Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/15506/14 19.08.14 р.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпродзержинський
експертний

центр технічної діагностики"

до: 1) Українського державного
підприємства "Укрхімтрансаміак"

2) Державного підприємства
"Український державний
науково-дослідний і

проектний інститут азотної
промисловості і продуктів органічного
синтезу"

про визнання правочину недійсним

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Шкіль А.О. - керівник;

від відповідача-1: Поповіченко О.М.
за довіреністю № 90/1 від 11.08.2014 р.;

від відповідача-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дніпродзержинський
експертний центр технічної
діагностики" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до: 1) Українського
державного підприємства
"Укрхімтрансаміак", 2) Державного
підприємства "Український державний
науково-дослідний і проектний інститут
азотної промисловості і продуктів
органічного синтезу" про визнання
правочину недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірний договір укладено без
проведення процедур закупівлі,
визначених Законом України «Про
здійснення державних закупівель».

Ухвалою від 31.07.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 19.08.2014 р.

У судовому засіданні 19.08.2014 р.
представник відповідача-1 подав відзив
на позовну заяву, у якому заперечує
проти задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що відповідач-1 хоч і
відноситься до підприємств державного
сектору економіки, але відповідно до
положень Статуту отримує прибуток за
рахунок господарської діяльності та
вільний у виборі контрагентів; крім
того, прийняті зміни у чинне
законодавство України, яке регулює
питання проведення державних
закупівель звільнило відповідача-1 від
проведення процедури, визначеної у
Законі України «Про здійснення
державних закупівель» при укладенні
господарських договорів. Також на
підтвердження правомірності своїх дій
та відповідності вимогам
законодавства оскаржуваного правочину
просить долучити до матеріалів справи
Висновок науково-правової експертизи
щодо окремих вимог чинного
законодавства у сфері державних
закупівель проведеної Радою
науково-практичних експертиз при
Інституті держави і права ім. В.М.
Корецького НАН України.

Крім того, у судовому засіданні
представник відповідача-1 подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи відзиву на позовну заяву від
відповідача-2, у якій останній просить у
задоволенні позову відмовити повністю,
а розгляд даної справи здійснювати без
участі представника; та копію
оспорюваного Договору.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі.

Представник відповідача-1 проти
задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 19.08.2014 р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

На сайті УДП «Укрхімтрансаміак»
(відповідач-1) було розміщено
оголошення про проведення закупівлі
послуг із виконання відповідачу-1 робіт
з «експертного обстеження (технічного
діагностування) металу труби лінійної
частини магістрального аміакопроводу
«Тольятті-Одеса» Миколаївського
управління магістрального
аміакопроводу під час проведення
ремонту ізоляційного покриття
загальною протяжністю 11,4 км».

Позивачем з метою прийняття участі у
вказаному конкурсі було направлено на
електронну адресу відповідача-1 запит
№ 23/05-1 від « 23» травня 2014 року про
надання інформації щодо розміщення
оголошення на веб-порталі
Уповноваженого органу (Інформаційний
Бюлетень «Вісник державних
закупівель») та Документації
конкурсних торгів, відповідно до вимог
ст. 10 Закону України «Про здійснення
державних закупівель» від 10.04.2014 №1197-VII
(далі - Закон 1197-VII).

У відповідь на вказаний запит
відповідач-1 повідомив позивача про те,
що оголошення про проведення закупівлі
і документація конкурсних торгів на
веб-порталі «ІБ «Вісник державних
закупівель» не розміщувались.

Зважаючи на отриману відповідь,
позивач повторно підготував і надіслав
на електронну адресу відповідача-1
комерційну пропозицію № 30/05-1 від « 30»
травня 2014 р., у якій, окрім комерційної
пропозиції, просив також повідомити
про результати проведення конкурсу, як
цього вимагає Закон №1197-VII.

З отриманої відповіді відповідача-1 від
« 01» липня 2014 стало відомо, що 29 травня
2014 р. з метою виконання послуг з
експертного обстеження (технічного
діагностування) металу труби лінійної
частини магістрального аміакопроводу
«Тольятті-Одеса» Миколаївського УМА
під час проведення ремонту
ізоляційного покриття загальною
протяжністю 11,4 км, ним було укладено
відповідний договір з Державним
підприємством «Український державний
науково-дослідний і проектний інститут
азотної промисловості і продуктів
органічного синтезу», у зв'язку з чим
відпала необхідність у розгляді
пропозицій позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 Цивільного кодексу
України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, що вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх та непрацездатних дітей;

Отже, вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною необхідно встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону; правоздатність сторін за
угодою; у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору;

Закон України «Про здійснення
державних закупівель» від 10.04.2014 р.
№1197-VII (далі - Закон №1197) встановлює
правові та економічні засади
здійснення закупівель товарів, робіт і
послуг для забезпечення потреб держави
та територіальної громади з метою
створення конкурентного середовища у
сфері державних закупівель,
запобігання проявам корупції у цій
сфері, розвиток добросовісної
конкуренції.

Цей Закон застосовується до всіх
замовників та закупівель товарів,
робіт і послуг, за умови, що вартість
предмета закупівлі (без урахування
податку на додану вартість), товару
(товарів), послуги (послуг) дорівнює або
перевищує 100 тисяч гривень, а робіт - 1
мільйон гривень.

Згідно з п. 9) ст. 1 Закону України від
10.04.2014 №1197-VII, замовники - органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, а також юридичні особи
(підприємства, установи, організації)
та їх об'єднання, які забезпечують
потреби держави або територіальної
громади, якщо така діяльність не
здійснюється на промисловій чи
комерційній основі за наявності однієї
з таких ознак:

юридична особа є одержувачем бюджетних
коштів та уповноважена розпорядником
бюджетних коштів на здійснення
заходів, передбачених бюджетною
програмою, в межах такого фінансування;

органи державної влади чи органи
місцевого самоврядування або інші
замовники володіють більшістю голосів
у вищому органі управління юридичної
особи;

у статутному капіталі юридичної особи
державна або комунальна частка акцій
(часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

До замовників також належать
замовники, визначені в пункті 1 частини
першої статті 1 Закону України "Про
особливості здійснення закупівель в
окремих сферах господарської
діяльності".

На думку позивача, оскільки
відповідач-1 являється держаним
підприємством, майно та грошові кошти
якого належать державі, розпорядження
такими коштами повинно здійснюватись
із суворим дотриманням вимог Закону
України «Про здійснення державних
закупівель.

Також, позивач зазначає про те, що
відповідач-1 є замовником в розумінні
пункту 1 частини першої статті 1 Закону
України "Про особливості здійснення
закупівель в окремих сферах
господарської діяльності". Згідно
вказаного пункту замовниками є:
юридичні особи, які провадять
діяльність у будь-якій із сфер,
визначених статтею 2 цього Закону;
суб'єкти господарювання, які провадять
діяльність у будь-якій із сфер,
визначених статтею 2 цього Закону, та
відповідають хоча б одній з таких
ознак: органам державної влади, органам
влади Автономної Республіки Крим,
органам місцевого самоврядування
належить частка у статутному капіталі
суб'єкта господарювання у розмірі
більш ніж 50 відсотків або такі органи
володіють більшістю голосів у вищому
органі суб'єкта господарювання чи
правом призначати більше половини
складу виконавчого органу чи
наглядової ради суб'єкта
господарювання; наявність спеціальних
або ексклюзивних прав.

При цьому, відповідач-1 має спеціальні
або ексклюзивні права на
транспортування аміаку рідкого
магістральним аміакопроводом, який є
державною власністю і переданий
відповідачу-1 Державою на правах
господарського відання. Інших
підприємств, які мають права на
використання аміакопроводу не існує.

Таким чином, позивач стверджує, що
відповідач11 до вчинення оспорюваного
правочину повинен був провести
процедуру закупівлі, встановлену
Законом України «Про здійснення
державних закупівель», з урахуванням
вимог Закону України «Про особливості
здійснення державних закупівель в
окремих сферах господарської
діяльності».

Дослідивши наявні у справі матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши обставини
справи та оцінивши наявні в матеріалах
справи докази, керуючись вимогами
чинного законодавства, суд дійшов
висновку про необґрунтованість вимог
позивача, виходячи з наступного.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509
Цивільного кодексу України, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією із
підстав виникнення зобов'язань та
являється обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до положень Статуту
Українського державного підприємства
«Укрхімтрансаміак», останнє є
державним підприємством, яке
засноване з метою отримання прибутку
за рахунок виробничої, підприємницької
діяльності, експортно-імпортних
операцій, здійснення послуг щодо
транзиту аміаку через територію
України трубопровідним транспортом,
оптової торгівлі чи посередництві в
торгівлі хімічною продукцією, паливом
тощо та з метою створення єдиного
цілісного промислового комплексу
магістрального аміакопроводу для
забезпечення ефективного
функціонування системи
транспортування аміаку, підвищення
керованості структурними
підрозділами, що належать до його
сфери.

10 квітня 2014 р. було прийнято нову
редакцію Закону України «Про
здійснення державних закупівель»
№1197-VII, відповідно до якого були
внесені зміни до Закону України «Про
особливості здійснення закупівель в
окремих сферах господарської
діяльності», а саме, в абзаці 1 ч. 1 ст. 2
слова і цифру «у сферах, визначених
статтею 5 Закону України «Про природні
монополії», та/або» виключено.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про
природні монополії» визначено, що цим
Законом регулюється діяльність
суб'єктів природних монополій, зокрема,
у сфері транспортування інших речовин
трубопровідним транспортом.

Оскільки відповідач-1 здійснює
діяльність, визначену статтею 5 Закону
України «Про природні монополії»,
процедури закупівлі до прийняття
Закону №1197 повинні проводитись
підприємством з урахуванням положень
Закону України «Про особливості
здійснення закупівель в окремих сферах
господарської діяльності». Згідно з
цим Законом УДП «Укрхімтрансаміак»
виступало замовником при здійсненні
закупівель за рахунок власних коштів
за умови, що вартість предмета
закупівлі товару (товарів), послуги
(послуг) дорівнювала або перевищувала 5
мільйонів гривень, а робіт - 10 мільйонів
гривень.

Разом з тим, ч. 1 ст. 13 Господарського
кодексу України визначено, що державне
замовлення є засобом державного
регулювання економіки шляхом
формування на договірній (контрактній)
основі складу та обсягів продукції
(робіт, послуг), необхідної для
пріоритетних державних потреб,
розміщення державних контрактів на
поставку (закупівлю) цієї продукції
(виконання робіт, надання послуг) серед
суб'єктів господарювання, незалежно
від їх форми власності. Придбання
продукції для пріоритетних державних
потреб за рахунок державних коштів
здійснюється відповідно до вимог
Закону України «Про здійснення
державних закупівель».

Пунктом 9 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про
здійснення державних закупівель» від 10
квітня 2014 року №1197-VII встановлено, що
замовниками є органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, а
також юридичні особи (підприємства,
установи, організації) та їх об'єднання,
які забезпечують потреби держави або
територіальної громади, якщо така
діяльність не здійснюється на
промисловій чи комерційній основі за
наявності однієї з таких ознак:

юридична особа є одержувачем бюджетних
коштів та уповноважена розпорядником
бюджетних коштів на здійснення
заходів, передбачених бюджетною
програмою, в межах такого фінансування;

органи державної влади чи органи
місцевого самоврядування або інші
замовники володіють більшістю голосів
у вищому органі управління юридичної
особи;

у статутному капіталі юридичної особи
державна або комунальна частка акцій
(часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

До замовників також належать
замовники, визначені в пункті 1 частини
першої статті 1 Закону України «Про
особливості здійснення закупівель в
окремих сферах господарської
діяльності».

За приписами ч. 8 ст. 73 Господарського
кодексу України, державні унітарні
підприємства діють як державні
комерційні підприємства або казенні
підприємства. Частиною 1 ст. 74 цього ж
Кодексу визначено, що державне
комерційне підприємство є суб'єктом
підприємницької діяльності, діє на
основі статуту або модельного статуту
і несе відповідальність за наслідки
своєї діяльності усім належним йому на
праві господарського відання майном
згідно з цим Кодексом та іншими
законами, прийнятими відповідно до
цього Кодексу.

З аналізу положень Господарського
кодексу України, зокрема, норм ст. 42
Кодексу, підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку; при
цьому, відповідно до ст. 74 Кодексу
відповідач-1 має всі ознаки державного
комерційного підприємства, а отже,
здійснює діяльність на комерційній
основі.

Споживачами послуг з транспортування
чи транзиту є суб'єкти приватного
сектору економіки, тому УДП
«Укрхімтрансаміак» не забезпечує
потреби держави або територіальної
громади у даному виді послуг.

З огляду на проведений аналіз
законодавства, суд дійшов висновку про
те, що УДП «Укрхімтрансаміак» не
являється замовником у розумінні
Закону України «Про здійснення
державних закупівель» від 10 квітня 2014
року №1197-VII; на нього не поширюються
вимоги вказаного Закону та, відповідно,
дія вказаного Закону не
розповсюджується на порядок укладання
відповідачем-1 господарських
договорів.

Також, суд вважає безпідставними
доводи позивача про те що, відповідач-1
являється замовником у розумінні п. 1 ч.
1 ст. 1 Закону України "Про особливості
здійснення закупівель в окремих сферах
господарської діяльності", оскільки
останній має ексклюзивне право на
транспортування аміаку магістральним
аміакопроводом, виходячи з наступного.

Законом України «Про здійснення
державних закупівель» від 10 квітня 2014
р. №1197-VII внесено зміни до Закону
України «Про особливості здійснення
державних закупівель в окремих сферах
господарської діяльності», а саме,
змінено визначення «замовника». Згідно
з внесеними до Закону змін, замовниками
є:

юридичні особи, які провадять
діяльність у будь-якій із сфер,
визначених статтею 2 цього Закону;

суб'єкти господарювання, які провадять
діяльність у будь-якій із сфер,
визначених статтею 2 цього Закону, та
відповідають хоча б одній з таких
ознак:

органам державної влади, органам влади
Автономної Республіки Крим, органам
місцевого самоврядування належить
частка у статутному капіталі суб'єкта
господарювання у розмірі більш ніж 50
відсотків або такі органи володіють
більшістю голосів у вищому органі
суб'єкта господарювання чи правом
призначати більше половини складу
виконавчого органу чи наглядової ради
суб'єкта господарювання;

наявність спеціальних або
ексклюзивних прав.

Разом з тим, п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про особливості здійснення державних
закупівель в окремих сферах
господарської діяльності» визначено,
що спеціальні або ексклюзивні права -
права, надані в межах повноважень
органом державної влади або органом
місцевого самоврядування на підставі
будь-якого нормативно-правового акта
та/або акта індивідуальної дії, які
обмежують провадження діяльності у
сферах, визначених цим Законом, однією
чи кількома особами, що істотно впливає
на здатність інших осіб провадити
діяльність у зазначених сферах.
Особливості віднесення зазначених
актів до таких, що передбачають
наявність спеціальних або
ексклюзивних прав, установлюються
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець чітко вказує,
що підставою набуття спеціального або
ексклюзивного права є обов'язкова
наявність нормативно-правового акта,
виданого відповідним державним
органом, який би закріплював, в даному
випадку за відповідачем-1, таке право.

Також, судом взято до уваги факт того,
що відповідно до положень п. 4.2. Статуту
УДП «Укрхімтрансаміак», майно
підприємства є державною власністю і
закріплюється на праві господарського
відання.

Право господарського відання є речовим
правом суб'єкта підприємництва, який
володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом), з обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених Господарським кодексом
України та іншими законами (ст.136 ГК
України).

Отже, закріплений в Статуті УДП
«Укрхімтрансаміак» правовий режим
переданого майна (в даному випадку -
магістрального аміакопровіду), яким на
праві господарського відання
користується останній, не можна
розцінювати як надання йому
спеціального чи ексклюзивного права, в
розумінні Закону України «Про
особливості здійснення державних
закупівель в окремих сферах
господарської діяльності», оскільки
наявні обмеження щодо використання
такого майна з боку органу управління
відповідача-1 діють не як привілеї, а
скоріше виступають у якості обтяжень. У
зв'язку з цим, суд дійшов висновку про
те, що поняття «право господарського
відання» та «спеціальне чи ексклюзивне
право» не являються тотожними і не
можуть розцінюватися як однорідні.

Крім того, суд вважає необхідним
значити, що за своєю правовою природою,
статут відповідача-1 - це
організаційний документ, яким
оформляється утворення підприємства,
визначаються його структура, функції,
правовий статус, взаємовідносини з
іншими підприємствами тощо; у зв'язку з
чим являються хибними доводи позивача
стосовно прирівнювання Статуту до
нормативно-правового акта, яким за УДП
«Укрхімтрансаміак» закріплюється
спеціальне чи ексклюзивне право на
використання магістрального
аміакопроводу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з дати набрання чинності Законом
України «Про здійснення державних
закупівель» від 10 квітня 2014 року №1197-VII,
на здійснення закупівель УДП
«Укрхімтрансаміак» не поширюються
вимоги Закону України «Про здійснення
державних закупівель» від 10 квітня 2014
року №1197-VII та Закону України «Про
особливості здійснення державних
закупівель в окремих сферах
господарської діяльності», а тому УДП
«Укрхімтрансаміак» не має проводити
процедури закупівлі, визначені
вищевказаними Законами.

За правилами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги недоведеними,
необґрунтованими та спростованими
належним чином і у встановленому
законом відповідачем, а відтак такими,
що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпродзержинський експертний центр
технічної діагностики" до: 1)
Українського державного підприємства
"Укрхімтрансаміак", 2) Державного
підприємства "Український державний
науково-дослідний і проектний інститут
азотної промисловості і продуктів
органічного синтезу" про визнання
правочину недійсним відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 21.08.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна