м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Форекс Емемсіс Груп"
до Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення
адміністративної колегії
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Степанов М.Ю., Деміденко
від відповідача: Клюсова Т.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство "Форекс
Емемсіс Груп" (надалі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до
Антимонопольного комітету України
(надалі-відповідач або Комітет) про
визнання незаконним та скасування
рішення адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 26.03.2014 р. №11/03-р/к у справі
№172-03/12.13.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішення Комітету є необґрунтованим,
незаконним та таким, що порушує права
позивача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 07.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
документи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 р. замінено неналежного
відповідача у справі - Антимонопольний
комітет України, на належного -
Київське міське територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України, відкладено розгляд справи на
18.08.2014 р.

07.08.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник позивача
подав заяву про зміну предмету позову,
в якому просить суд визнати недійсним
рішення адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення АМКУ від 26.03.2014 р. №11/03-р/к у
справі №172-03/12.13.

Розглянувши подану позивачем заяву про
зміну предмету позову, суд відзначає
наступне.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Як роз'яснено в п. 3.12. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», право позивача на
зміну предмета або підстави позову
може бути реалізоване лише до початку
розгляду господарським судом справи по
суті та лише у суді першої інстанції
шляхом подання до суду відповідної
письмової заяви, яка за формою і
змістом має узгоджуватися із статтею 54
ГПК з доданням до неї документів,
зазначених у статті 57 названого
Кодексу. Невідповідність згаданої
заяви вимогам цих норм процесуального
права є підставою для її повернення з
підстав, передбачених частиною першою
статті 63 ГПК.

Початок розгляду справи по суті має
місце з того моменту, коли
господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання. При
цьому неявка у судове засідання сторін
або однієї з сторін, за умови, що їх
належним чином повідомлено про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача. Одночасна зміна і
предмета, і підстав позову не
допускається.

Враховуючи наведене, суд визнає подану
заяву про зміну предмету позову такою,
що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України
у зв'язку з чим приймає її до розгляду.

08.08.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав відзив на позов, в якому проти
позову заперечив та пояснив, що спірне
рішення є законним та обґрунтованим, а
твердження позивача, що останнім 28.10.2013
р. було подано до відділення лист з
відповіддю на запит не відповідає
дійсності, оскільки лист відділення
отримало 06.11.2013 р. без дати та номеру та
відповідно після спливу кінцевого
терміну для надання витребуваної
інформації - 29.10.2013 р.

У даному судовому засіданні
представники позивача підтримали
заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив
проти позову з підстав, викладених у
відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.08.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2014 р. Адміністративною колегією
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України (далі-Комітет) прийнято рішення
№11/03-р/к "Про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
накладення штрафу", яким визнано, що
Публічне акціонерне товариство "Форекс
Емемсіс Груп" вчинило порушення,
передбачене пунктом 13 статті 50 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», не подавши інформацію
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України на
вимогу голови відділення від 21.10.2013 р.
№26-03/4060 у встановлений строк.

За порушення, вказане в пункті 1 рішення
Комітету, накладено на Публічне
акціонерне товариство "Форекс Емемсіс
Груп" штраф у розмірі 15 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що спірне рішення є
необ'єктивним, незаконним та таким, що
порушує права позивача, оскільки у
вимозі відповідача не зазначено коду
ЄДРПОУ Товариства з обмеженою
відповідальністю «ММСІС Інвестмент», а
у Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
останньої не зареєстровано. Тому
відсутність ідентифікуючих відомостей
щодо запитуваної інформації
унеможливило позивача виокремити
запитувані Комітетом дані.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства», у перевірці
правильності застосування органами
Антимонопольного комітету України
пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
судам необхідно враховувати, що
зазначені органи не обмежені у виборі
джерела для отримання інформації,
необхідної для виконання їх завдань,
передбачених законодавством про
захист економічної конкуренції.
Обов'язок з надання інформації
передбачено статтею 22 1 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України",
а обсяг запитуваної інформації повинен
відповідати змістовному колу цих
завдань.

Судам у розгляді справ про неподання
інформації чи подання інформації в
неповному обсязі Антимонопольному
комітету України, його територіальному
відділенню слід з'ясовувати, чи було
повідомлено суб'єкта господарювання
про необхідність надання ним
відомостей та у який саме спосіб, а
також причини, з яких відомості не було
надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством; органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України" встановлено, що голова
територіального відділення
Антимонопольного комітету України має
повноваження при розгляді заяв і справ
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить
й підпункт 5 пункту 8 Положення про
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України,
затвердженого розпорядженням
названого Комітету N 32-р. від 23.02.2001р.

Відповідно до п.п. 4-5 п. 13.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про
деякі питання практики застосування
конкурентного законодавства»,
системний аналіз наведених норм
свідчить про те, що хоча вони й не
містять вичерпного переліку підстав
вимагати надання певної інформації,
але направлення органом
Антимонопольного комітету України
відповідного запиту буде правомірним
лише у випадку, прямо передбаченому
законом.

Наявність таких підстав входить до
предмета доказування у справах зі
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними рішень органів названого
Комітету. Відтак, господарські суди у
розгляді відповідних справ мають
з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір
інформації органом Антимонопольного
комітету України в межах розгляду
заяви або справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, чи мало місце проведення
таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання доручення голови
Антимонопольного комітету України від
16.09.2013 р. №12-01/6480 Київським міським
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
розглядалася справа про порушення
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ММСІС Інвестмент».

У зв'язку з розглядом вищевказаної
справи, Публічному акціонерному
товариству "Форекс Емемсіс Груп" було
направлено вимогу про надання
інформації №26-03/4060 від 21.10.2013 р. із
зазначенням переліку інформації, яку
необхідно надати у 5-ти денний строк з
моменту отримання вимоги, а саме:

1) Свідоцтво про державну
реєстрацію ПАТ «Форекс» та довідку про
включення до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України; Статут.

2) Яку господарську діяльність
здійснює ПАТ «Форекс» і з якого часу?
Надати підтвердні документи.

3) Кому належало та належить
доменне ім'я www.mmcis.ua у період січень 2012
року-жовтень 2013 року? Надати підтвердні
документи.

4) Ким поширюється інформація на
сайті www.mmcis.ua у період січень 2012
року-жовтень 2013 року? Надати підтвердні
документи.

5) Хто несе відповідальність за
інформацію, що поширюється на сайті
www.mmcis.ua у період січень 2012 року-жовтень
2013 року? Надати підтвердні документи.

6) Надати інформацію щодо стану
активності сайту www.mmcis.ua у період
січень 2012 року - жовтень 2013 року
(періоди часу, протягом яких сайт
працював та не працював).

7) У графі питання не зазначено.

8) Вкажіть підстави розірвання
договору, укладеного між ТОВ «ММСІС
Інвестмент» та ПАТ «Форекс» (за
наявності) Надати підтвердні
документи.

9) Роздруківки сторінок з сайту
www.mmcis.ua (розділ «Новини»), в тому числі
від 09.11.2012.

10) Чи здійснюється співпраця ПАТ
«Форекс» та ТОВ «ММСІС Інвестмент»
станом на день подання відповіді на цю
вимогу? Якщо так, надати підтвердні
документи.

Як вбачається з матеріалів справи, факт
одержання вимоги Публічним
акціонерним товариством "Форекс
Емемсіс Груп" 24.10.2013 р. підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (копія в матеріалах
справи).

Тому кінцевим строком надання
витребуваних документів відповідачеві
було 29.10.2013 р.

Як стверджує позивач, листом від 19.11.2013
р. № 1911 останній повідомив Комітет, що
не надав відповіді на вимогу, оскільки
«Товариство здійснило перевірку
відомостей стосовно ТОВ «ММСІС
Інвестмент» під час якої з'ясувалось -
інформація щодо реєстрації вказаного
підприємства відсутня, дане
підприємство в єдиному державному
реєстрі не зареєстроване».

Разом з тим, відповідно до пункту 1
Вимоги, позивачу необхідно було надати
Свідоцтво про державну реєстрацію ПАТ
«Форекс Емемсіс Груп» та довідку про
включення до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України; Статут Товариства.

Крім того, відповідно до пункту 2
Вимоги, позивачу необхідно було
зазначити, яку господарську діяльність
здійснює ПАТ «Форекс Емемсіс Груп» і з
якого часу, зокрема, надати інформацію,
що стосувалася останнього та була
необхідна для розгляду заяви.

Як стверджує позивач, 28.10.2013 р. на адресу
Комітету було направлено відповідь,
лист б/н, на згаданий запит, яка була
отримана відповідачем 06.11.2013 р., вх.
номер відповідача № 4225.

Проте, дослідивши такий лист, наданий
відповідачем, суд встановив, що
вказаний лист Відділення отримало
06.11.2013 без дати та без номеру, він був
направлений не по пошті, а залишений у
поштовій скриньці відповідача, а отже
твердження Позивача про те, що саме
28.10.2013 р. зазначений лист був
направлений до Комітету не відповідає
дійсності.

Крім того, інформацію на пункти Вимоги
даним листом надано не було.

Так, відповідно до частини третьої
статті 62 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у разі
неотримання документів
Антимонопольним комітетом України чи
його територіальним відділенням
відповідна особа надає належні докази
на підтвердження факту направлення
таких документів поштою.

У зв'язку з цим, розпорядженням
Комітету від 24.12.2013 р. №237/03-р розпочато
розгляд справи №127-03/12.13 за ознаками
вчинення Публічним акціонерним
товариством «Форекс Емемсіс Груп»
порушення, передбаченого пунктом 13
статті 50 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у вигляді
неподання інформації територіальному
відділенню Антимонопольного комітету
України у встановлені головою
територіального відділення строки, про
що позивачеві було направлено лист №
26-03/5002 від 25.12.2013 р.

Також судом встановлено, що листом
№26-03/118 від 11.01.2014 р. Комітетом надіслано
позивачу подання з попередніми
висновками у справі №172-03/12.13, на яке
позивач у відповідь надав заперечення
на подання про попередні результати
розгляду справи №172-03/12.13 та зазначив,
що запитувана інформація та документи
не надавалися у зв'язку з уточненням
запиту Комітету №26-03/4060 від 21.10.2013 р.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
надано суду належних доказів
направлення запитуваної Комітетом
інформації.

Отже, оскаржуваним рішенням
Адміністративною колегією Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26.03.2014 р. №11/03-р/к встановлено, що ПАТ
«Форекс Емемсіс Груп» не надало
відповідь на вимогу у встановлений
строк.

Так, згідно з ст. 7 Закону України «Про
Антимонопольний комітет України»,
Антимонопольний комітет України
відповідно до покладених на нього
завдань:

- контролює дотримання
антимонопольного законодавства в
процесі економічної концентрації,
зокрема, при створенні, реорганізації,
ліквідації суб'єктів господарювання,
створенні об'єднань підприємств,
вступі одного або кількох суб'єктів
господарювання в об'єднання, при
перетворенні органів влади, органів
місцевого самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю в об'єднання
суб'єктів господарювання, придбанні чи
набутті будь-яким іншим способом у
власність, одержанні в управління
(користування) часток (акцій, паїв),
активів (майна) у вигляді цілісних
майнових комплексів суб'єктів
господарювання або їх структурних
підрозділів, оренді цілісних майнових
комплексів суб'єктів господарювання
або їх структурних підрозділів,
набутті будь-яким іншим способом
контролю господарської діяльності;

- контролює дотримання
антимонопольного законодавства при
здійсненні господарської діяльності
суб'єктами господарювання та при
реалізації повноважень органами влади,
органами місцевого самоврядування,
органами
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо суб'єктів
господарювання;

- розглядає справи про порушення
антимонопольного законодавства та
приймає рішення за результатами
розгляду в межах своїх повноважень;

- звертається до суду чи арбітражного
суду з позовами (заявами) у зв'язку з
порушенням антимонопольного
законодавства, надсилає
правоохоронним органам матеріали про
порушення законодавства, що містять
ознаки злочину;

- дає рекомендації та вносить
пропозиції органам державної влади,
установам, органам місцевого
самоврядування, суб'єктам
господарювання та їх об'єднанням щодо
проведення заходів, спрямованих на
обмеження монополізму, розвиток
підприємництва і конкуренції,
запобігання порушенням
антимонопольного законодавства;

- дає рекомендації органам влади,
органам місцевого самоврядування,
органам
адміністративно-господарського
управління та контролю, суб'єктам
господарювання щодо припинення дій
(бездіяльності), що містять ознаки
порушень антимонопольного
законодавства, усунення причин цих
порушень і умов, що їм сприяють, а після
припинення порушення - про вжиття
заходів по усуненню наслідків цих
порушень у визначені Комітетом строки;

- бере участь у розробці та вносить у
встановленому порядку проекти актів
законодавства, що регулюють питання
розвитку конкуренції, конкурентної
політики та демонополізації економіки;

- бере участь в укладанні міждержавних
угод, розробці і реалізації
міжнародних проектів та програм, а
також здійснює співробітництво з
державними органами і неурядовими
організаціями іноземних держав та
міжнародними організаціями з питань,
що належать до компетенції
Антимонопольного комітету України;

- узагальнює практику застосування
антимонопольного законодавства,
розробляє пропозиції щодо його
удосконалення;

- затверджує кошторис доходів і
видатків Антимонопольного комітету
України та його територіальних
відділень;

- розробляє і організовує виконання
заходів, спрямованих на запобігання
порушенням антимонопольного
законодавства;

- систематично інформує населення
України про свою діяльність;

- здійснює інші дії щодо контролю за
дотриманням антимонопольного
законодавства в межах його
повноважень.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
за результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції;

- припинення порушення законодавства
про захист економічної конкуренції;

-зобов'язання органу влади, органу
місцевого самоврядування, органу
адміністративно-господарського
управління та контролю скасувати або
змінити прийняте ним рішення чи
розірвати угоди, визнані
антиконкурентними діями органів влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю;

- визнання суб'єкта господарювання
таким, що займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку;

- примусовий поділ суб'єкта
господарювання, що займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку;

- накладення штрафу;

- блокування цінних паперів;

- усунення наслідків порушень
законодавства про захист економічної
конкуренції, зокрема усунення чи
пом'якшення негативного впливу
узгоджених дій, концентрації суб'єктів
господарювання на конкуренцію;

- скасування дозволу на узгоджені дії у
разі вчинення дій, заборонених згідно
із статтею 19 цього Закону;

- оприлюднення відповідачем за власні
кошти офіційної інформації
Антимонопольного комітету України чи
його територіального відділення
стосовно рішення, прийнятого у справі
про порушення, в тому числі
опублікування рішень у повному обсязі
(за вилученням інформації з обмеженим
доступом, а також визначеної
відповідним державним уповноваженим,
головою територіального відділення
інформації, розголошення якої може
завдати шкоди інтересам інших осіб, які
брали участь у справі), у строк і спосіб,
визначені цим рішенням або
законодавством;

- закриття провадження у справі.

Згідно п. 13.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства», закон не визначає
певної форми витребування інформації,
у зв'язку з чим його може бути здійснено
в будь-якій письмовій формі, крім тієї,
щодо якої є пряма заборона закону, з
урахуванням, однак, того, що в разі
заперечення суб'єктом господарювання
факту отримання ним запиту про надання
інформації орган Антимонопольного
комітету України з огляду на вимоги
статті 33 ГПК України має подати
господарському суду належні докази
надсилання такого запиту. Відповідні
докази мають свідчити про надіслання
запиту за місцезнаходженням суб'єкта
господарювання, визначеним згідно з
Єдиним державним реєстром юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, і
про отримання його від підприємства
зв'язку уповноваженою на це особою
відповідно до Правил надання поштового
зв'язку, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 N
270.

Законодавством України не передбачено
спеціальної форми, а так само і порядку
надсилання відповіді на запит про
надання інформації. Отже, така
інформація може надаватися в будь-якій
не забороненій законом формі та спосіб,
з огляду, водночас, на те, що
заперечення органом Антимонопольного
комітету України подання суб'єктом
господарювання інформації потребує
подання останнім належних доказів на
підтвердження своїх доводів стосовно
належного виконання обов'язку з
надання витребуваної інформації.

Як встановлено судом вище, доказів на
підтвердження того, що позивач надав
інформацію у встановлені строки та в
необхідних обсягах, яка вимагалась
Відділенням у вимозі №26-03/4060 від 21.10.2013
р., матеріали справи не містять, а
позивачем належних та допустимих
доказів на підтвердження наведеного
суду не представлено.

Враховуючи вищевикладене,
Адміністративна колегія Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України
діяла у межах наданих повноважень щодо
витребування у позивача відповідної
інформації, а позивач в свою чергу
зобов'язаний був надати таку
інформацію у встановлені строки.

Такої позиції дотримується і Верховний
Суд України у постанові від 11.12.2012 р. у
справі №5023/599/12.

Отже, рішення Адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 26.03.2014 р. №11/03-р/к "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу" прийнято у межах, визначених
законом повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що оскаржуване позивачем рішення було
прийняте відповідачем відповідно до
норм чинного законодавства України, а
вимога позивача є необґрунтованою,
матеріалами справи не підтверджується
та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 21.08.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.