ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 р.
Справа № 923/990/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Немченко Л.М. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Підприємства "Віта СЛС"
Всеукраїнської організації інвалідів
"Союз організацій інвалідів України", с.
Більшовик Голопристанський район

до відповідача-1: Організації
об"єднання громадян "Дитячий
оздоровчий табір ім. Ю.О. Гагаріна
Херсонської обласної організації
профспілки працівників державних
установ України", м. Скадовськ
Херсонської області

відповідача-2: Херсонської обласної
організації профспілки працівників
державних установ України, м. Херсон

про стягнення 288 126 грн.00 коп.

за участю представників сторін:

від прокуратури м. Херсона: не прибув;

від позивача: не прибув;

від відповідача -1: Татаринова Л.Г.
представник, дов. № 1 від 20.06.2014 р.;

від відповідача-2: Лукомський О.П.,
представник за дорученням від 10.07.2014 р.

Підприємство "Віта СЛС "Всеукраїнської
організації інвалідів "Союз
організацій інвалідів України"
(позивач) звернулось до господарського
суду Херсонської області з позовом про
стягнення з організації об'єднання
громадян "Дитячий оздоровчий табір ім.
Ю.О. Гагаріна Херсонської обласної
організації профспілки працівників
державних установ України"
(відповідач-1) суми боргу 288126 грн. 00 коп.
Позивач визначив Херсонську обласну
організацію профспілки працівників
державних установ України
відповідачем-2, однак позовні вимоги до
цієї організації позивачем не були
заявлені.

Заявою від 29.07.2014 р. прокурор міста
Херсона повідомив про вступ до
розгляду справи в інтересах
відповідачів організації об'єднання
громадян "Дитячий оздоровчий табір ім.
Ю.О. Гагаріна Херсонської обласної
організації профспілки працівників
державних установ України",
Херсонської обласної організації
профспілки працівників державних
установ України.

Прокурор позовні вимоги не визнає та
зазначає, що стягнення з відповідачів
вказаної в позові суми було досліджено
судами в межах господарської справи №
923/1069/13 та справи № 5024/513/2011. Також
прокурор вважає, що відсутня правова
підстава для повернення заявлених до
стягнення коштів, оскільки грошові
кошти позивача, які він перерахував
платіжним дорученням № 82 від 13.06.2008 р.
на суму 421000 грн. на рахунок
відповідача-2 не надходили, що
досліджувалось в межах справи № 923/2069/13.
Також прокурор зазначив, що позивач
згідно довідки КП " Херсонського БТІ" на
підставі договору купівлі-продажу від
13.06.2008 р. набув прав власності на ДОТ ім.
Ю.О. Гагаріна, тому, якщо він і
перерахував грошові кошти у сумі 421125
грн., то після укладення цього договору
він перерахував кошти сам собі.

Відповідачі не визнали позовні вимоги
з причин, зазначених прокурором. Крім
того, відповідач-2 звертає увагу суду,
що попередній договір та акт звірки від
10.09.2008 р. підписані не ОСОБА_1 На
зазначених документах та договорі
купівлі-продажу підписи від імені
ОСОБА_4 стоять різні.

Відповідач-2 заявляв клопотання про
застосування строків позовної
давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа,
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється у три
роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як витікає із матеріалів справи,
позивач дізнався про своє право на
повернення грошових коштів після
набрання рішення господарського суду
Херсонської області від 06.06.2011 р. у
справі № 5024/513/2011 про розірвання
договору купівлі-продажу № 2308 від
13.06.2008 р. Рішення набрало чинність після
перегляду в апеляційному порядку 28.07.2011
р.

Таким чином, перебіг строків позовної
давності слід рахувати з 28.07.11 по 28.07.14.
Позивач звернувся до суду 07.07.14, тобто в
межах позовної давності.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення після
закінчення розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

14 травня 2008 року між Херсонською
обласною організацію профспілки
працівників державних установ України
та підприємством «Віта СЛС»
Всеукраїнської організації інвалідів
«Союз організацій інвалідів України»,
було укладено попередній договір
купівлі продажу Дитячого оздоровчого
табору ім. Ю.О. Гагаріна.

Відповідно до умов цього попереднього
договору сторони прийшли згоди щодо
оформлення договору купівлі-продажу
ДОТ ім. Ю.О. Гагаріна, а позивач
зобов'язався внести попередню оплату в
розмірі 421125 грн. на розрахунковий
рахунок відповідача-1.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року
було укладено основний договір
купівлі-продажу, який зареєстровано в
реєстрі за №2308, відповідно до якого
відповідач-2 зобов'язався передати
дитячий оздоровчий табір ім. Гагаріна у
власність позивачу, а позивач
зобов'язався прийняти у власність
зазначений табір, який розташований по
пров. Нічика, буд. 10, м. Скадовськ,
Скадовський район Херсонської області.

Відповідно до рішення господарського
суду Херсонської області від 06.06.2011
року у справі №5024/513/2011 з урахуванням
постанов Одеського апеляційного
господарського суду від 28.07.2011 року у
справі №5024/513/2011 та Вищого
господарського суду України від 02.11.2011
року у справі №5024/513/2011 за позовом
Херсонської обласної організації
профспілки працівників державних
установ України, договір
купівлі-продажу від 13.06.2008 року №2308,
укладений між позивачем та
відповідачем, було розірвано.

Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України, у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Внаслідок розірвання договору
купівлі-продажу правова підстава
проведення розрахунків між сторонами,
в тому числі підстави для зарахування
зустрічних грошових вимог припинились.

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача-1
суму сплачену за умовами попереднього
договору від 14.05.2008 р. у сумі 288126 грн. на
підставі ст.1212 ЦК України

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Позивач доводить, що ним зобов'язання
по оплаті було виконано наступним
чином:

• 133 000,00 грн. було перераховано на
р/р відповідача-1 із призначенням
платежу «Передплата за ДОТ ім..
Гагаріна згідно договору від 14.05.2008р.»

• 185 000,00грн. було перераховано
Позивачем на користь відповідача-1 із
призначенням платежу «Оплата за дитячі
путівки» згідно платіжних доручень: №
84 від 06 червня 2008 р. на суму 80000 грн.; № 85
від 09 червня 2008 р. на суму 7000 грн.; № 86
від 13 червня 2008 р. на суму 37000 грн.; № 88
від 18 червня 2008 р. на суму 7000 грн.; № 138
від 11 червня 2008 р. на суму 35000 грн.; № 140
від 11.06.2008 р. на суму 35000 грн., № 141 від
13.06.2008 р. на суму 10000 грн., № 143 від 19
червня 2008 р. на суму 1000 грн.

• на суму 103126, 00 грн. позивачем надано
послуг з оздоровлення дітей у «ДОТ ім.
Гагаріна» після його придбання, оплату
за які отримано відповідачем-1 від
третіх осіб.

Такий порядок виконання зобов'язання з
передплати за нерухоме майно позивач
пояснив тим, що відповідачем-1
надавались послуги з оздоровлення
дітей в весянно-літній сезон 2008 року та
серед інших позивач також замовляв
йому такі послуги, в якості оплати за
які і було перераховано 185 000,00 грн.

Позивач доводить, що відповідачем
набуто грошові кошти від позивача в
сумі 185000,00грн. в якості оплати за
послуги, які відповідачем і не
надавались та не могли бути надані, а
також отримано від третіх осіб грошові
кошти в сумі 103126,00грн. в якості оплати
за послуги фактично надані позивачем,
що сторонами визнано шляхом
зарахування зустрічних грошових вимог
та підтверджено актами звірки.

В межах заявленого позову позивач
просить стягнути 288 126 грн., які
складаються саме із суми 185000 грн. та 103126
грн., про які мова йшла вище.

Внаслідок розірвання основного
договору купівлі-продажу правова
підстава для набуття майна відпала.

На думку позивача, внаслідок укладання
договору купівлі-продажу право
власності на дитячо-оздоровчий табір
13.06.2008р. перейшло до позивача, то
відповідач-1 вже не міг виконувати свої
зобов'язання з оздоровлення дітей,
оскільки ці послуги надавались
безпосередньо позивачем, тому у
відповідача-1 виникло зобов'язання
повернути позивачу отримані грошові
кошти в сумі 185 000,00 грн. та, оскільки на
той момент існувало невиконане
позивачем зобов'язання за попереднім
договором купівлі-продажу, сторони
дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК
України провести зарахування
зустрічних грошових вимог у вказаному
розмірі.

Щодо суми грошових коштів у розмірі 103
126,00 грн. позивач пояснив, що вказана
сума складає вартість послуг позивача
з організації відпочинку дітей, які
було замовлено та оплачено
відповідачу-1 третіми особами на момент
належності йому «ДОТ ім.. Ю.О. Гагаріна»,
проте надалі, внаслідок відчуження
табору, відповідач вже не міг
виконувати взяті на себе зобов'язання
та їх виконував позивач (на момент
продажу діти перебували в оздоровчому
таборі).

Викладені обставини, позивач доводить
наданими до матеріалів справи
доказами: вищезгаданими договорами,
платіжними дорученнями, актом звірки
від 10.09.2008р., актом звірки взаємних
розрахунків за договорами
купівлі-продажу майна «ДОТ ім.. Ю.О.
Гагаріна» від 30.05.2011р. та звітом про
використання коштів «ДОТ ім.. Ю.О.
Гагаріна».

Суд дослідивши всі надані докази,
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, виходячи
із наступного.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Судом досліджено попередній договір
від 14.05.2008 р. та встановлено, що він
укладений між двома сторонами:
сторона-1 Херсонська обласна
організація профспілки працівників
державних установ України, тобто
відповідача-2 у справі, якому не
пред'явлені вимоги та підприємство
"Віта СЛС "Всеукраїнської організації
інвалідів "Союз організацій інвалідів
України", тобто позивача у справі.
Зазначений договір підписаний цими ж
особами та третью особою, яка не
зазначена як сторона договору - Дитячий
оздровчий табір ім. Ю.О.Гагаріна. Із
огляду на цю третю особу суд дійшов до
висновку, що це не установлена особа та
не є відповідачем-1 у справі, оскільки
відповідач-1 у справі має іншу назву, а
саме, організація об'єднання громадян
"Дитячий оздровчий табір ім.
Ю.О.Гагаріна". Виходячи з положень п. 1, 2
попереднього договору купівлі-продажу
грошові кошти в сумі 421 125,00грн.
визначено як часткова попередня оплата
за основним договором купівлі-продажу
з метою погашення заборгованості перед
бюджетом, що склалась протягом роботи
«Дитячого оздоровчого табору ім..
Ю.О.Гагаріна».

За умовами п.3 попереднього договору
сторони домовились, що кошти 421125 грн.
підприємство " Віта СЛС" перерахує
"Дитячому оздоровчому табору ім.
Ю.О.Гагаріна", тобто не установленій
особі в межах розгляду справи, оскільки
позивач не довів, що ця особа є
юридичною особою, залученою до
розгляду справи у якості відповідача-1.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України
попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, то у
письмовій.

Відповідно до правил ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу нерухомого
майна, єдиного майнового комплексу,
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Таким чином попередній договір про
продаж дитячого оздоровчого табору мав
бути нотаріально посвідчений та мати
державну реєстрацію.

Відповідно до п.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятись у формі
встановленій законом.

Відповідно до ст.640 ЦК України договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації є
укладеним з моменту нотаріального
посвідчення або державної реєстрації.

Оскільки позивач не надав доказів, що
попередній договір від 14.05.2008 р. був
нотаріально посвідчений та мав
державну реєстрацію, то суд дійшов до
висновку щодо його неукладеності.

При таких обставинах позивач
безпідставно обґрунтовує свої вимоги
про повернення коштів, які він
перерахував на умовах попереднього
договору від 14.05.2008 р. в рахунок сплати
вартості придбаного майнового
комплексу, оскільки вищезазначений
договір є неукладений та не породжує у
сторін господарські зобов"язання.

Факт здійснення господарських
операцій фіксується первинними
документами у відповідності до ст.9 ЗУ "
Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Відповідно до
ст.10 ЗУ "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" для
забезпечення достовірності даних
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності підприємства зобов'язані
проводити інвентаризацію активів та
зобов'язань, під час якої
підтверджується їх наявність, стан та
оцінка. Інвентаризація проводиться
шляхом звіряння. Таким чином, акти
звірки підтверджують наявність даних
бухгалтерського обліку грошових
зобов'язань, але не може бути доказом,
які підтверджуть факт проведення
господарських операцій.

З цієї причини суд вважає, що надані
позивачем акти звірки від 10.08.2008 р.,
29.09.2010 р. та 30.05.2011 р. як доказ проведення
оплати вартості придбаного майна за
договором купівлі-продажу майнового
комплексу-дитячий табір, суд до уваги
не приймає, оскільки ці акти не
належними доказами у розумінні ст.32 ГПК
України.

До того ж, вони складені між позивачем
та відповідачем-2, на рахунок якого за
умовами попереднього договору від
14.05.2008 р. грошові кошти не надходили.
Наданий позивачем звіт про
використання коштів, отриманих від
підприємства "Віта СЛС" на погашення
заборгованості ДОТ ім. Гагаріна за 2007
рік взагалі не може бути до уваги,
оскільки складався невідомо коли та
містить інформацію про погашення
заборгованості позивача за 2007 рік, в
той час як спірні правовідносини між
сторонами виникли у 2008 році.

На вимогу суду надати оригінали
вищеперелічених документів, сторони не
надали.

Суд не приймає до уваги доводи
позивача, що треті особи перерахували в
рахунок сплати зобов'язань за
попереднім договором від 14.05.2008 р. суму
103126 грн., оскільки не в попередньому
договорі, ні в договорі купівлі-продажу
майна від 13.06.2008 р. сторони не
обумовлювали, що частково грошові
зобов'язання будуть виконувати треті
особи.

Також суд не приймає як доказ
проведення перерахування позивачем 185
000 грн. в рахунок виконання грошових
зобов'язань за попереднім договором
надані копії платіжних доручень № 84
від 06 червня 2008 р. на суму 80000 грн.; № 85
від 09 червня 2008 р. на суму 7000 грн.; № 86
від 13 червня 2008 р. на суму 37000 грн.; № 88
від 18 червня 2008 р. на суму 7000 грн.; № 138
від 11 червня 2008 р. на суму 35000 грн.; № 140
від 11.06.2008 р. на суму 35000 грн., № 141 від
13.06.2008 р. на суму 10000 грн. № 143 від 19
червня 2008 р. на суму 1000 грн., оскільки в
призначені цих платіжних документів
зазначено" оплата за путівки".

В ході розгляду справи доводи позивача,
що з травня 2008 року фактично він
забезпечував роботу табору не знайшли
свого підтвердження.

Відповідно до п.7 договору
купівлі-продажу передача дитячого
оздоровчого табору імені Гагаріна
здійснюється шляхом підписання
сторонами акту прийому-передачі
упродовж 10 діб з моменту повного
розрахунку покупця з продавцем.

Сторони не надали акту
приймання-передачі майна покупцю
(позивачу) після укладення договору
купівлі-продажу майнового комплексу.
Також позивач не довів іншими доказами,
що з червня 2008 року він надав послуги з
оздоровлення дітей.

На підставі викладеного, суд відмовляє
у задоволенні позовних вимог,
заявлених до відповідача-1, оскільки
вони не доведені належними доказами.
Також суд відмовляє від задоволення
позовних вимог до відповідача-2,
оскільки позивач заявлену суму до
стягнення просив стягнути тільки з
відповідача-1.

Суд відхиляє доводи прокурора та
відповідачів, що з ці спірні відносини
щодо повернення розглядалися судами
уже були розглянуті за іншими
господарськими спорами, оскільки за
господарськими справами № 5024/513/2011,
№923/1069/13 розглядався позов Херсонської
обласної організації профспілки
працівників державних установ України
до підприємства "Віта СЛС
"Всеукраїнської організації інвалідів
"Союз організацій інвалідів України"
про розірвання договору
купівлі-продажу від 13.06.2008 р. та
стягнення заборгованості, сплачених за
договором купівлі-продажу від 13.06.2008 р..
В той час як за даною справою позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення
(повернення) суми, сплаченої за
попереднім договором від 14.05.2008 р..

При таких обставинах факти встановлені
в межах розгляду вищезазначених справ
суд до уваги не приймає.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Повне рішення складено 26.08.14

Суддя
Л.М. Немченко