ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.08.14р. Справа № 904/5154/13За позовом
Комунального підприємства
"Теплоенерго" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
"Дніпроводоканал" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 124 095 грн. 53 коп.

Головуючий колегії - Рудь І.А.

Судді - Петрова В.І.

Назаренко Н.Г.

Представники:

від позивача: Катков С.В., дов. № 7 від
08.01.14р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго"
Дніпропетровської міської ради
звернулось до господарського суду з
позовом, в якому, після остаточного
уточнення позовних вимог, просить
стягнути з Комунального підприємства
"Дніпроводоканал" Дніпропетровської
міської ради заборгованість у розмірі 8
262 836 грн. 35 коп., з яких: 3 992 268 грн. 58 коп.
- сума основного боргу за надані
послуги у період з 01.04.10р. по 01.02.13р., що
нарахована позивачем з урахуванням
коефіцієнта розмежування холодної та
гарячої води в період здійснення
гарячого водопостачання, 221 826 грн. 76
коп. - 3% річних за період з 25.05.10р. по
19.08.13р., 77 625 грн. 34 коп. - інфляційні
збитки за період з червня 2010р. по
серпень 2013р., з урахуванням дефляції,
відповідно до умов Договору
відшкодування витрат з експлуатації
електронасосних агрегатів № 1/06-07 від
01.06.2007р., а також пеню в сумі 3 971 115 грн. 67
коп., нараховану позивачем по кожному
рахунку окремо із розрахунку 1% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, на підставі положень
Закону України № 686-ХІV „Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення ними плати за
спожиті комунальні послуги".

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
господарських зобов'язань.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У
відзиві на позов та додаткових
поясненнях до відзиву зазначив, що
нарахування за надані послуги
позивачем здійснювалися із порушенням
умов Договору, а саме: як зазначає
відповідач, акти про витрати на
експлуатацію насосного обладнання та
акти фактичного використання
електроенергії направлялися
відповідачу разом із рахунками, що в
порушення умов п. п. 3.1, 3.2 Договору,
позбавило відповідач можливості
надати зауваження стосовно невірного
нарахування коштів у рахунках;
більшість вказаних актів не містять
печатки підприємства та дати їх
складання; більшість рахунків
виставлена позивачем із порушенням
умов Договору, а саме після 7 числа
місяця наступного за розрахунковим,
окрім того позивачем не надано
належних доказів їх отримання
відповідачем. Одночасно вказує, що
згідно п. 2.2 протоколу розбіжностей до
Договору, застосування коефіцієнту
розподілу холодної та гарячої води
рівного 0,6 повинно здійснюватися
позивачем на період водопостачання
споживачам позивача в опалювальний
період, а не лише у період, коли ним
нібито проводилася подача гарячої
води. Окрім того, згідно п. 2.4 протоколу
розбіжностей до Договору позивач був
зобов'язаний встановити вузли обліку
води, спожитої системами холодного та
гарячого водопостачання на вводах в
ТРП, що дало би змогу контролювати
об'єми подачі холодної та гарячої води,
однак в порушення вимоги Договору та
діючого законодавства не виконав ці
умови, чим позбавляє відповідача
можливості на перевірку цифр
зазначених в актах. Одночасно,
відповідач звертає увагу суду на той
факт, що окрім підкачки холодного
водопостачання згідно Договору,
позивач використовує електроенергію
для підкачки води на власні господарчі
потреби, рахунки за які виставляє
відповідачу. При формуванні рахунку
позивач нараховує втрати
електроенергії в мережах, що не
передбачено умовами Договору, та
застосовує тарифи на
електропостачання, які взагалі не
відповідають чинному законодавству.
Щодо нарахованих позивачем штрафних
санкцій зазначає, що 14.01.13р. відносно
відповідача порушено провадження у
справі про банкрутство та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, протягом дії якого не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій, не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання та 3%
річних від простроченої суми тощо.
Одночасно, у відзиві на позовну заяву
відповідач, посилаючись на норми ст. 257
ЦК України, просив суд відмовити в
позові в частині стягнення
заборгованості за період з квітня по
липень 2010р., у зв'язку зі спливом строку
позовної давності. В решті позову
просив відмовити за недоведеністю та
необґрунтованістю заявлених позовних
вимог.

Ухвалою господарського суду від
19.09.2013р. за клопотанням відповідача
провадження у справі зупинене, у
зв'язку із призначенням
судово-економічної експертизи, та
справу направлено до
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

06.06.2014р. справу повернуто на адресу
господарського суду із висновком
судово-економічної експертизи №
2317/2318-13 від 16.05.2014р.

11.07.14р. на адресу суду надійшло
клопотання відповідача про
призначення судової
інженерно-технічної (електротехнічної)
експертизи з метою визначення періоду
та обсягів подачі позивачем гарячого
водопостачання у спірному періоді;
обсягів води, використаної ТРП, що
працюють на підкачку питної води, на
господарчі потреби позивача та
відповідності потужності насосних
агрегатів умовам додатку № 2 до
Договору тощо. Клопотання відповідача
залишене судовою колегією без
задоволення, як безпідставне.

05.08.2014р. на адресу суду надійшла заява
члена національної спілки журналістів
України ОСОБА_4 про забезпечення умов
фіксації судових засідань по справі №
904/5154/13, в якій останній, із посиланням
на ст.. 4-4 ГПК України, ст. 26 ЗУ „Про
друковані засоби масової інформації в
Україні", просить суд забезпечити умови
фіксації судових засідань, зокрема:
надати доступ до електронного джерела
живлення, забезпечити місце для
сидіння у судовій залі, повідомити дату
наступного судового засідання. Заява
мотивована тим, що дана господарська
справа, на думку заявника, викликає
суспільний інтерес через
військово-стратегічне значення
водопостачальних організацій на
кшталт підприємства-відповідача.

Заява задоволена колегією суддів, але у
зв'язку із неявкою члена національної
спілки журналістів України ОСОБА_4 в
судове засідання 05.08.14р., фіксація
судового процесу не відбувалася.

Представник відповідача в судове
засідання 05.08.14р. не з'явився та не надав
витребувані судом документи.

На адресу суду надійшло клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, мотивоване відпусткою
представника відповідача, який
забезпечує захист інтересів по даній
справі та зайнятістю працівників
юридичного відділу підприємства
відповідача в інших судових процесах.

Колегія суддів, розглянувши клопотання
відповідача, зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Відповідно до п.п.3.9.2. п.3.9 Постанови
Пленуму ВГСУ від 29.12.2011р. № 18 у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу
щодо відкладення розгляду справи у
зв'язку з відсутністю його
представника (з причин, пов'язаних з
відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому
судовому засіданні і т.п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що
у відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, оскільки
відповідач, як юридична особа був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи та, відповідно до
ст. 28 ГПК України надання повноважень
на представництво інтересів сторони у
процесі не обмежено будь-яким певним
колом осіб.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази,
господарський суд -

встановив:

01.06.07р. між Комунальним підприємством
"Теплоенерго" Дніпропетровської
міської ради (КП „Теплоенерго") та
Міським комунальним виробничим
підприємством "Дніпроводоканал",
правонаступником якого відповідно до
статутних документів є Комунальне
підприємство "Дніпроводоканал"
Дніпропетровської міської ради (КП
„Дніпроводоканал"), укладено договір
відшкодування витрат з експлуатації
електронасосних агрегатів № 1/06-07 із
протоколом розбіжностей (надалі -
Договір), відповідно до умов якого,
відповідач відшкодовує витрати
позивача, пов'язані з експлуатацією
електронасосних агрегатів по підкачці
питної води, які знаходяться на балансі
позивача та здійснює подачу питної
води споживачам (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору щомісячна ціна
Договору складає, орієнтовно, 190 934,76
грн. з ПДВ (Додаток №1) та складається з:

2.1.1 Вартості виконаних робіт,
пов'язаних з поданням питної води
споживачу, що включають в себе:

- основну та додаткову заробітну платню
персоналу з нарахуваннями;

- амортизаційні відрахування;

- цехові витрати.

2.1.2 Вартості використаної активної та
реактивної електроенергії
електрообладнанням насосних агрегатів
підкачки питної води (Додаток №2).

За умовами п. 2.2 Договору кількість
використаної активної електроенергії
визначається за показами
електролічильників, встановлених
безпосередньо для обліку
електроенергії, що споживається
насосними станціями підкачки. Монтаж
приладів обліку зобов'язаний здійснити
власник станції підкачки підприємство
КП "Теплоенерго". У випадку відсутності
приладів обліку підприємство КП
"Теплоенерго" зобов'язано скласти та
узгодити з МКВП "Дніпроводоканал"
графік їх монтажу та приймання
метрологічною службою.

На час відсутності приладного обліку
електроенергії кількість використаної
активної електроенергії визначається
за кількістю часу роботи насосних
агрегатів (з урахуванням коефіцієнту
навантаження - 0,75), зафіксованому в
журналі обліку роботи насосних
агрегатів Кількість активної
електроенергії, визначеної як
приладними засобами, так і
розрахунковим методом, використаної
насосними станціями, що здійснюють
підкачку, як холодної, так і гарячої
води, зменшується на коефіцієнт
розділу холодної та гарячої води, який
дорівнюється 0,6 в період здійснення
гарячого водопостачання. В інших
випадках приймати коефіцієнт, який
дорівнюється 1.

Кількість реактивної електроенергії
визначається за величиною активної з
коефіцієнтом - 0,8.

Згідно п. 2.3 Договору, розрахунковим
періодом є календарний місяць.

За умовами п. 2.4 Договору на підставі
виставленого позивачем відповідачу
рахунку до 7 числа місяця, наступного за
звітним, відповідач здійснює оплату на
розрахунковий рахунок позивача
протягом 5 банківських днів з моменту
отримання рахунку. Рахунки виписуються
на підставі понесених позивачем у
звітному періоді фактичних витрат,
зазначених в п. 2.1 даного Договору.

Відповідно до додаткової угоди № 1,
укладеної сторонами 01.06.07р., п. 2.1
Договору викладено в наступній
редакції: "Щомісячна ціна Договору
складає, орієнтовно, 64 986,00 грн., з
урахуванням ПДВ (Додаток №1) та
складається з:

2.1.1 Вартості виконаних робіт,
пов'язаних з поданням питної води
споживачу, що включають в себе:

- основну та додаткову заробітну платню
персоналу, її розмір в кошторисі
складає 5% від загального фонду оплати
праці, оскільки обслуговування
агрегатів холодної води працівникам
складає 5% робочого часу;

- нарахування на заробітну плату;

- амортизаційні відрахування;

- цехові витрати;

- нарахувань на заробітну плату".

Відповідно до додаткової угоди № 2,
укладеної сторонами 04.01.10р., п. 2.1
Договору викладено в наступній
редакції: "Щомісячна ціна Договору
складає, орієнтовно, 145 446,20 грн., з
урахуванням ПДВ (Додаток №1) та
складається з:

2.1.1 Вартості виконаних робіт,
пов'язаних з поданням питної води
споживачу, що включають в себе:

- основну та додаткову заробітну платню
персоналу, її розмір в кошторисі
складає 5% від загального фонду оплати
праці, оскільки обслуговування
агрегатів холодної води працівникам
складає 5% робочого часу;

- нарахування на заробітну плату;

- амортизаційні відрахування;

- цехові витрати".

Одночасно, сторони в додатковій угоді
№ 2 від 04.01.10р. прийшли до згоди щодо
необхідності внесення змін в Додатки №
№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 до Договору (т. 4, а.с. 8-18).

Згідно із п. 3.1 Договору позивач
зобов'язується підготувати та надати
до 5 числа місяця, наступного за
звітним, акт про витрати на
експлуатацію насосного обладнання
(Додаток №3). В акті про витрати на
експлуатацію насосного обладнання
повинен бути зазначений обсяг
виконаних робіт за звітний період на
підставі показників трудовитрат та
амортизаційних відрахувань згідно п.
2.1.1 даного Договору.

Позивач зобов'язується підготувати та
надати до 5 числа місяця, наступного за
звітним акт фактичного споживання
електроенергії (Додаток № 4). (п. 3.2
Договору). Відповідач зобов'язується
прийняти до розгляду та підписати акти
про витрати на експлуатацію насосного
обладнання та фактичного споживання
електроенергії протягом 5 робочих днів
з моменту їх отримання, з наступним
поверненням одного екземпляра актів на
адресу позивача (п. 3.3 Договору).

На виконання умов Договору, КП
"Теплоенерго" у період з 01.04.2010р. по
31.01.2013р. надавало обумовлені Договором
послуги та своєчасно направляло на
адресу відповідача рахунки на оплату
відшкодування витрат з експлуатації
електронасосних агрегатів, акти про
витрати на експлуатацію насосного
обладнання та фактичного споживання
електроенергії, про що свідчать штампи
КП „Водоканал" із зазначенням вхідного
номеру та дати отримання, які містяться
на супровідних листах про
відшкодування витрат до договору (т. 1
а.с. 45-150, т. 2 а.с. 1-49).

В порушення умов Договору, у
встановлений термін, відповідач не
виконав своїх зобов`язань по оплаті
наданих позивачем послуг у вказаному
періоді, у зв'язку із чим у нього
виникла заборгованість перед
позивачем з відшкодування витрат з
експлуатації електронасосних
агрегатів у загальній сумі 3 992 268 грн. 58
коп.

Відповідно до п. 4.4 Договору у випадку,
якщо КП „Водоканал" прострочив
виконання грошових зобов'язань, за
вимогою КП „Теплоенерго" зобов'язано
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочки, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або законом.

На підставі п. 4.4 Договору та положень
ст. 625 ЦК України позивач нарахував
додатково до суми боргу інфляційні
втрати за період червня 2010р. по серпень
2013р. в сумі 77 625 грн. 34 коп. та 3% річних за
період з 25.05.10р. по 19.08.13р. в розмірі 221 826
грн. 76 коп.

Із посиланнями на приписи Закону
України № 686-ХІV „Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення ними плати за
спожиті комунальні послуги", позивач
нарахував додатково до сплати
відповідачу пеню із розрахунку 1% від
суми заборгованості за кожен день
прострочення за період з 25.05.10р. по
19.08.13о. по кожному рахунку окремо,
загальний розмір якої становить 3 971 115
грн. 67 коп.

Відповідно до умов п. 5.3 Договору,
позивачем направлено відповідачу
досудове попередження від 21.02.2013р. № 677
(т.1, а.с 43) з вимогою сплатити
заборгованість з відшкодування витрат
з експлуатації електронасосних
агрегатів в сумі 4 839 925 грн. 87 коп. за
період з 01.04.12р. по 01.02.13р., надавши до
вимоги розрахунок заборгованості
відповідача за період з 01.04.10р. по 01.02.13р.
на вказану суму.

Згідно відповіді відповідача № 1871/28-06
від 01.03.13р. останній відмовив в
задоволенні претензії з підстав
необґрунтованості сум, нарахованих до
сплати позивачем.

На час розгляду справи доказів
погашення заборгованості відповідача
перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Вищевказаний Договір за своїм змістом
є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 530 ч. 1 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до положень частин першої,
третьої статті 509, статей 526, 629
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень ст.ст. 9, 16, 549-551, 611, 625
Цивільного кодексу України та ст.ст. 20,
216-220 та 230-232 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку передбачених Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими законами і
договором, а держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі, стягнення збитків
та застосування штрафних санкцій.

На виконання ухвали господарського
суду від 19.09.2013р. експертом
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз проведена
судово-економічна експертиза на
предмет підтвердження розміру
понесених позивачем витрат на
експлуатацію насосного обладнання для
забезпечення підкачування води на
об'єктах, що знаходяться на його
балансі за період з квітня 2010р. по
січень 2013р., а також правильності
нарахування позивачем 3% річних та
інфляційних втрат.

Згідно висновку експерта № 2317/2318-13 від
16.05.2014р. (т. 6, а.с. 129-170) за даними
дослідження документально
підтверджується витрати з
експлуатації насосного обладнання для
забезпечення підкачування води на
об'єктах, що знаходяться на балансі КП
«Теплоенерго» за період з квітня 2010р.
по січень 2013р. в розмірі 3 992 268,58 грн.;
згідно з довідками КП «Теплоенерго» не
подавало гарячої води по об'єктам
зазначених в додатках № 3 до договору №
1/06-07 від 01.06.2007р., за період з квітня 2010р.
по січень 2013р.; за результатами
проведеного дослідження встановлено,
що ціна за електроенергію у відомостях
витрат електроенергії по роботі
насосних агрегатів, здійснюючі
підвищений тиск питної води не
перевищує тарифів встановлених
постановами НКРЕ. Тарифи на
електроенергію встановлюються у
відповідності до постанов НКРЕ,
детально дані постанов, та тарифи
наведені в дослідницькій частині;
документально підтверджується
споживання електричної енергії
двигунами насосів, зазначених в
Додатку № 2 до Договору № 1/06-07,
встановлених на тепло розподільчих
пунктах позивача за період з квітня
2010р. по січень 2013р.; за даними
дослідження інфляційні витрати за
період з квітня 2010р. по серпень 2013р.,
становлять - 43 011,72 грн., 3% річних
становить - 222 965,55 грн. Нарахування пені
договором не передбачено, встановлення
розміру пені, та нарахування її не
відноситься до завдань та виходить за
межі компетенції експерта економіста;
розмір суми основного боргу КП
«Дніпроводоканал» перед КП
«Теплоенерго» за період з 01.04.2010р. по
31.01.2013р. за договором № 1/06-07
відшкодування витрат по експлуатації
електронасосних агрегатів з
урахуванням протоколу розбіжностей
від 01.06.07р. до даного договору в
редакції КП «Дніпроводоканал»
становить - 3 992 268,58 грн.

Колегія суддів, перевіривши
обґрунтованість експертного висновку
та його узгодженість з іншими
матеріалами справи, вважає що розмір
витрат позивача з експлуатації
насосного обладнання для забезпечення
підкачування води на об'єктах, які
знаходяться на балансі КП
«Теплоенерго» за період з квітня 2010р.
по січень 2013р., що складає суму 3 992 268
грн. 58 коп., обґрунтований та
підтверджений належними доказами.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що
позивач звернувся із даним позовом до
суду 03.07.13р., тобто позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги у
квітні та червні 2010р. на суму 210 180 грн. 52
коп. (рахунок № 147 від 05.05.10р. на суму 100
994 грн. 61 коп., рахунок № 148 від 05.05.10р. на
суму 17 550 грн. 96 коп., рахунки № № 150, 151
від 04.06.10р. на загальну суму 91 634 грн. 95
коп.) заявлені позивачем із пропуском
встановленого ст. 257 Цивільного кодексу
України строку позовної давності у три
роки, перебіг якої закінчився 25.05.13р. та
14.06.13р. відповідно.

З урахуванням заяви відповідача про
застосування строку позовної давності,
викладеної у відзиві від 02.09.13р., та
приписів ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу
України, згідно яких сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові, суд вважає, що в
частині позовних вимог про стягнення з
відповідача заборгованості за травень
та червень 2010р. на загальну суму 210 180
грн. 52 коп., слід відмовити за пропуском
строку позовної давності.

За встановлених обставин, відповідач
неналежним чином виконав свої
майново-господарські зобов'язання
перед позивачем з оплати наданих
позивачем послуг, чим порушив умови
укладеного із позивачем договору та
вищевказані приписи діючого
законодавства, тому позовні вимоги
позивача про примусове стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 3 782
088 грн. 06 коп. за період з липня 2010р. по
лютий 2013р. - є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача 221 826 грн. 76 коп. 3% річних, 77
625 грн. 34 коп. інфляційних втрат та 3 971 115
грн. 67 коп. пені, колегія суддів
зазначає наступне.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України „Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій" від
20.05.1999р. № 686-XIV, на який посилається
позивач при нарахуванні пені, в
встановлено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності: за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі
одного відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу.

Отже, Законом передбачено обов'язкове
встановлення у договорі розміру
штрафних санкцій за невиконання
зобов'язань.

Сторонами у спірному договорі розмір
пені, що підлягає стягненню у разі
порушення грошового зобов'язання КП
„Водоканал", не визначено.

За викладених обставин, позовні вимоги
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 3 971 115 грн. 67 коп. задоволенню не
підлягають.

Відповідно до п. 4.4 Договору сторони
узгодили, що у випадку, прострочення КП
„Водоканал" виконання грошових
зобов'язань, у останнього за вимогою КП
„Теплоенерго" виникає зобов'язання
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочки, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплату боргу з урахуванням
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з
огляду на вимоги частини першої статті
47 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

Здійснивши перевірку розрахунку 3%
річних та інфляційних втрат,
виконаного позивачем, з урахуванням
часткового задоволення позовних вимог
в частині стягнення основного боргу,
судом встановлено, що позивачем при
визначенні періоду нарахування 3%
річних за деякими рахунками не
враховані приписи ст. ч. 3 ст. 50 ГПК
України та визначений початок
нарахувань з останнього дня строку
виконання грошового зобов'язання, а не
з наступного дня, як визначено чинним
законодавством.

Таким чином, згідно перерахунку,
здійсненого господарським судом, до
стягнення з відповідача підлягають 3%
річних за період з 27.07.10р. по 19.08.13р. в
сумі 201 678 грн. 26 коп. та інфляційні
втрати за період з серпня 2010р. по
серпень 2013р. включно в розмірі 23 908 грн.
10 коп.

За умовами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням вищевикладеного, позовні
вимоги Комунального підприємства
"Теплоенерго" Дніпропетровської
міської ради до Комунального
підприємства "Дніпроводоканал"
Дніпропетровської міської ради
обґрунтовані, підтверджені належними
доказами та підлягають частковому
задоволенню в сумі 4 007 674 грн. 42 коп., з
яких 3 782 088 грн. 06 коп. - основний борг, 201
678 грн. 26 коп. - 3% річних, 23 908 грн. 10 коп. -
інфляційні втрати. В решті позову слід
відмовити.

Заперечення відповідача судом
відхиляються, оскільки спростовуються
матеріалами справи та висновками
судово-економічної експертизи.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Дніпроводоканал" Дніпропетровської
міської ради (49101, м. Дніпропетровськ,
вул.. Червона, 21-А, ) на
користь Комунального підприємства
"Теплоенерго" Дніпропетровської
міської ради (49000, м. Дніпропетровськ,
вул.. Погребняка, 7; ) 3 782
088 грн. 06 коп. (три мільйони сімсот
вісімдесят дві тисячі вісімдесят вісім
грн.. 06 коп.) основного боргу, 201 678 грн. 26
коп. (двісті одну тисячу шістсот
сімдесят вісім грн.. 26 коп.) 3% річних, 23 908
грн. 10 коп. (двадцять три тисячі
дев'ятсот вісім грн.. 10 коп.) інфляційних
втрат, 7 710 грн. 72 коп. (сім тисяч сімсот
десять грн.. 72 коп.) витрат по оплаті
судової експертизи, 33 379 грн. 36 коп.
(тридцять три тисячі триста сімдесят
дев'ять грн. 36 коп.) витрат по сплаті
судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Головуючий колегії Суддя Суддя
І.А. Рудь В.І. Петрова
Н.Г. Назаренко

Повне рішення складено - 11.08.14р.