ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.2014 Справа № 920/1349/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Суми,

до відповідача: Сумського державного
університету, м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог

на предмет спору на стороні
відповідача: Головного управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області, м. Суми,

про стягнення: 41 465 грн. 00 коп.

СУДДЯ КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність
від 18.08.2014 року,

Від відповідача: Світайло А.О.,
довіреність № 05.03/01-05/516 від 05.02.2014 року,

При секретарі судового засідання
Саленко Н.М.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
41 465 грн. 00 коп. заборгованості, яка
виникла у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов
укладених між сторонами договорів
купівлі - продажу № 2204-02 та № 2204-03 від
17.04.2014 року, а також просить стягнути з
відповідача 1 827 грн. 00 коп. судового
збору.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач в письмових запереченнях
проти задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що
Сумський державний університет є
державною установою освіти, з
загальнодержавною формою власності,
видатки на забезпечення господарської
діяльності університету фінансуються
з Загального та Спеціального фондів
Державного бюджету України.
Університетом вжито усіх належних
заходів щодо належного виконання
зобов'язання. Несвоєчасне отримання
коштів позивачем сталося внаслідок дій
Державної казначейської служби, на яку
відповідач ніякого впливу не має.

Третя особа у письмовому відзиві №
15-35/848-6588 від 08.08.2014 року зазначила, що
спірні правовідносини виникли між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Сумським державним університетом з
приводу виконання укладених між
вказаними особами договорів
купівлі-продажу. У свою чергу Головне
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області не є
стороною за даними договорами і не має
жодного зобов'язання ні перед
позивачем, ні перед відповідачем. При
вирішенні справи покладаємося на
розсуд суду.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, тому відповідно до вимог ст. 75
ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
докази по справі, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем укладено
договори № 2204-02 та № 2204-03 від 17.04.2014 року
(далі - Договори), за умовами п.1.1. яких
продавець (позивач) передає у власність
в порядку та на умовах, визначених
Договором, а покупець (відповідач)
приймає та оплачує товар (картриджі та
комплекти до СБПЧ; тонери та заправочні
комплекти), згідно асортименту та за
цінами, що зазначені в додатку до
Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договорів оплата
товару здійснюється покупцем протягом
10 робочих днів з дня отримання товару,
відповідно до накладних. Строк дії
договору визначений у п. 7.3 Договорів
купівлі-продажу, в яких зазначено, що
вони набирають чинності з моменту їх
підписання і діють до 31.12.2014р., а в
частині фінансових розрахунків - до
повного їх здійснення.

До Договорів № 2204-02, № 2204-03 від 17.04.2014
року були укладені додаткові угоди,
якими внесено зміни до специфікації та
зміни загальної суми договору.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
належним чином виконав обов'язки по
Договорам та поставив відповідачу
товар, що підтверджується відповідними
видатковим накладним № 2204-03(1) від 19.06.2014
року, № 2204-02(1) від 19.06.2014 року, № 2204-03(2)
від 08.07.2014 року, копії яких містяться в
матеріалах справи, проте відповідач в
порушення взятих на себе зобов'язань не
повністю розрахувався з позивачем у
термін, зазначений в Договорах.

Факт отримання відповідачем товару за
Договорами підтверджується
матеріалами справи, а саме видатковими
накладними №РД-0000012 від 25.04.2014р.,
№РД-0000014 від 25.04.2014р., №РД-0000036 від
25.04.2014р., №РД-0000016 від 12.05.2014р., №РД-0000018
від 03.06.2014р., на яких містяться підписи
та печатка відповідача.

Відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків за період з 01.06.2014 року по
24.07.2014 року, який підписано сторонами та
скріплено печатками (копія у справі),
станом на 24.07.2014 у відповідача існує
заборгованість перед позивачем за
Договорами № 2204-02 та № 2204-03 від 17.04.2014
року.

Таким чином, на момент звернення з
позовом до суду, у відповідача перед
позивачем існує заборгованість в
розмірі 41 465 грн. 00 коп., яка
відповідачем повністю визнається, про
що свідчить підписаний акт звірки
взаємних розрахунків станом на 24.07.2014
року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити кошти
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 2 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлює норми, згідно яких
боржник вважається таким, що
прострочив своє зобов'язання, якщо він
не почав його виконувати або не виконав
його в строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей термін.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
на лежним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Проте, як зазначив позивач,
заборгованість виникла внаслідок
затримки здійснення платежів за
зобов'язаннями юридичних осіб Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Сумській області, де
обслуговується відповідач, як бюджетна
установа, хоча належно оформлені
платіжні документи були ним надані для
оплати вчасно та в повному обсязі,
внаслідок чого утворилась
заборгованість перед позивачем.

Стаття 617 Цивільного кодексу України та
стаття 218 Господарського кодексу
України передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

У відповідності до статті 1 Цивільного
кодексу України однією із ознак
майнових відносин є юридична рівність
їх учасників, в тому числі й органів
державної влади, а тому самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з Державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, не виправдовують бездіяльність
замовника та не заперечують обов'язку
такого органу, який виступає стороною
зобов'язального правовідношення, від
його виконання належним чином.

На підставі статті 617 Цивільного
кодексу України, статті 218
Господарського кодексу України та
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін
та Оліус проти України» від 18.10.2005
відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках Державного
бюджету України, не виправдовує
бездіяльність боржника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
те, що відповідачем не подано доказів
сплати боргу або обґрунтованих
заперечень вимогам позивача, тому
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості в розмірі 41 465 грн. 00 коп.
є обґрунтованими, правомірними і
підлягають задоволенню.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» та ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сумського державного
університету (40007, м. Суми, вул.
Римського-Корсакова, 2; код 05408289) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1; ід. номер НОМЕР_1) 41
465 грн. 00 коп. боргу та 1 827 грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення підписаний 20.08.2014
р.

Суддя О.В. КОВАЛЕНКО