м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14320/14 01.08.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Олександрівська фабрика
діаграмних паперів»доДержавного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України
«Укрзалізничпостач»простягнення 247
631,77 грн.Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Ісмайлов Р.Н. -
юрисконсульт; від відповідача:не
з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Олександрівська фабрика діаграмних
паперів» (надалі - ПАТ «Олександрівська
фабрика діаграмних паперів»)
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України «Укрзалізничпостач» (надалі -
ДП МТЗЗТУ «Укрзалізничпостач») про
стягнення 247 631,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на виконання умов Договору
поставки №ЦХП-02-02113-01 від 19.03.2013 р.
поставив відповідачу товар, а останній
свого грошового зобов'язання з його
оплати належним чином не виконав, в
зв'язку із чим за відповідачем виникла
заборгованість у розмірі 241 343,33 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 6 288,44 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
01.08.2014 р.

В судове засідання 01.08.2014р. представник
позивача з'явився, вимоги ухвали суду
виконав, позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх повністю.

Представник відповідача, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання
01.08.2014 р. не з'явився, вимог ухвали суду
не виконав, подав через загальний
відділ суду клопотання про відкладення
розгляду справи.

Судом в задоволенні вказаного
клопотання відмовлено з огляду на
наступне.

Згідно п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, відповідач
не був позбавлений права направити в
судове засідання іншого свого
представника.

Матеріали справи містять достатні
докази для її розгляду по суті, а тому
суд не вбачає необхідності відкладати
розгляд справи на іншу дату.

В судовому засіданні 01.08.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2013 р. між ПАТ «Олександрівська
фабрика діаграмних паперів»
(постачальник) та ДП МТЗЗТУ
«Укрзалізничпостач» (замовник) було
укладено Договір поставки №ЦХП-02-02113-01
(надалі - «Договір»).

Згідно п 1.1 Договору постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність, а замовник прийняти та
оплатити продукцію, найменування,
марка й кількість якої вказується в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору, на умовах, що
викладені у цьому договорі.

Пунктом 4.1 договору визначено, що ціна
визначається даним договором і
приймається сторонами: в національній
валюті України - гривні, на умовах СРТ
(Перевезення сплачено до…) пункт
призначення - матеріальний склад ДП
«Укрзалізничпостач», м. Фастів, вул.
Шевченка, 48 відповідно до вимог
«Інкотермс» (ред. 2010 р.). Постачання
здійснюється за цінами, передбаченими
у специфікації до даного договору. Ціна
продукції, узгоджена у специфікації до
даного договору, включає вартість
продукції, тари, всі податки і збори
передбачені чинним законодавством,
транспортні витрати постачальника
згідно п. 5.1 даного договору.

Загальна сума даного договору на
момент його підписання складає - 1 134 979,56
грн., крім того ПДВ 20% - 226 995,91 грн., всього
- 1 361 975,47 грн. (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору
постачальник здійснює поставку
продукції автомобільним транспортом
або залізничним транспортом
загального користування на умовах CPT
(Перевезення сплачено до…) пункт
призначення - матеріальний склад ДП
МТЗЗТУ «Укрзалізничпостач», м. Фастів,
вул. Шевченка, 48 відповідно до умов
«Інкотермс» (ред. 2010 р.).
Вантажовідправником продукції може
бути третя особа, зазначена
постачальником.

Поставка продукції проводиться
партіями протягом терміну дії
договору, тільки після письмової
рознарядки замовника, яка вважається
дозволом на поставку та є
підтвердженням замовника до прийому
продукції. Відповідальність за
достовірність інформації, яка
вказується у рознарядці, несе замовник.

Рознарядка надається постачальнику в
оригіналі та з застосуванням
факсимільного зв'язку. Після отримання
рознарядки по факсу постачальник
повинен протягом доби направити
замовнику копію отриманої рознарядки з
відміткою, що підтверджує її отримання,
або іншим чином підтвердити її
отримання.

Кожна партія продукції постачається
протягом 10 (десяти) календарних днів з
дати письмової рознарядки замовника,
якщо інше не вказано у рознарядці.

Матеріальні витрати, що виникли при
поверненні продукції, яка не була
письмово заявлена, покладаються на
постачальника.

Замовник не несе відповідальності за
ненадання рознарядок (надання не в
повному обсязі), якщо це є наслідком
зміни планів постачання та
фінансування замовника. (п. 5.2 Договору).

Пунктом 5.3 Договору сторони
передбачили, що датою поставки
продукції вважається дата приймання
цієї продукції замовником на
матеріальному складі ДП МТЗЗТУ
«Укрзалізничпостач» у м. Фастові, що
підтверджується належно оформленою
видатковою накладною і довіреністю або
Актом прийому передачі продукції.

Згідно з п. 6.1 Договору оплата за кожну
партію поставленої продукції по даному
договору проводиться замовником
протягом 75 банківських днів після дати
поставки партії продукції, у
відповідності з рахунком-фактурою на
дану партію, обумовлену згідно з п. 5.2
Договору. Датою оплати вважається дата
відправлення коштів замовником за
банківськими реквізитами
постачальника (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору приймання
продукції замовником здійснюється на
підставі підтвердження наступних
документів:

- рахунку-фактури;

- видаткової накладної або акту
прийому-передачі, підписаного
представником постачальника, який
замовник повинен підписати після
прийняття продукції;

- податкової накладної;

- товарно-транспортної накладної або
накладної (залізничної);

- документів, що підтверджують якість
продукції і зазначені у п. 2.2 договору,
крім копії сертифікату відповідності
на бланку Держспоживстандарту, яка
надається з першою партією продукції.
При поставці наступних партій
продукції надається ксерокопія
сертифікату відповідності;

- пакувальник аркушів (при наявності).

Умовами п. 7.2 Договору передбачено що
приймання продукції по кількості і
якості проводиться замовником або
кінцевим одержувачем продукції -
структурним підрозділом залізниці
відповідно до інструкцій №П-6 від 15.06.65
р. «О порядке приемки продукции
производственно-техничекого
назначения и товаров народного
потребления по количеству» та
інструкції №П-7 від 25.04.66 р. «О порядке
приемки продукции
производственно-техничекого
назначения и товаров народного
потребления по качеству», затверджених
Держарбітражем з наступними змінами та
доповненнями.

20.03.2013 р. між позивачем та відповідачем
було укладено Додаткову угоду №1 до
Договору згідно п.п. 1, 2 якої сторони
погодили специфікацію №1 анулювати та
включити до даного договору
специфікацію №2 на суму: 1 083 389,58 грн.,
крім того ПДВ 20% - 216 677,92 грн., всього - 1 300
067,50 грн.

Крім того, відповідно до п. 2 Додаткової
угоди сторони погодили п. 4.3 Договору
викласти в наступній редакції:
«Загальна сума даного договору
складає: 1 083 389,58 грн., крім того ПДВ 20% - 216
677,92 грн., всього - 1 300 067,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем на виконання умов Договору у
період з жовтня по грудень 2013 р. на
підставі накладних №852 від 09.10.2013 р., №988
від 28.11.2013 р. та №1057 від 19.12.2013 р. було
поставлено, а відповідачем в особі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які діяли на
підставі довіреностей №Ф-930 від 10.10.2013
р., №Ф-1073 від 29.11.2013 р. та №Ф-1102 від 19.12.2013
р. прийнято товар на загальну суму 407
036,51 грн.

Накладними визначені ціна, кількість
та номенклатура переданого товару.

Позивач у своїй позовній заяві вказує,
що відповідач свого грошового
зобов'язання належним чином не виконав
здійснивши часткову оплату вартості
поставленого товару у розмірі 165 193,18
грн.

13.05.2014 р. позивачем на адресу
відповідача було надіслано претензію
№01-70 від 12.05.2013 р. в якій ПАТ
«Олександрівська фабрика діаграмних
паперів» просило ДП МТЗЗТУ
«Укрзалізничпостач» погасити існуючу
заборгованість.

У відповідь на вказану претензію
відповідач на адресу позивача
надіслав лист №ЦХП-20/2921 від 13.06.2014 р.
згідно змісту якого ДП МТЗЗТУ
«Укрзалізничпостач» відмовило в
задоволенні претензії з посиланням на
те, що позивачем не додано належно
оформлених документів, які б
підтверджували вимоги викладені в ній.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті вартості
поставленого товару.

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (накладними, актом
звірки взаємних розрахунків
підписаного сторонами станом на 25.06.2014
р.) підтверджується поставка позивачем
товару за Договором, прийняття,
часткова його оплата відповідачем та
існування заборгованості відповідача
перед позивачем у розмірі 241 343,33 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та змісту п.
6.1 Договору строк виконання
відповідачем грошового зобов'язання по
оплаті поставленого позивачем за
Договором товару на момент розгляду
справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно із ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 241 343,33 грн. на підставі
Договору поставки за переданий
позивачем товар. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ДП МТЗЗТУ «Укрзалізничпостач»
обставин, з якими чинне законодавство
пов'язує можливість звільнення його
від відповідальності за порушення
грошового зобов'язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача суми основного
боргу у розмірі 241 343,33 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 6 288,44 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 10.6 Договору встановлено, що в
разі несвоєчасної оплати за поставлену
продукцію, замовник сплачує
постачальнику пеню в розмірі облікової
ставки НБУ від вартості несплаченої
продукції за кожен день прострочення.

Враховуючи, що судом встановлено факт
порушення відповідачем строків оплати
вартості одержаного від позивача
товару, то вимога позивача про
стягнення пені у розмірі 6 288,44 грн.
нарахованої в межах визначених ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України
визнається судом обґрунтованою та
задовольняється відповідно до
наданого позивачем розрахунку.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги ПАТ «Олександрівська фабрика
діаграмних паперів» обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Олександрівська фабрика діаграмних
паперів» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
«Укрзалізничпостач» (03049, м. Київ,
Повітрофлотський проспект, 11/15; ) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Олександрівська фабрика діаграмних
паперів» (28000, Кіровоградська обл., м.
Олександрія, пр. Будівельників, буд. 40,
кв. 13; ) основний борг у
розмірі 241 343 (двісті сорок одна тисяча
триста сорок три) грн. 33 коп., пеню у
розмірі 6 288 (шість тисяч двісті
вісімдесят вісім) грн. 44 коп. та судовий
збір у розмірі 4 952 (чотири тисячі
дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 65 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 04.08.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко