м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом державного
підприємства "Адміністрація морських
до публічного акціонерного
товариства "Банк Форум"
про повернення строкового
Суддя Блажівська О.Є.
від позивача Сидоренко Д.О.
за дов. № 2977 від 29.07.2014 року до 31.12.2014
від відповідача Сова Н.В. за дов. №
10/00-113 від 17.06.2014 року до 11.08.2014 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство
"Адміністрація морських портів
України" звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" про повернення строкового
банківського вкладу.
Позовні вимоги мотивовано
порушенням норм чинного законодавства
України та умов укладеного між
сторонами договору банківського
рахунку від 05.02.2014 р. щодо обмеження
права клієнта розпоряджатися своїми
грошовими коштами, що знаходяться на
рахунках відповідача, у зв'язку з чим
позивач просить стягнути з відповідача
суму основного боргу у розмірі 7 499 000, 00
грн. та 48 075,78 грн. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 10.06.2014 р. було порушено
призначено її до розгляду на 23.07.2014 р.
23.07.2014 р. через канцелярію суду
від позивача надійшла заява про
збільшення розміру заявлених позовних
вимог. Так, відповідно до поданої заяви
позивач просить суд стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 7 499 000, 00 грн. та 59 170, 19 грн. 3%
Відповідно до ч. 4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Представник позивача надав суду
усні пояснення по суті спору з
урахуванням поданої заяви про
збільшення розміру заявлених позовних
вимог.

Судом було прийнято вказану вище заяву
до розгляду.

У судовому засіданні
представником відповідача було надано
суду відзив на позовну заяву, в якому
вказано, що у зв'язку з прийняттям
Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
рішення про ліквідацію відповідача,
задоволення вимог кредиторів
відповідача здійснюється виключно в
межах процедури ліквідації банку та в
порядку, передбаченому Законом України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", і лише спори, що
виникають щодо акцептування вимог
кредиторів підлягають вирішенню в
судовому порядку, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

В порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено перерву у судовому
засіданні до 04.08.2014 р.

У наступному судовому засіданні
представником позивача було надано
суду додаткові документи по справі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив та просив
суд відмовити у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 р. між державним підприємством
"Адміністрація морських портів
України" (далі - вкладник) та публічним
акціонерним товариством "Банк Форум"
(далі - банк) було укладено генеральний
договір банківського вкладного
(депозитного) рахунку № 250 (далі -
генеральний договір) предметом якого є
залучення банком на платній основі
тимчасово вільних коштів/банківських
металів вкладника.

Відповідно до п. 1.2. генерального
договору розмір залучених
коштів/банківських металів вкладника,
процентна ставка, строк користування
залученими банком
коштами/банківськими металами
вкладника (строк вкладу (депозиту),
обумовлюються в договорах
банківського вкладу, які є невід'ємними
частинами цього генерального договору.

На підставі цього генерального
договору та за умовами надання
вкладником документів, передбачених
чинним законодавством України, банк
відкриває вкладнику вкладний
(депозитний) рахунок № 8340(980)
надалі - депозитний рахунок (п. 3.1.
генерального договору).

Відповідно до п. 4.3. генерального
договору, повернення вкладу або його
частини з депозитного рахунку
здійснюється банком самостійно шляхом
переказу в безготівковій формі на
поточний рахунок вкладника, який
зазначено в розділі "Адреси, Реквізити
і підписи Сторін" відповідного
договору депозиту, за умови наявності
файлу-відповіді про відкриття
депозитного рахунку з відміткою про
взяття цього рахунку на облік органом
державної податкової служби.

05.02.2014 р. між публічним акціонерним
товариством "Банк Форум" та державним
підприємством "Адміністрація морських
портів України", укладено договір
банківського вкладу (депозиту)
"Строковий" № 250/1, відповідно до умов
якого вкладник розміщує на депозитному
рахунку тимчасово вільні грошові кошти
в сумі 7 499 000,00 грн. строком з 05 лютого 2014
року по 11 березня 2014 року, на які банком
нараховуються і виплачуються проценти
у розмірі 15,5 % річних.

Згідно з п. 3 виплата процентів
здійснюється одноразово в день
закінчення строку розміщення вкладу за
цим договором.

Відповідно до п. 4 повернення грошових
коштів з депозитного рахунку вкладника
здійснюється банком на поточний
рахунок вкладника №4207 в АТ
"Укрексімбанк" м. Київ, МФО: 322313, .

Виплата нарахованих процентів
здійснюється на момент закінчення дії
чинного договору шляхом перерахування
на поточний рахунок вкладника
№4207 в АТ "Укрексімбанк" м. Київ,
МФО: 322313, (п. 5).

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору,
суд дійшов до висновку, що даний
правочин за своєю правовою природою є
договором банківського вкладу
(депозиту).

Відповідно до частини 1 статті 1058
Цивільного кодексу України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною 3 статті 1058
Цивільного кодексу України до відносин
банку та вкладника за рахунком, на який
внесений вклад, застосовуються
положення про договір банківського
рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо
інше не встановлено цією главою або не
випливає із суті договору банківського
вкладу.

Нормами частин 1 та 2 статті 1060
Цивільного кодексу України
встановлено, що договір банківського
вкладу укладається на умовах видачі
вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу)
або на умовах повернення вкладу зі
спливом встановленого договором
строку (строковий вклад). Договором
може бути передбачено внесення
грошової суми на інших умовах її
повернення. За договором банківського
вкладу незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Як встановлено судом, позивачем на
депозитний рахунок № 8340 згідно з
договором банківського вкладу
(депозиту) "Строковий" № 250/1 від 05.02.2014 р.
було перераховано кошти у розмірі 7 499
000,00 грн., що підтверджується наявною в
матеріалах справи випискою з особового
рахунку з 05.02.2014 р. по 22.07.2014 р.

Позивач звернувся до відповідача з
листом № 1013 від 11.03.2014 р., відповідно до
якого повідомило про повернення вкладу
у сумі 7 499 000,00 грн.

У відповідності до частини 1 статті 1074
Цивільного кодексу України обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Судом встановлено, що Виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб 14.03.2014 р. прийнято рішення
№ 14 про виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації, відповідно
до якого на підставі постанови
Правління Національного банку України
від 13.03.2014 р. № 135 "Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" до категорії
неплатоспроможних, керуючись пунктом 2
частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", вирішила
розпочати процедуру виведення
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" з ринку та запровадити в
ньому тимчасову адміністрацію з 14.03.2014
р. по 13.06.2014 р.

Відтак, станом на момент звернення
позивача з даним позовом до суду у
відповідача була запроваджена
тимчасова адміністрація.

У відповідності до частини 1 статті 1074
Цивільного кодексу України обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Частинами 1 та 3 статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
передбачено, що ліквідація банку з
ініціативи власників здійснюється в
порядку, передбаченому законодавством
про ліквідацію юридичних осіб, у разі
якщо Національний банк України після
отримання рішення власників про
ліквідацію банку не виявив ознак, за
якими цей банк може бути віднесено до
категорії проблемного або
неплатоспроможного. Якщо банк, який
ліквідується за ініціативою власників,
віднесено Національним банком України
до категорії проблемних або
неплатоспроможних, Національний банк
України та Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб вживають щодо нього
заходи, передбачені цим Законом та
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлено, що тимчасова
адміністрація - процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
Фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
Законом, а відповідно до пункту 6 статті
2 Закону ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з
виконанням банком, у якому введена
тимчасова адміністрація чи почата
процедура його ліквідації, своїх
зобов'язань перед його кредиторами,
норми Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" є
спеціальними, а даний Закон є
пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з
частиною 2 статті 1 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Нормами статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" врегульовані наслідки
запровадження тимчасової
адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5
статті 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6
статті 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачено, що обмеження, встановлене
пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1
статті 2 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" у
цьому Законі термін "вкладник"
вживається у значені "фізична особа
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката".

Відтак, враховуючи дану норму, фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та юридичні особи не
підпадають під визначення поняття
"вкладник" у розумінні вищевказаного
Закону. Тому, на них не поширюється
виняток з обмеження встановленого
пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку"
міститься у статті 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", та під
яким розуміється - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Виходячи з аналізу вищенаведених
положень, позивач є вкладником банку на
якого поширюються обмеження
встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб", і
тому не можуть бути задоволені його
вимоги до відповідача від часу
запровадження у останньому тимчасової
адміністрації.

Розглядаючи спір по суті, судом
враховано, що відповідно до пункту 3
частини 2 статті 37 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" уповноважена особа Фонду має
право продовжувати, обмежувати або
припиняти здійснення банком будь-яких
операцій.

У матеріалах справи відсутні докази
про те, що уповноважена особа Фонду
дала дозвіл на повернення позивачу
коштів, які знаходять на рахунках,
відкритих у Банку.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39,
40, 49, 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації
складається план врегулювання (рішення
Фонду, що визначає спосіб, економічне
обґрунтування, строки та умови
виведення неплатоспроможного банку з
ринку) у якому визначаються заходи щодо
виведення неплатоспроможного банку з
ринку в один із способів передбачених у
частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд
складає реєстр активів і зобов'язань,
які підлягають відчуженню. Під час
відчуження зобов'язань Фонд має
забезпечити неупереджене ставлення до
всіх кредиторів неплатоспроможного
банку, дотримуючись черговості,
передбаченої статтею 52 цього Закону,
при цьому зобов'язання банку за
вкладами фізичних осіб, гарантованими
Фондом, мають найвищий пріоритет і не
можуть бути відчужені частково. Під час
ліквідації банку уповноважена особа
Фонду не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за виключенням
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують проведення
ліквідаційної процедури. Кошти,
одержані в результаті ліквідації та
реалізації майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у
черговості передбаченій статтею 52
даного Закону. Вимоги кожної наступної
черги задовольняються в міру
надходження коштів від реалізації
майна банку після повного задоволення
вимог попередньої черги. Таким чином,
після запровадження у банку тимчасової
адміністрації (з метою виведення цього
банку з ринку) та переходу до процедури
ліквідації банку, задоволення вимог
кредиторів відбувається у особливому,
передбаченому зазначеним спеціальним
Законом порядку з дотриманням
принципів черговості, передбаченої
статтею 52 цього Закону, та виходячи з
того, що найвищий пріоритет мають
зобов'язання банку за вкладами
фізичних осіб, гарантованими Фондом.

При цьому суд звертає увагу позивача на
те, що позивач може захистити свої
майнові права за договором
банківського рахунку в порядку,
передбаченому Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

В газеті "Голос України" № 117 (5867) від
20.06.2014 року було опубліковано
оголошення, що відповідно до постанови
Правління Національного банку України
від 13.06.2014 року № 355 "Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку "Форум" виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення від 16.06.2014 року
про початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію ПАТ "Банк Форум" строком на 1
рік з 16.06.2014 по 16.06.2015 включно. Вимоги
кредиторів приймаються протягом 30 днів
з дня опублікування в газетах "Голос
України" та "Урядовий кур'єр" оголошення
про відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію банку. Відповідна копія
оголошення залучена до матеріалів
справи.

В той же час, з наданої позивачем заяви
про визнання кредиторських вимог від
25.06.2014 року № 2527, копія якої залучена до
матеріалів справи, вбачається, що
позивач 04.07.2014 року звернувся до
відповідача з вказаною заявою, про що
свідчить відтиск штампу вхідної
кореспонденції відповідача на
зазначеній заяві.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 7
499 000,00 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України при відмові в позові судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 11.08.2014
року.

Суддя
О.Є. Блажівська