ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.
Справа № 910/6225/14

за позовом Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві;

до Приватного підприємства «Еріо»;

про визнання договору укладеним

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Ларченко К.В. (довіреність
б/н від 31.01.2014 р.);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Оболонського
району у м. Києві до Приватного
підприємства «Еріо» про визнання
договору укладеним.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 28.04.2014 року справу
№ 910/6225/14 прийнято до провадження та
призначено розгляд справи на 20.05.2014
року. В судовому засіданні 20.05.2014 року
розгляд справи відкладався до 03.06.2014
року. В судовому засіданні 03.06.2014 року
розгляд справи відкладався до 24.06.2014
року.

В ході розгляду спору відповідач проти
позову заперечував, посилаючись на
відсутність у нього права власності на
спірне майно, від так і обов'язок його
утримувати.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 24.06.2014 року розгляд справи
№ 910/6225/14 відкладено на 15.07.2014
року та зобов'язано Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна та Реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
м. Києві виконати вимоги ухвали
Господарського суду Київської області
від 03.06.2014 року, а саме надати
інформацію про те, хто є власником
будинку № 12 по вул. Полупанова у м.
Києві.

Однак, станом на 15.07.2014 року
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві
зазначену інформацію не надіслала.

В судове засідання, яке відбулось 15.07.2014
року представник відповідача не
з'явився, про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив. У зв'язку з
чим, розгляд справи відкладався до
05.08.2014 року.

Від Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
(22.07.2014 року) та від Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві (29.07.2014 року) надійшли відповіді
на запити суду.

В судовому засіданні 05.08.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання 05.08.2014
року не з'явився, про причини неявки суд
не повідомив. За таких обставин, у
відповідності до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані ними
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові
обставин, на балансі КП «Житлосервіс
«Куренівка» Оболонського району у м.
Києві (позивача) знаходиться житловий
будинок № 12 на вул. Полупанова у м.
Києві, який обслуговується
підпорядкованою позивачу ЖЕК-512.

Позивач пояснив, що даний будинок йому
було передано згідно з рішенням
Оболонської районної у м. Києві ради
від 30.06.2005 року № 30/16 «Про передачу
майна» за відповідним актом
приймання-передачі.

Згідно з розпорядження Оболонської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 25.02.2011 року № 95 «Про
закріплення майна» даний будинок був
закріплений на праві господарського
відання за позивачем.

Як зазначено в позові та
підтверджується матеріалами справи,
09.01.2002 року було укладено договір
купівлі-продажу спірного будинку № 12
по вул. Полупанова у м. Києві між
ліквідаційною комісією «Українська
біржа нерухомості» та Приватним
підприємством «Еріо».

Згідно реєстраційного посвідчення №
002472 від 18.12.2002 року, виданого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, право
власності на будинок № 12 по вул.
Полупанова у м. Києві було
зареєстровано за Приватним
підприємством «Еріо».

Однак, в даний час спірний будинок є
житловим і в ньому проживають 5 сімей,
тому у зв'язку з необхідністю
забезпечення мешканців будинку
комунальними послугами, будинок
обслуговується підпорядкованою
позивачу ЖЕК-512.

З огляду на викладені обставини,
позивач стверджує, що відповідач - ПП
«Еріо» як власник будинку користується
всіма житлово-комунальними послугами,
які надаються позивачем, однак
відмовляється від підписання договору
про надання послуг з утриманн будинків
і споруд та прибудинкових територій і
відмовляється їх оплачувати.

Позивач повідомив суду, що 18.12.2013 року
звертався до відповідача з вимогою
підписати договір № 92/1 від 18.12.2013 року
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та надав на підписання два
примірники проекту такого договору.
Однак, відповідач відповіді не надав,
вимоги не задовольнив.

Договір № 92/1 від 18.12.2013 року був
підготований згідно Типового договору
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
ві, 20.05.2009 року № 529.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний: укласти договір на
надання житлово-комунальни послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Таким чином, позивач в обґрунтування
позовних вимог стверджує, що
відповідач є споживачем комунальних
послуг, які надаються в будинок № 12 по
вул. Полупанова у м. Києві
підпорядкованою позивачу ЖЕК-512, тому
зобов'язаний укласти відповідний
договір та на його підставі оплачувати
комунальні послуги.

Відповідач в ході розгляду спору проти
позову заперечував, зазначив, що він не
є власником будівлі № 12 по вул.
Полупанова у м. Києві у зв'язку з її
відчуженням за Договором
купівлі-продажу від 17.01.2003 року на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропрофіт». На
підтвердження відповідних обставин
відповідач надав Договір
купівлі-продажу.

Крім того, з наданих Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна відповідей на запити
суду, вбачається що право власності на
спірний будинок з 17.12.2003 року
обліковується за ТОВ «Агропрофіт».

Хоча, з наданих на запити суду
відомостей не можливо встановити, за
ким обліковується право власності на
спірну будівлю на момент розгляду
спору, однак той факт, що з 17.12.2003 року,
тобто після придбання будівлі
відповідачем 09.01.2002 року, право
власності на таку будівлю
обліковується за ТОВ «Агропрофіт» на
підставі відповідного договору
купівлі-продажу (який оглянутий судом і
долучений до матеріалів справи),
свідчить про вибуття спірної будівлі з
власності відповідача ще у 2003 році.

Слід зазначити, що всі надані позивачем
документи в обґрунтування позовних
вимог, стосуються періоду 2002 року,
тобто до вибуття будівлі з власності
відповідача. В ході розгляду спору
відповідачем надано докази, які
спростовують викладені у позові
обставини.

Також суд враховує, що з наданих до
матеріалів справи доказів вбачається,
що станом на момент придбання спірного
будинку відповідачем, такий будинок
відносився до нежитлового фонду.

Однак, рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 29.09.2004 року було
визнано недійсним рішення виконкому
Київської міської ради № 210 від 26.02.1990
року в частині переведення будинку № 12
по вул. Полупанова у м. Києві з
житлового фонду в нежитловий.

Таким чином, спірний будинок є житловим
і правомірно перебуває на балансі
позивача, про що свідчить також рішення
Оболонської районної ради у м. Києві
від 30.06.2005 року № 30/16 про
передачу позивачу у господарське
відання спірної будівлі та
Розпорядження Оболонської районної в
м. Києві державної адміністрації від
25.02.2011 року № 95 про закріплення на праві
господарського відання спірної
будівлі за позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського
кодексу України право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Рішення Оболонської районної ради у м.
Києві від 30.06.2005 року № 30/16 та
Розпорядження Оболонської районної в
м. Києві державної адміністрації від
25.02.2011 року № 95 є чинними і свідчать про
наявність у позивача права
господарського відання на спірну
будівлю та про належність такої
будівлі до комунальної власності, що не
заперечено та не спростовано в
установленому чинним законодавством
порядку зацікавленими особами.

Таким чином, питання щодо оплати
комунальних послуг повинні
вирішуватись відповідачем у
відповідності до чинного житлового
законодавства з фактичними
споживачами послуг.

Посилання позивача на те, що відповідач
є споживачем послуг ґрунтується на
припущеннях і не підтверджене ані
відповідними обставинами, які свідчать
про споживання відповідачем
комунальних послуг, їх обсяг, ані
жодними доказами.

Згідно ст. 187 Господарського кодексу
України спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. Інші переддоговірні спори
можуть бути предметом розгляду суду у
разі якщо це передбачено угодою сторін
або якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Як визначено ст. 14 Цивільного кодексу
України цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку про відсутність
підстав вимагати від відповідача
укладення договору про надання послуг
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та оплати
комунальних послуг, які надаються до
будівлі, що не належить відповідачу і
доказів користування якою та
споживання відповідачем комунальних
послуг не надано.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства України, повно
та всебічно розглянувши матеріали
справи господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивачем
не доведені та не обґрунтовані,
відповідачем спростовані, тому
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати не підлягають відшкодуванню на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 11.08.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.