленого Заявником
доводу, що - заборгованість лише
населення за спожиту теплову енергію
та надані послуги становить 3953670,27грн. і
підтверджується довідкою про обороти
рахунку 369 за лютий 2014р. (населення) суд
зазначає наступне.

Боржником не доведено жодними доказами
(в порушення вимог ст.ст.33-36 ГПК України)
наявності заборгованості перед ним
споживачами.

Подана ним довідка про обороти рахунку
369 за лютий 2014р. (споживачі) не є
документом, письмовим доказом та
доказом взагалі, оскільки ніким не
підписана, не завірена та не скріплена
відбитком печатки.

Згідно до ст.36 ГПК України письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.
Відповідно до положень Національного
стандарту України Уніфікованої
системи організаційно-розпорядчої
документації „Вимоги до оформлювання
документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 04.04.2003р. №55, відмітка про
засвідчення копії документа
складається зі слів „Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії, засвідчуватись
повинна кожна сторінка документа з
відтиском печатки підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи. Відтак, незасвідчені копії
документів згідно до ст.36 ГПК України
не вважаються належними доказами у
справі.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає,
що доводи Заявника про наявну
заборгованість споживачів перед ним
Заявником не доведено в установленому
законом порядку.

2. Щодо доводів Заявника - основною
причиною несвоєчасних розрахунків за
спожитий природній газ є також
наявність різниці у тарифах на теплову
енергію та її несвоєчасне
відшкодування із боку держави; важке
фінансове становище Боржника, що
визнано на рівні держави. В доведення
чого вказано Рішення №6 Державної
служби України з питань регуляторної
політики та розвитку підприємництва
від 29.12.2012р. - суд зазначає наступне.

Наведені доводи також не
підтверджені жодними доказами (в
порушення вимог ст.ст.33-36 ГПК України).
Так, Боржником не надано звіту про
результати фінансової діяльності,
інших первинних та звітних документів,
які б підтверджували фінансовий стан
Боржника.

Щодо Рішення №6 Державної служби
України з питань регуляторної політики
та розвитку підприємництва від 29.12.2012р.
суд зазначає, що Боржником не
обґрунтовано та не доведено жодними
доказами, що обставини, зазначені в
Рішенні №6, мають місце у Боржника, в
тому числі наявність та розмір збитків
тощо.

Посилання боржника на важкий
фінансовий стан не є винятковою
обставиною в розумінні ст. 121 ГПК
України, за наявності якої можливе
надання розстрочки виконання рішення.

Стаття 42 Господарського кодексу
України визначає як самостійну,
ініціативну, систематичну, на власний
ризик господарську діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку. При
цьому здійснення підприємницької
діяльності на власний ризик означає
покладення на підприємця тягаря
несприятливих наслідків такої
діяльності. Тому, враховуючи зазначену
норму, надання розстрочки на підставі
тяжкого фінансового стану боржника не
може вважатися підставою для
застосування положень п. 6 ст. 83 ГПК
України, адже, враховуючи положення ч. 1
ст. 625 ЦК України, боржник у випадку
порушення грошового зобов'язання не
може посилатися на неможливість його
виконання.

Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання, згідно з
ст.174 ГК України, є господарський
договір.

Спірний договір є двостороннім
правочином, за змістом якого Стягувач
взяв на себе обов'язок поставити
природний газ Боржнику, а останній, в
свою чергу, взяв на себе обов'язок
прийняти та оплатити отриманий
природний газ на умовах та в строки
встановлені договором. Даний правочин
не розповсюджується на бюджетні
відносини, а вчасність надходження
коштів Боржнику для погашення йому
різниці в тарифах не впливає на порядок
та строки проведення розрахунків,
оскільки дана обставина не обумовлена
умовами Договору.

Підставою для проведення розрахунків
між сторонами за спожитий природний
газ є спірний договір, а тому, виходячи
з положень статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Таким чином, ні нормами чинного
законодавства ні Договором не
передбачено звільнення від
відповідальності у зв'язку з
невиконанням державою взятих на себе
зобов'язань по відшкодуванню різниці в
тарифах на теплову енергію, яка виникла
у зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувалися або погоджувалися
відповідними органами державної влади
чи органами місцевого самоврядування.

3. Щодо доводів Заявника (Боржника)
- відстрочення виконання рішення суду
не завдасть значних збитків
Стягувачеві - суд зазначає наступне.

Наведені доводи також не
підтверджені жодними доказами (в
порушення вимог ст.ст.33-36 ГПК України).

Крім "винятковості випадків" (ст. 121 ГПК
України), пунктом 2 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 12.09.96
N02-5/333 "Про деякі питання практики
застосування статті 121 Господарського
процесуального кодексу України"
(надалі - Роз'яснення), вказано, що "..
.вирішуючи питання про ... розстрочку
виконання рішення... господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи".

Отже, необхідною умовою задоволення
заяви про надання розстрочки виконання
рішення суду є з'ясування факту
дотримання балансу інтересів сторін.
Господарські суди повинні
досліджувати та оцінювати як доводи
позивача так і заперечення
відповідача, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, а також дотримуватися розумно
встановленого строку розстрочки.

При цьому, суд повинен врахувати
можливі негативні наслідки для
боржника при виконанні рішення у
встановлений строк, але перш за все
повинен врахувати такі ж наслідки і для
стягувача при затримці виконання
рішення.

Беручи до уваги наведене Стягувач
просить суд, звернути увагу на
виняткові обставини, які склалися в
нього внаслідок несвоєчасної оплати
боржниками заборгованості за спожитий
природний газ, а саме через несплату
коштів боржниками, в тому числі ТзОВ
НВП "Енергія-Новояворівськ",
погіршується стан розрахунків Держави
за придбаний газ перед іноземними
постачальниками. Несплата боргів перед
іноземними постачальниками газу може
потягнути за собою взагалі зупинення
постачання природного газу на
територію України, що майже і сталося
01.01.2006 року та відбулося 01.01.2009 року.
Надання відстрочки об'єктивно може
погіршити складний фінансовий стан
Стягувача.

При цьому суд бере до уваги, що Стягувач
є державним підприємством, і
невиконання рішення суду у встановлені
законом строки може вплинути на права
та інтереси Держави.

4. Боржник є підприємством, яке
надає послуги з теплопостачання та
інше, всім категоріям споживачів та
володіє обіговими коштами та активами,
на які може бути накладене стягнення.
Таким чином, обставини, які ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, Боржником не доведені.

5. Боржником не надано доказів про
реальні заходи, які протягом певного
часу дозволять йому виконувати
погашення заборгованості за
вищезазначеним судовим рішенням.

Сам факт зазначеного Боржником
прохання відстрочити виконання
рішення суду «на максимальний строк» є
також підтвердження того, що Боржник не
наводить та не доводить жодної
обставини, які б свідчили про його
реальне бажання та можливість виконати
рішення суду з відстрочкою.

6. Постанови ВГСУ, свідчать про
наявність судової практики, яка
унеможливлює застосування відстрочки
виконання рішення Боржником, а саме:

- Постановою ВГСУ від 17.07.12 у справі №
21/150-10 встановлено наступне - "судами
першої та апеляційної інстанцій не
враховано, що відповідно до ст.ст. 42, 44
Господарського кодексу України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку, а
підприємницька діяльність
здійснюється на основі комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику.

- Постановою ВГСУ від 05.06.12 у справі №
2-5/3581-2009 встановлено наступне - "...в
основу судового рішення про надання
відстрочки або розстрочки виконання
рішення суду має бути покладений
обґрунтований висновок про наявність
обставин, що ускладнюють або роблять
неможливим його виконання. З цією
метою, під час вирішення питання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення суди повинні врахувати
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи. При цьому, господарський суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але
перш за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення.

Крім того, колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначала,
що з аналізу процесуальних норм, які
регулюють питання можливості надання
відстрочки та розстрочки виконання
рішення суду випливає, що законодавець
у будь-якому випадку пов'язує
відстрочку виконання судового рішення
в судовому порядку з об'єктивними,
непереборними, тобто виключними
обставинами, що ускладнюють вчасне
виконання судового рішення.

В той же час наведені Заявником
підстави для відстрочки виконання
судового рішення не є тими виключними
обставинами, які б давали підстави для
відстрочки виконання судового рішення.

- Постановою ВГСУ від 25.04.12 у справі № 2/97
встановлено наступне - "судами першої
та апеляційної інстанцій зазначено про
наявність скрутного фінансового стану
боржника, що ускладнює виконання
рішення господарського суду…, а також
наявність заборгованості по іншим
судовим спорам, що унеможливлює
одночасне погашення боргу перед
стягувачами.

Однак, надаючи відстрочку, суди не
врахували матеріальні інтереси
стягувача, оскільки він також здійснює
підприємницьку діяльність ....

Судова колегія зазначила, що наведені
відповідачем обставини не засвідчують
неможливості або ускладнення
виконання рішення місцевого
господарського суду в даній справі і не
є винятковими в розумінні статті 121 ГПК
України. Ці обставини лише вказують на
те, що виконання судового рішення зі
справи негативно впливає на фінансовий
стан Відповідача".

- Постановою ВГСУ від 23.02.11 № 7/70
встановлено наступне - "посилання
скаржника на незадовільний фінансовий
стан підприємства не може вважатися
обставиною, що може слугувати
підставою до відстрочення виконання
рішення".

Суд зазначає, що Заявником не доведено
наявність обставин передбачених ст. 121
ГПК України, їх винятковість. Доказів
здійснення заходів, які дозволять йому
провести погашення заборгованості за
вище зазначеним судовим рішенням суду
не надав.

Суд додатково зазначає, що Боржником
(Заявником) не надано жодних доказів в
обгрунтування доводів, зазначених у
заяві про відстрочення виконання
рішення суду.

Враховуючи наведене вище, в тому числі
те, що Заявником не доведено жодними
доказами (в порушення вимог ст.ст.33-36
ГПК України) обставин, якими він
обґрунтовує необхідність відстрочення
виконання рішення суду; беручи до уваги
ступінь вини Боржника, матеріальні
інтереси Позивача, Держави; враховуючи
необґрунтованість та недоведеність
Заявником можливості виконання
рішення суду у майбутньому (з наданням
відстрочки); беручи до уваги також не
зазначення Заявником строку, на який
він просить відстрочити виконання
рішення суду, а відтак, і незазначення
останнім доводів щодо можливості
виконання рішення суду у добровільному
порядку з відстрочкою виконання, суд
приходить до висновку, що Заявником
(Боржником) не обґрунтовано та не
доведено: винятковості випадку;
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим
(ст.121 ГПК України); фінансового стану
Боржника.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає про відсутність правових
підстав, передбачених ст.121 ГПК України,
для відстрочення виконання рішення
суду, а відтак, в заяві слід відмовити
за необґрунтованістю та недоведеністю.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
нормами ст.ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
"Енергія-Нововяворівськ" про
відстрочення виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 10.10.2013 року у справі №914/1514/14
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Енергія-Новояворівськ",
81053, Львівська область, Яворівський
район, м. Новояворівськ, вул. Богдана
Пасічника, 1 (, рахунок №
9 у філії ЛОУ ВАТ "Ощадбанк", код
банку: 325796) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 (, р/р № 4109 в ГОУ
"Промінвест банку України", МФО 300012)
4155,03грн. інфляційних втрат, 44968,12грн. - 3 %
річних, 149555,34грн. пені, 20660,27грн.
судового збору - відмовити.

Суддя
Фартушок Т.Б.