КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р. Справа№ 5011-55/13221-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Башук Т.В. -
представник

від 3-ї особи 1: не з'явився

від 3-ї особи 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засідання апеляційну скаргу:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 по справі № 5011-55/13221-2012
(повний текст підписано 08.02.2014)
(головуючий суддя: Васильченко Т.В.,
судді: Марченко О.В., Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг»

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1. Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу - ОСОБА_4

2. Відділ державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві

про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг»
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню, вчиненого
14.05.2012 приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 661 про
повернення позивачем крана баштового
Linden-Comansa Crane 10LC140 (40,6 m), 2008 року випуску,
серійний номер 15569 на користь ТОВ «Укіо
Банк Лізинг».

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 у справі № 5011-55/13221-2012
позов задоволено повністю. Визнано
таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис, вчинений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за №661 про
повернення Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР» крана баштового Linden-Comansa Crane
10LC140 (40,6 m), 2008 року випуску, серійний
номер 15569. (Технічна характеристика:
висота під гаком - 40,6 м; довжина стріли -
60,0м; вантажнопідйомність на кінці
стріли - 2000 кг; максимальна
вантажопідйомність - 8000 кг, вартістю 1 697
585,05 грн. (один мільйон шістсот
дев'яносто сім тисяч п'ятсот вісімдесят
п'ять грн. 05 коп.), в т.ч. ПДВ, у комплекті:
контр-стріла в зборі з вантажами,
анкерний пристрій, башта крану в зборі,
стріла в зборі, електронні датчики,
механізм повороту, візок з механізмом
переміщення, механізм підйому,
попереджувальна світлова
сигналізація, координатний захист,
кабіна в зборі, реєстратор параметрів,
інструкція по експлуатації, паспорт
крану) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укіо Банк
Лізинг».

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР» 1073,00 грн. витрат по оплаті
судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Укіо Банк
Лізинг» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 03.02.2014 у справі №
5011-55/13221-2012, та прийняти нове рішення
яким у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР» відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим що
зазначене рішення винесено з
порушенням норм чинного законодавства
та підлягає скасуванню у зв'язку з не
правильним застосуванням норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинами справи.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014 для
розгляду справи № 5011-55/13221-2012 визначено
колегію суддів у складі головуючого
судді: Тарасенко К.В., суддів: Гончарова
С.А., Шаптали Є.Ю.

Представники позивача, третьої особи-1
та третьої особи-2 у судове засідання не
з'явились про причини неявки суд не
повідомили, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Представник відповідача у
судове засідання з'явився.

Заслухавши думку представника
відповідача дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представників
позивача та представників третьої
особи-1, третьої особи-2.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР» 08.02.2008 було укладено
договір фінансового лізингу № КL 080108
(надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору
лізингодавець, відповідно до заявки
лізингоодержувача, набуває (купує) у
продавця майно, вказане
лізингоодержувачем, і надає
лізингоодержувачу право на час строку
лізингу володіти і користуватися ним в
порядку цього договору та на умовах
фінансового лізингу, а
лізингоодержувач зобов'язується
оплачувати лізингові платежі,
встановлені в графіку платежів. Після
завершення строку лізингу, при
виконанні лізингоодержувачем всіх
умов цього договору, майно передається
у власність лізингоодержувачу.

У пункті «а» розділу «Спеціальні умови
фінансування» сторонами узгоджено, що
предметом Договору фінансового
лізингу є кран баштовий Linden-Comansa Crane 10LC140
(40,6m), 2008 р.в., новий. Технічна
характеристика: висота під гаком - 40,6 м;
довжина стріли - 60,0м;
вантажнопідйомність на кінці стріли -
2000 кг; максимальна вантажопідйомність -
8000 кг, вартістю 2255850,28 грн., в т.ч. ПДВ, у
комплекті: контр-стріла в зборі з
вантажами, анкерний пристрій, башта
крану в зборі, стріла в зборі,
електронні датчики, механізм повороту,
візок з механізмом переміщення,
механізм підйому, попереджувальна
світлова сигналізація, координатний
захист, кабіна в зборі, реєстратор
параметрів, інструкція по
експлуатації. 20.03.2008 між сторонами був
підписаний акт прийому-передачі
предмету лізингу.

Згідно до п.3.1 Договору всі платежі, що
виплачуються лізингодавцю на підставі
цього договору, лізингоодержувач
виконує в строки і на умовах, вказаних в
«Спеціальних умовах фінансування» і
уточненому графіку платежів.

За змістом п.10.4 Договору, якщо
лізингоодержувач порушує умови
договору або відмовляється усунути
порушення умов договору, лізингодавець
має право провести повернення майна
та/або стягнення заборгованості у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Пунктом п.11.5 Договору сторони погодили,
що договір може бути розірваний в
односторонньому порядку, не
звертаючись до суду, лізингодавцем,
якщо лізингоодержувач істотно порушив
цей договір або істотно порушує інший
(інші) укладений (укладені) між
сторонами договір (договори)
фінансового лізингу незалежно від
належного або не належного виконання
цього договору. Розірвання договору
відбувається шляхом направлення
лізингоодержувачу повідомлення про
розірвання договору за 10 календарних
днів до дати розірвання. При цьому,
істотним порушенням вважається,
зокрема, ситуація, коли
лізингоодержувач більше одного місяця
прострочив оплату хоча б одного
лізингового платежу або більш ніж на
один місяць запізнюється з оплатою
неустойки і/або штрафу, встановленого
цим договором.

У відповідності до п. 11.6 Договору коли
лізингоодержувач істотно порушує
даний договір, то лізингодавець має
право вимагати, щоб лізингоодержувач
через певний час, але не пізніше
п'ятнадцяти робочих днів, усунув
вчинене порушення, якщо це можливо за
даних обставин. Лише у випадку, якщо
лізингоодержувач не усунув порушення у
вказаний строк, то лізингодавець має
право вимагати, від лізингоодержувача
заплатити за предмет лізингу
лізингодавцю всі лізингові платежі і
неустойку (пеню та штрафи), які
залишилися, до кінця строку лізингу та
після повної і належної оплати
лізингоодержувача передати йому у
власність предмет лізингу, або
розірвати договір. Після розірвання
даного договору лізингодавець має
право вимагати від лізингоодержувача
повернути йому предмет лізингу,
заплатити лізингодавцю борги, строк
оплати яких наступив до дня розірвання
договору, неоплачену вартість предмету
лізингу на дату розірвання договору та
штраф у розмірі 30 (тридцять) відсотків
від неоплаченої вартості предмету
лізингу. Також лізингодавець має право
вимагати від лізингоодержувача
покрити всі витрати, які були пов'язані
з розривом договору. Лізингоодержувач
повинен повернути лізингодавцю
предмет лізингу в такому стані, в якому
одержав його, беручи до уваги
нормальний знос. Коли лізингоодержувач
не прибув, щоб передати предмет
лізингу, то лізингодавець має право
узяти його одноособово.

У разі виставлення вимоги у випадку
дострокового розірвання даного
договору, лізингоодержувач
зобов'язується протягом 2 (двох)
календарних днів з моменту розірвання
даного договору передати лізингодавцю
майно. Майно має бути передано
уповноваженому представнику
лізингодавця за місцем знаходженням
лізингодавця або у іншому, заздалегідь
вказаному лізингодавцем, місці (п. 11.7
договору).

Як зазначено судом першої інстанції,
відповідачем було надіслано позивачу
повідомлення №19/09 від 13.09.2011 про
розірвання договору №KL 080108 від 08.02.2008, в
якому повідомлялося про те, що у зв'язку
з наявністю заборгованості позивача
відповідач розриває з 23.09.2011 договір
фінансового лізингу на підставі п. п.
11.5, 11.6 Договору. Крім того, у
зазначеному листі відповідачем також
вказано на те, що у зв'язку з
розірванням договору товариство з
обмеженою відповідальністю «Укіо Банк
Лізинг» вимагає від позивача не
пізніше 26.09.2011 повернути кран баштовий
Linden-Comansa Crane 10LC140 (40,6m), 2008 р.в., серійний
номер 15569. Додатком до цього листа
відповідачем було додано рахунок
-фактуру №СФ-0002633 від 13.09.2011 на загальну
суму 3733351,72 грн.

Фактом отримання позивачем
повідомлення про розірвання договору
від 13.09.2011 за № 19/09 підтверджується
повідомленням про вручення цінного
листа. Таким чином, договір лізингу був
розірваний відповідачем в
односторонньому порядку з 23.09.2011.

У зв'язку з не оплатою позивачем
рахунку-фактури № СФ-0002633 від 13.09.2011 та
невиконанням зобов'язання з повернення
предмету лізингу, відповідач звернувся
до приватного нотаріуса з заявою про
вчинення виконавчого напису № 02/04 від
10.04.2012.

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу 14.05.2012
ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис
за № 661 про повернення
лізингоодержувачем на користь
лізингодавця предмета фінансового
лізингу, а саме: кран баштовий Linden-Comansa
Crane 10LC140 (40,6m), 2008 р.в., серійний номер 15569.
Технічна характеристика: висота під
гаком - 40,6 м; довжина стріли - 60,0м;
вантажопідйомність на кінці стріли - 2000
кг; максимальна вантажопідйомність - 8000
кг, вартістю 1 697 585,05 грн., в т.ч. ПДВ, у
комплекті: контр-стріла в зборі з
вантажами, анкерний пристрій, башта
крану в зборі, стріла в зборі,
електронні датчики, механізм повороту,
візок з механізмом переміщення,
механізм підйому, попереджувальна
світлова сигналізація, координатний
захист, кабіна в зборі, реєстратор
параметрів, інструкція по
експлуатації, паспорт крану.

Відділом державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві 11.06.2012 була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження (ВП № 32954881), а
11.10.2012 постанова про закінчення
виконавчого провадження (ВП № 32954881)
відповідно до якої виконавчий документ
(виконавчий напис № 661 від 14.05.2012)
виконаний, відповідно до акту
державного виконавця від 10.10.2012, дане
майно прийнято стягувачем.

Позов мотивовано тим, що вказаний
виконавчий напис повинен бути визнаний
таким, що не підлягає виконанню,
оскільки вчинений з порушенням строку,
встановленого ст.88 Закону України «Про
нотаріат», а також за документами, на
підставі яких неможливо встановити
безспірність вимог кредитора.

В силу положень ст. 7 Закону України
«Про фінансовий лізинг» лізингодавець
має право відмовитися від договору
лізингу та вимагати повернення
предмета лізингу від
лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.
Стягнення за виконавчим написом
нотаріуса провадиться в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження». При цьому,
відмова від договору лізингу є
вчиненою з моменту, коли інша сторона
довідалася або могла довідатися про
таку відмову. Таким чином, за змістом
приписів вказаної норми Закону,
відмова лізингодавця від договору
лізингу повинна передувати у часі
реалізації лізингодавцем права
вимагати повернення предмета лізингу
від лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса. Вказана правова позиція
викладена у постанові Вищого
господарського суду України від 04.10.2011
у справі № 9/61. Відмова лізингодавця від
договору лізингу та вчинення
виконавчого напису раніше, ніж через 30
днів з моменту, коли боржник прострочив
сплату лізингового платежу, порушує
права останнього, визначені Законом.

Як вбачається з повідомлення про
розірвання договору від 13.09.2011 за № 19/09
згідно уточненого графіку платежів
позивач повинен був оплатити чергові
лізингові платежі 15.07.2009 p., 15.08.2009 p.,
15.09.2009 р, 15.10.2009 p., 15.11.2009 p., 15.12.2009 p., 15.01.2010
p., 15.02.2010 p., 15.03.2010 p., 15.04.2010 p., 15.05.2010 p.,
15.06.2010 p., 15.07.2010 p., 15.08.2010 p., 15.09.2010 p., 15.10.2010
p., 15.11.2010 p., 15.12.2010 p., 15.01.2011 p., 15.02.2011 p. та
20.03.2011 p., однак вказані лізингові
платежі не були сплачені
лізингоодержувачем. Отже, станом на
13.09.2011 лізингоодержувач прострочив
оплату лізингових платежів на 790
календарних дні.

При цьому, з картки рахунку 631 за період
з 01.02.2008 по 30.09.2012, вбачається, що позивач
сплатив на користь відповідача 1902341,47
грн. за договором лізингу і остання
сплата відбулась 15.02.2011 на суму 10 000,00
грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач правомірно
відмовився від договору лізингу після
спливу тридцятиденного строку
прострочення позивача та звернувся до
нотаріуса про вчинення виконавчого
напису.

При цьому слід зазначити, що згідно ч. 3
ст. 651 Цивільного кодексу України у разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

У зв'язку з наведеним суд відхиляє
доводи позивача про те, що право на
звернення стягнення на предмет лізингу
шляхом вчинення нотаріусом
виконавчого напису виникає лише у разі
відмови від договору лізингу, оскільки
надіславши повідомлення про
розірвання договору відповідач
фактично відмовився від нього в
односторонньому порядку, так як це
право було узгоджено сторонами.

Також, суд відхиляє доводи позивача про
те, що оспорюваний виконавчий напис
вчинений з порушенням строку,
встановленого ст.88 Закону України «Про
нотаріат», оскільки як свідчать
матеріали справи, право вимоги щодо
повернення від позивача предмету
фінансового лізингу виникло у
відповідача з 26.09.2011, виходячи з того, що
саме такий строк виконання цього
зобов'язання у зв'язку з розірванням
договору вказаний відповідачем у листі
№19/09 від 13.09.2011, а виконавчий напис №661
вчинено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 14.05.2012, тобто в межах
строку встановленого ч.1 ст.88 Закону
України «Про нотаріат». Разом з тим,
згідно ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Згідно до п. 1 - 3 гл. 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість, або на правочинах, що
передбачають звернення стягнення на
майно на підставі виконавчих написів.
Для вчинення виконавчого напису
стягувачем або його уповноваженим
представником нотаріусу подається
заява, у якій, зокрема, мають бути
зазначені: відомості про найменування
і місце проживання або
місцезнаходження стягувача та
боржника; дата і місце народження
боржника - фізичної особи, місце його
роботи; номери рахунків у банках,
кредитних установах, код за ЄДРПОУ для
юридичної особи; строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню, або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо. Нотаріус вчиняє
виконавчі написи: якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Пунктом 1 переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 1172 від 29.06.1999,
визначено, що для одержання
виконавчого напису на нотаріально
посвідчених угодах, що передбачають
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно, подаються оригінал нотаріально
посвідченої угоди та документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника і
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

При цьому, безспірною заборгованістю є
заборгованість боржника, з якою
останній погоджується, що, відповідно,
виключає можливість спору зі сторони
боржника щодо її розміру, строку, за
який вона нарахована, тощо, а відтак і
документи, які підтверджують її
безспірність, і на підставі яких
нотаріусами здійснюються виконавчі
написи, мають бути однозначними,
беззаперечними, та такими, що містять
вираз волі стосовно наявності певної
заборгованості не тільки кредитора, а й
самого боржника, або ж безумовно
підтверджують наявність у боржника
перед кредитором заборгованості саме в
такому розмірі. (Правова позиція
наведена в постанові Вищого
господарського суду України від 11.12.2012
у справі № 15/5025/428/12).

Зокрема, належними доказами, які
підтверджують наявність чи
відсутність заборгованості, а також
встановлюють розмір заборгованості,
можуть бути первинні документи,
оформлені у відповідності до вимог ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність».

В даному випадку, спірний виконавчий
напис був вчинений нотаріусом на
підставі заяви про вчинення
виконавчого напису №02/04 від 10.04.2012,
договору №KL080108 від 08.02.2008 фінансового
лізингу, рахунку-фактури №СФ-0002633 від
13.09.2011; повідомлення №19/09 від 13.09.2011 про
розірвання договору; опису вкладення у
цінний лист на ім'я Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр «ТОР»;
квитанції Укрпошти про відправлення
цінного листа на ім'я позивача та
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Втім, повідомлення про розірвання
договору та рахунок-фактура, які
складені відповідачем в
односторонньому порядку, не є
первинними документами, які
підтверджують безспірність вимог
банку до боржника, оскільки як
зазначалося вище належними доказами,
які підтверджують наявність чи
відсутність заборгованості, а також
встановлюють розмір заборгованості,
можуть бути виключно первинні
документи, оформлені у відповідності
до вимог ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність». (Аналогічна правова
позиція наведена в постанові Вищого
господарського суду України від 06.09.2012
р. у справі № 5015/138/12 (5015/3810/11); від 29.05.2012
р. у справі № 27/420, від 13.11.2012 р. у справі
№ 5006/28/32пн/2012; від 03.10.2012 р. у справі
№5028/18/27/2012; від 19.09.2012 р. у справі №
20/5025/293/12; від 06.09.2012 р. у справі № 5015/138/12
(5015/3810/11); від 31.07.2012 р. у справі №5005/4385/2011;
від 26.06.2012 р. у справі № 27/219; від 20.06.2012 р.
у справі 33/284 та ін.).

Судом першої інстанції було
встановлено, що під час розгляду
справи, відповідач до матеріалів
справи не надав доказів на
підтвердження того, що при вчиненні
виконавчого напису нотаріус отримував
від відповідача первинні документи
щодо здійснення часткового погашення
лізингових платежів (платіжні
доручення, меморіальні ордери,
розписки, чеки тощо), враховуючи
заперечення позивача щодо розміру
заборгованості, а тому суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку, що у нотаріуса були
відсутніми підстави вважати, що розмір
заборгованості лізингоодержувача
перед лізингодавцем, як по сумі
основного боргу так і по штрафним
санкціям, є безспірними.

Надані матеріали нотаріальної справи
також свідчать, що будь-яких первинних
документів, на підставі яких
нотаріусом у виконавчому написі №661
від 14.05.2012 було визначено, що розмір
заборгованості позивача складає саме
3767497,17 грн., приватному нотаріусу
відповідачем не надавалося та при
вчиненні нотаріальних дій не
витребовувалося.

При цьому, судом враховано, що
рахунку-фактурі №СФ-0002633 від 13.09.2011,
який за твердженням відповідача при
вчиненні спірного виконавчого напису
був прийнятий в якості належного
доказу, що підтверджує безспірність
вимог відповідача, містяться відомості
стосовно необхідності оплати
позивачем відповідачу за договором
№KL080108 від 08.02.2008 фінансового лізингу
внеску за частину майна в сумі 1414654,21
грн., винагороди лізингодавця
(відсотки) в сумі 199384,39 грн. та пеню в
розмірі 1836382,28 грн., всього - 3733351,72 грн. (з
урахуванням ПДВ 282930,84 грн.).

В той час, як у виконавчому написі №661
від 14.05.2012 нотаріусом визначено, що
предмет лізингу, кран баштовий Linden-Comansa
Crane 10LC140 (40,6m), 2008 р.в., серійний номер 15569,
підлягає поверненню Товариству з
обмеженою відповідальністю «Укіо Банк
Лізинг» за невиплачений лізинговий
платіж за користування предметом
лізингу у сумі: несплачені лізингові
платежі та відсотки - 1896969,44 грн. та пеня
- 1870527,73 грн., а всього 3767497,17 грн.

Тобто, розмір лізингових платежів,
відсотків та пені, який визначений
відповідачем у рахунку-фактурі
№СФ-0002633 від 13.09.2011, є відмінним від
розміру зазначених приватним
нотаріусом у виконавчому написі
аналогічних показників. При цьому,
загальний розмір заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР», який визначений у
виконавчому написі, є більшим, ніж той,
що зазначений у рахунку-фактурі
№СФ-0002633 від 13.09.2011.

Тоді як, безспірною заборгованістю є
заборгованість боржника, яка
стовідсотково підтверджує наявність у
боржника перед кредитором
заборгованості саме в такому розмірі,
яка зазначається. Якщо у вимозі
відповідача зазначена одна сума, проте
як у виконавчому написі визначена інша,
хоча вони і базуються на єдиних
розрахунках, - сума боргу не є
безспірною, що є необхідною умовою для
вчинення нотаріусом виконавчого
напису. (Правова позиція наведена в
постанові Вищого господарського суду
України від 29.10.2012 р. у справі №
09/05/5026/889/2011).

Визначені приватним нотаріусом у
виконавчому написі суми лізингових
платежів, відсотків та пені
відповідають аналогічним відомостям,
які відображені відповідачем у заяві
№02/04 від 10.04.2012 про вчинення
виконавчого напису.

Проте, заява про вчинення виконавчого
напису, підписана директором
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг»,
не є первинним документом, що фіксує
наявність грошового зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР», а є лише відображенням
односторонніх арифметичних
розрахунків відповідача та не може
підтверджувати фактичні та правові
підстави для стягнення відповідних сум
та відповідно безспірність розміру
грошових вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг» до
позивача. Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку, що
затверджений постановою №1172 від 29.06.1999
Кабінету Міністрів України також заява
про вчинення виконавчого напису не
віднесена до документів, які
підтверджують безспірність
заборгованості боржника. До того ж, з
матеріалів нотаріальної справи,
вбачається, що для вчинення
виконавчого напису відповідачем був
представлений договір фінансового
лізингу без додатків до нього, якими,
зокрема є уточнений графік платежів, що
за висновками суду, не відповідає
приписам п.п.а п.8 Переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку, що
затверджений постановою №1172 від
29.06.1999р. Кабінету Міністрів України.

Зазначене свідчить про те, що
відповідачем неоднозначно визначено
грошові зобов'язання при складанні
повідомлення про розірвання договору
лізингу та заяви про вчинення
виконавчого напису, передчасно подано
заяву до нотаріуса про вчинення
виконавчого напису, а нотаріусом із
зазначеного помилково та передчасно
зроблено висновок про те, що
заборгованість є безспірною і вчинено
такий виконавчий напис.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
по даній справі обґрунтованим та таким,
що відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається, апеляційна скарга
відповідача є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укіо Банк
Лізинг» залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 року по справі №
5011-55/13221-2012 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 5011-55/13221-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала