номер провадження справи 8/92/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014
Справа № 908/3463/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім МИР"
(70132, Запорізька область,
Новомиколаївський район, с. Заливне,
вул. Леніна, 48)

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Вільнянський
маслозавод" (70002, Запорізька область, м.
Вільнянськ, вул. Запорізька, 65)

про визнання недійсним договору оренди
сільськогосподарської техніки від
10.04.2012 р.

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Христич Н.В., дов. від 08.08.2013 р.

Відповідача - не з'явився (Післегіна
Г.А., дов. від 10.03.2014 р. - в засіданні
02.07.2014 р.)

Заявлено позовні вимоги про визнання
недійсним договору оренди
сільськогосподарської техніки від
10.04.2012 р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 02.07.2014 р. по
справі №908/3463/13 провадження по даній
справі зупинялося до звершення
проведення судової почеркознавчої
експертизи. Ухвалою суду від 21.07.2014 р.
провадження по справі поновлено в
зв'язку з усуненням обставин, що
зумовили його зупинення, розгляд
справи призначено на 07.08.2014 р.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 07.08.2014р.

Позивач підтримує вимоги з підстав,
викладених у позові, у відповідності до
ст.. 202, 203, 215 ЦК України, ст.. 181 ГК
України. В обґрунтування позову вказує,
що договір оренди сільгосптехніки від
01.04.2012 р. уповноважена особа позивача не
підписувала та печаткою товариства не
скріпляла. Ніяких дій, спрямованих на
набуття цивільних прав та обов'язків по
оренді сільськогосподарської техніки
у відповідача позивачем не вчинялося.
Також, акт прийому передачі техніки не
підписувався представником позивача
та не скріплявся печаткою. Про
існування такого договору позивачу
стало відомо 07.10.2013 р. при розгляді
справи № 908/2734/13. Після оголошеної в
судовому перерви представник позивача
довів до відома суду, що печатка, якою
скріплено оспорюваний договір та акт
приймання-передачі сільгосптехніки
від 10.04.2012 р., була дійсною до 2007 року і у
зв'язку із зміною місцезнаходження
товариства знищена у встановленому
законом порядку. У квітні 2007 року
товариству було надано дозвіл на
виготовлення іншої печатки, яка і є
дійсною на даний час. Наявність на
договорі оренди та акті
прийому-передачі від 10.04.2012 р.
оригінальної недійсної печатки
товариства позивач обґрунтовує
можливим доступом посадових осіб
товариства "Вільнянський маслозавод"
до печатки внаслідок перебування
керівництва підприємств в одному
офісному приміщенні. Позивач просить
визнати недійсним договір оренди
сільськогосподарської техніки від
10.04.2012 р.

Відповідач свого представника в судове
засідання 07.08.2014 р. не направив,
клопотав про відкладення розгляду
справи в зв'язку з відрядженням
уповноваженого представника.

Суд зазначає, що, по-перше, з
урахуванням конкретних обставин
справи поважними вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від відповідача, обставин
унеможливлювали або істотно
утруднювали вчинення ним відповідних
процесуальних дій. У даному випадку
відповідач не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні представника згідно з
статтею 28 ГПК України. По-друге,
відповідно до ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Враховуючи, що дана
справа розглядається судом тривалий
термін, відповідач мав достатньо часу
на підготовку до розгляду справи та
обґрунтування своїх заперечень за їх
наявності, які виникли після
поновлення провадження по справі,
оскільки висновок експерта відповідно
до Закону України «Про судову
експертизу» направляється сторонам
судового провадження. В силу вимог ч. 1
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку. Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінку сторін,
предмет спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти
України"). Згідно з п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду,
проте відповідач не скористався своїми
правами, передбаченими статтею 22 ГПК
України, участь в засіданні суду (як і
інші права, передбачені статті 22 ГПК
України) є правом, а не обов'язком
сторони, суд дійшов висновку про
можливість завершення розгляду справи
по суті в судовому засіданні 07.08.2014
року, відповідно до ст. 75 ГПК України за
наявними матеріалами.

В попередніх судових засіданнях
відповідач заявлені позовні вимоги не
визнав. У відзиві на позов вказував, що
договір оренди сільськогосподарської
техніки від 10.04.2012 р. повністю
відповідає вимогам, встановленим
чинним законодавством, тому немає
жодних підстав для визнання його
недійсним. Передання транспортних
засобів у користування позивача
підтверджується актом
прийому-передачі від 10.04.2012 р., на якому,
як і на договорі, наявний підпис
директора та печатка ТОВ "Торговий дім
МИР", що посвідчує волевиявлення
останнього щодо укладення
оспорюваного договору.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив:

Предметом спору у даній справі є
договір оренди сільськогосподарської
техніки №10/04/12-1 від 10.04.2012 р. між
Публічним акціонерним товариством
«Вільнянський маслозавод» (відповідач
по справі, орендодавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «МИР» (позивач по справі,
орендар). За умовами вказаного договору
орендодавець зобов'язався передати у
тимчасове володіння і користування
орендарю сільськогосподарську
техніку, зазначену в п. 1.2 договору, а
орендар - виплачувати орендодавцеві
визначену орендну плату за
користування сільськогосподарською
технікою і повернути її у порядку,
встановленому цим договором. До
договору оренди сільськогосподарської
техніки № 10/04/12-1 від 10.04.2012 р. складено
акт прийому передачі, в якому
зазначено, що орендодавець передав, а
орендар прийняв у належному стані для
експлуатації певну
сільськогосподарську техніку. В
зазначеному акті, як і в договорі
оренди, значиться, що вони підписані
від імені орендаря директором ОСОБА_4, а
від імені орендодавця - головою
правління О.І. Доценко, підписи
скріплені відповідними печатками.

Позивач зазначав, що спірний договір не
підписувався його повноважним
представником та не скріплювався
печаткою, а його підписано
невстановленою особою, що суперечить
визначеному порядку та формі вчинення
договорів; відтак такий договір не може
бути визнано дією позивача, що
спрямована на набуття, зміну або
припинення ним своїх прав та
обов'язків. Заперечує фактичне
отримання у користування
сільськогосподарської техніки від
товариства «Вільнянський маслозавод».

Відповідач вказує на відповідність
спірного договору положенням
законодавства та зазначає, що
повноваження особи, яка підписала
договір, підтверджуються наявністю на
договорі печатки товариства «Торговий
дім «МИР».

Оскільки спірні питання, що виникли в
ході судового розгляду справи, є
такими, що потребують спеціальних
знань, з метою повного, всебічного та
об'єктивного розгляду спору судом
призначалася судова почеркознавча
експертиза, виконання якої доручено
Науково-дослідному експертно
криміналістичному центру ГУМВС
України в Запорізькій області.

Експертом надано висновок № 244 від
16.07.2014 р., в якому зазначено, що підписи
від імені ОСОБА_4 в договорі оренди
сільськогосподарської техніки № 10/04/12-1
та в акті прийому передачі від 10.04.2012 р.
виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з
наслідуванням підпису ОСОБА_4.

За приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України угода
визнається недійсною у разі коли вона
суперечить Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків.

Частиною 2 ст. 207 ГПК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу , іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 32 ГПК України визначає, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані, зокрема, встановлюються
письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів.

Відповідно до ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Приписами ст. 43 ГПК України визначено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ч. 3 ст.43 ГПК України
господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Суд звертає увагу, що за клопотанням
відповідача (який висловлював сумніви
щодо умовно-вільних зразків підпису
ОСОБА_4.) двічі розширювався перелік
об'єктів для дослідження. При цьому, на
експертне дослідження направлені
документи, що містять досліджувані
підписи ОСОБА_4, лише нотаріально
посвідчені.

Відповідно до ст. 42 ГПК України
висновок експерта для господарського
суду не є обов'язковим і оцінюється
господарським судом за правилами,
встановленими ст. 43 цього Кодексу.

Судом приймається до уваги висновок
проведеної у даній справі судової
експертизи, оскільки на вирішення
судового експерта були поставлені
питання стосовно особи та
приналежності підпису особі, що
підписала спірний договір та оформлені
на його виконання документи, тобто
стосовно обставин, що мають значення
для справи, оскільки саме заперечення
права та повноваження особи на
укладення та підписання оспорюваного
договору у даній справі стали
підставою звернення позивача з
вимогами про визнання недійсним цього
договору.

Щодо відбитку печатки як на спірній
угоді, так і на оформлених на її
виконання документах (акті
приймання-передачі від 10.04.2012 р.) суд
зазначає, що проведення експертизи
щодо печатки є неможливим у зв'язку з її
знищенням у 2007 році, що підтверджується
наданими позивачем документами. Тобто,
у строк, зазначений у договорі - 10
квітня 2012 р. - підпис уповноваженої
особи товариства ТД «МИР» не міг
скріплюватися печаткою, відбиток якої
містить договір № 10/04/12-1 та акт
приймання-передачі від 10.04.2012 р.

Також суд зважує на пояснення позивача,
що в зазначений у оспорюваному
договорі оренди період часу
користування майном - з 10.04.2012 р. до
10.09.2013 р. - перелічена у акті
приймання-передачі сільгосптехніка
фактично знаходилася у орендному
користуванні інших осіб на
підтвердження чого позивачем надані
копії відповідних договорів (в
судовому засіданні 19.12.2013 р.) Відповідач
цих доводів не спростував, не надав
пояснень щодо передачі товариству «ТД
«МИР» свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів (експлуатація без
наявності якого є неможливою) та яким
чином відбулося повернення
транспортних засобів (або
неповернення) із користування по
закінченню строку, зазначеному в
договорі № 10/04/12-1 від 10.04.2012 р.

Таким чином, враховуючи експертний
висновок, інші матеріали справи та
пояснення сторін, суд прийшов до
висновку, що директор Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «МИР» не підписував договір оренди
сільськогосподарської техніки №10/04/12-1
від 10.04.2012 р., а тому в силу ст.ст. 203, 215
Цивільного кодексу України цей договір
є недійсним.

Оцінивши у сукупності обставини справи
та зібрані у справі письмові докази,
судом встановлено наявність підстав
для визнання договору оренди
сільськогосподарської техніки № 10/04/12-1
від 10.04.2012 р. недійсним, внаслідок чого
позовні вимоги задовольняються.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

У зв'язку з внесенням позивачем
судового збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом, переплачена сума
судового збору в розмірі 23 грн.
підлягає поверненню позивачу, про що
судом винесено відповідну ухвалу.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 207, 215
ЦК України, керуючись ст. ст. 49, 75, 82 - 84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди
сільськогосподарської техніки № 10/04/12-1
від 10.04.2012 р., укладений Публічним
акціонерним товариством "Вільнянський
маслозавод" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім МИР".

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Вільнянський маслозавод"
(70002, Запорізька область, м. Вільнянськ,
вул. Запорізька, 65, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім МИР"
(70132, Запорізька область,
Новомиколаївський район, с. Заливне,
вул. Леніна, 48, ) 1147 (одна
тисяча сто сорок сім) грн. судового
збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 14 серпня 2014
року.

Суддя
І.А. Попова