ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.Справа № 922/2253/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"м.
Київ третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Банк Золоті
ворота" м. Харків про стягнення боргу
у розмірі 1445923,87 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Шинкаренко О.І., за
довіреністю № 1370/13 від 03.09.2013 року.

представника відповідача - Трапіцина
Г.М., за довіреністю № 2 від 02.01.2014 року.

представника третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ОСОБА_6 за
довіреністю від 10.07.2014 року .

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Банк Золоті Ворота" про стягнення
1445923,87 грн. Судові витрати позивач
просить суд покласти на відповідача. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідачем не
було перераховано з депозитного
рахунку грошові кошти в сумі 1443432,47 грн.,
що завдає позивачу збитків, також
позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 2491,40 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10 червня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 07 липня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 26.06.2014 року від
представника позивача надійшло
клопотання (вх. № 21961) про залучення до
участі у справі третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 04.07.2014 року від
представника відповідача надійшов
відзив (вх. № 22758), в якому відповідач
проти позову заперечує та просить суд
відмовити в задоволенні позову. В
обґрунтування своїх заперечень,
відповідач посилається на те, що
платником платіжного доручення, на яке
посилається позивач, є ОСОБА_2, який
перераховує кошти в розмірі 1443432,47 грн.
з рахунку № НОМЕР_1, відкритого на його
ім`я. Призначенням даного платежу є
погашення кредиторських вимог АТ
"Райффайзен Банк Аваль" у справі про
банкрутство ТОВ "ТПД "Земляни", які були
забезпечені заставою майна банкрута.
Тобто, з наведеного слідує, що за
умовами договору банківського рахунку
та виданим платіжним дорученням,
відповідач лише здійснює операції з
грошовими коштами, які знаходяться на
означеному рахунку свого клієнта
ОСОБА_2 і які відповідачу не належать.
Також, відповідач зазначає про те, не
має жодних боргових зобов`язань перед
позивачем, а тому просить суд відмовити
в задоволенні позову. Крім того, в
своєму відзиві, відповідач зазначає
про те, що на розгляді в
Червонозаводському районному суді м.
Харкова знаходиться цивільна справа №
646/4887/14-ц за позовом арбітражного
керуючого Клочко О.М. до приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, третя
особа - АТ "Банк Золоті Ворота" про
зобов`язання вчинити певні дії (копія
ухвали суду додана до відзиву). Разом із
позовною заявою позивачем Клочко О.М.
подано заяву про забезпечення позову,
шляхом заборони відповідачу
приватному нотаріусу ХМНО ОСОБА_2
перераховувати грошові кошти зі свого
депозитного рахунку в сумі 1443431,47 грн.
на будь - які інші рахунки до розгляду
справи, а також заборонити АТ "Банк
Золоті Ворота" перераховувати грошові
кошти з депозитного рахунку приватного
нотаріуса ХМНО ОСОБА_2 в сумі 1443431,47 грн.
на будь - які інші рахунки до розгляду
справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.07.2014 року
розгляд справи було відкладено на
21.07.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 18.07.2014 року від
представника відповідача надійшли
заперечення (вх. № 24701) на клопотання
позивача про залучення до участі у
справі третьої особи - приватного
нотаріуса. В своїх запереченнях
відповідач зазначає про те, що рішення
по даній справі жодним чином не може
вплинути на права та обов`язки
приватного нотаріуса, оскільки
предметом позовних вимог є стягнення з
АТ "Банк Золоті Ворота" на користь АТ
"Райффайзен Банк Аваль" суми
заборгованості.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 21.07.2014 року від
представника позивача надійшли
додаткові обґрунтування до позовної
заяви (вх. № 24925).

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 21.07.2014 року
представник позивача надав клопотання
(вх. № 24936) про продовження строку
розгляду справи № 922/2253/14 за межами
двомісячного строку, встановленого ст.
69 ГПК України.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 21.07.2014 року від
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
надійшла заява про залучення до участі
у справі, в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.07.2014 року
клопотання позивача про залучення до
участі у справі третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2
задоволено; залучено до участі у справі
третю особу, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_2; клопотання позивача про
продовження строку вирішення спору на
15 днів за межі встановлені ст. 69 ГПК
України задоволено; розгляд справи
відкладено на 18.08.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 15.08.2014 року від
відповідача надійшли додаткові
письмові пояснення.

Представник позивача в судовому
засіданні 18.08.2014 року підтримав позовні
вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 18.08.2014 року проти позову
заперечував, просив суд в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 в судовому
засідані 18.08.2014 року заявив усне
клопотання про відкладання розгляду
справи.

Суд, розглянувши клопотання третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про відкладання розгляду справи,
відмовляє в його задоволені виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 22 ГПК України
передбачено, що сторони мають право
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії,
брати участь в господарських
засіданнях, подавати докази, брати
участь у дослідженні доказів, заявляти
клопотання, давати усні та письмові
пояснення господарському суду,
наводити свої доводи і міркування з
усіх питань, що виникають у ході
судового процесу, заперечувати проти
клопотань і доводів інших учасників
судового процесу, оскаржувати судові
рішення господарського суду в
установленому цим Кодексом порядку, а
також користуватися іншими
процесуальними правами, наданими їм
цим Кодексом.

Сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до ч.5 ст. 27 ГПК України
передбачено, що треті особи, які не
заявляють самостійних вимог,
користуються процесуальними правами i
несуть процесуальні обов'язки сторін,
крім права на зміну підстави i предмета
позову, збільшення чи зменшення
розміру позовних вимог, а також на
відмову від позову або визнання позову.

Відповідно до ст. 77 ГПК України,
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Такими
обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення
в засідання представників сторін,
інших учасників судового процесу; 2)
неподання витребуваних доказів; 3)
необхідність витребування нових
доказів; 4) залучення до участі в справі
іншого відповідача, заміна
неналежного відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи 3-ю
особою в обгрунтування клопотання про
відкладання розгляду справи не надано
доказів.

Крім того, суд звертає увагу третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
на те, що розгляд справи триває вже два
місяці та строк розгляду справи
закінчується 21.08.2014 року, та судом були
створені належні умови для надання
усіх необхідних доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21 липня 2014 року
сторони попереджені про розгляд справи
за наявними в ній матеріалами у разі
неявки представників сторін у судове
засідання та ненадання витребуваних
судом документів. Враховуючи це,
враховуючи також достатність часу,
наданого сторонам для підготовки до
судового засідання та підготовки
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п.4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників позивача
та відповідача та 3-ї особи, судом
встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою
господарського суду Харківської
області від 12.10.2010 року по справі №
Б-50/184-10 порушено провадження у справі
про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТПД «Земляни».

На адресу господарського суду
після публікації оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство (газета "Голос України" №
2020 від 28.10.2010 р.) надійшла заява ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" (вх.№ 23528 від "16"
листопада 2010 р.) з грошовими вимогами до
боржника ТОВ "ТПД "Земляни", м. Харків у
сумі 12000704,43 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17.11.2010 року
прийнято заяву ПАТ "Райффайзен банк
Аваль" (вх.№ 23528 від "16" листопада 2010 р.) з
грошовими вимогами до боржника до
розгляду в попередньому засіданні
господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.12.2010 року по
справі № Б-50/184-10 визнано кредиторські
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль»
(позивач) до ТОВ «ТПД «Земляни» в сумі
11852597,49 грн., як такі, що забезпечені
заставою.

Відповідно до повідомлення приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 від 14.02.2013
за вих.. № 10/02-32 (а.с.11) нотаріусом
посвідчено факт прийняття в депозит
для передачі АТ «Райффайзен Банк
Аваль» грошових коштів у сумі 1 443 432.47
грн. від ТОВ «ТПД «Земляни» в особі
ліквідатора Мухітдінова Р.Д. у справі №
Б-50/184-10.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, 10.09 2013 приватним нотаріусом
ОСОБА_2 відкрито рахунок № НОМЕР_1 в АТ
«Банк Золоті Ворота» (а.с. 12).

Відповідно до платіжного доручення №01
від 1 1.09.2013 нотаріусом ОСОБА_2 па рахунок
№ НОМЕР_1 в АТ «Банк Золоті Ворота»
перераховано 1 443 432,47 грн. з
призначенням платежу для погашення
вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» у
справі про банкрутство ТОВ «ТПД
«Земляни».

05.05.2014 АТ «Райффайзен Банк Аваль»
направлено на адресу приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2
нотаріально посвідчену заяву Банку
щодо зазначення реквізитів для
перерахування належних Банку грошових
коштів з вимогою здійснення такого
перерахування.

14.05.2014 приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 подано до АТ «Банк Золоті
Ворота» вимогу за вих. № 30/01-30 від 14.05.2014
щодо перерахування грошових коштів з
депозитного рахунку в сумі 1 443 432,47 грн.
на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль»
відповідно до платіжного доручення № 1
від 14.05.2014 року (а.с. 15).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідно до п. 9.2
Глави 21 Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№296/5 від 22.02.2012, видача банками грошових
сум депонентам проводиться на підставі
платіжних доручень приватних
нотаріусів шляхом безготівкового
перерахування на рахунок депонента або
переказу коштів для виплати депоненту
готівкою в банку.

У разі надходження розрахункового
документа клієнта до обслуговуючого
банку після закінчення операційного
часу банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в розрахунковому документі,
який надійшов протягом операційного
часу банку, в день його надходження.

Як стверджує позивач, відповідач в
порушення вищевказаних вимог закону
платіжне доручення приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 №1 від
14.05.2014 щодо перерахування грошових
коштів в сумі 1 443 432,47 грн. з депозитного
рахунку на рахунки отримувача коштів
за депозитом - АТ «Райффайзен Банк
Аваль» не виконав, що грубо порушив
права позивача та завдав йому збитків,
у зв'язку з чим останній був змушений
звернутись до суду з відповідним
позовом.

Також, позивачем було нараховано
відповідачу суму 3 % річних за
невиконання ним платіжного доручення
щодо перерахування з 14.05.2014 грошових
коштів позивачу в сумі 1 443 432,47 грн., яка
складає 2 491,40 грн.

Заперечення відповідача ґрунтуються
на тому, що платником платіжного
доручення, на яке посилається позивач,
є ОСОБА_2, який перераховує кошти в
розмірі 1443432,47 грн. з рахунку № НОМЕР_1,
відкритого на його ім`я. Призначенням
даного платежу є погашення
кредиторських вимог АТ "Райффайзен
Банк Аваль" у справі про банкрутство
ТОВ "ТПД "Земляни", які були забезпечені
заставою майна банкрута. Також
зазначає, що за умовами договору
банківського рахунку та виданим
платіжним дорученням, відповідач лише
здійснює операції з грошовими коштами,
які знаходяться на означеному рахунку
свого клієнта ОСОБА_2 і які відповідачу
не належать. Ще зазначає про те, не має
жодних боргових зобов`язань перед
позивачем, а тому просить суд відмовити
в задоволенні позову. Крім того, в
своєму відзиві, відповідач зазначає
про те, що на розгляді в
Червонозаводському районному суді м.
Харкова знаходиться цивільна справа №
646/4887/14-ц за позовом арбітражного
керуючого Клочко О.М. до приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, третя
особа - АТ "Банк Золоті Ворота" про
зобов`язання вчинити певні дії (копія
ухвали суду додана до відзиву). Разом із
позовною заявою позивачем Клочко О.М.
подано заяву про забезпечення позову,
шляхом заборони відповідачу
приватному нотаріусу ХМНО ОСОБА_2
перераховувати грошові кошти зі свого
депозитного рахунку в сумі 1443431,47 грн.
на будь - які інші рахунки до розгляду
справи, а також заборонити АТ "Банк
Золоті Ворота" перераховувати грошові
кошти з депозитного рахунку приватного
нотаріуса ХМНО ОСОБА_2 в сумі 1443431,47 грн.
на будь - які інші рахунки до розгляду
справи.

Надаючи правову кваліфікацію доказам
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Позивач у своїй позовній заяві просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 1443431,47 грн., тобто
за твердженням позивача предметом
даного позову є стягнення
заборгованості.

Проте, суд критично ставиться до таких
тверджень позивача, а тому вважає за
необхідно зазначити наступне.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання - це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Судом встановлено, та не заперечується
позивачем у судовому засіданні, що
договірних відносин, а також будь яких
зобов'язань між позивачем та
відповідачем не існувало, а договір
банківського рахунку, на який
посилається позивач був укладений між
відповідачем та третьою особою
(приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7.).

Отже, в даному випадку, між позивачем та
відповідачем не існувало договірних
відносин, які б в свою чергу призвели до
виникнення зобов'язань у розумінні ст.
509 ЦК України.

Враховуючи викладене, відповідач не
може виступати перед позивачем в
якості боржника, оскільки позивач не є
стороною у зобов»язанні, а саме в
договорі банківського рахунку, на який
він посилається в обґрунтування своїх
позовних вимог.

Щодо посилань позивача на невиконання
відповідачем платіжного доручення № 1
від 14.05.2014 року, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, дане
платіжне доручення видано в рамках
здійснення операцій за рахунком
№0190. Володільцем вказаного
рахунку являється приватний нотаріус
ОСОБА_2, згідно укладеного 10.09.2013р. між
відповідачем та ОСОБА_2 договору
банківського рахунку (копія міститься
у матеріалах справи).

Відповідно до умов даного договору та
положень чинного законодавства
України, зокрема ст. 1066 Цивільного
кодексу України, за договором
банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

У відповідності до ст. 1089 Цивільного
кодексу України, за платіжним
дорученням банк зобов'язується за
дорученням платника за рахунок
грошових коштів, що розміщені на його
рахунку у цьому банку, переказати певну
грошову суму на рахунок визначеної
платником особи (одержувача) у цьому чи
в іншому банку у строк, встановлений
законом або банківськими правилами,
якщо інший строк не передбачений
договором або звичаями ділового
обороту.

Тобто, відносини та взаємні
зобов'язання сторін, що пов'язані чи
випливають з обслуговування рахунку
№0190 можуть мати місце лише в
межах укладеного договору
банківського рахунку і лише між
сторонами даного договору.

Отже, лише сторони укладеного договору
мають певні взаємні зобов'язання, і, як
наслідок, лише сторони договору можуть
пред'являти одна одній будь-які вимоги
чи претензії, пов'язані з виконанням чи
невиконанням умов договору, а отже і
платіжним дорученням, виданим з метою
здійснення певної операції за цим
рахунком.

Платником даного платіжного доручення
являється ОСОБА_2, який перераховує
кошти в розмірі 1 443 432,47 грн. з рахунку
№0190, відкритого на його ім'я.

Призначення даного платежу: погашення
кредиторських вимог АТ «Райффайзен
Банк Аваль» у справі про банкрутство
ТОВ «ТПД «Земляни», які були
забезпечені заставою майна банкрута.

Тобто, суд приходить до висновку, що за
умовами договору банківського рахунку
від 10.09.2013 року та виданим платіжним
дорученням № 1 від 11.09.2013 року на суму
1443432,47 грн., відповідач лише здійснює
операції з грошовими коштами, які
знаходяться на означеному рахунку
свого клієнта ОСОБА_2

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази того, що відповідач являється
поручителем або гарантом ТОВ «ТПД
«Земляни», у зв»язку з чим міг вчиняти
певні дії від його імені.

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

За таких обставин, господарський суд,
всебічно повно та об'єктивно
дослідивши всі обставини справи та
подані сторонами докази, приймаючи до
уваги відсутність доказів щодо
зобов'язань між позивачем та
відповідачем, враховуючи вимоги ст. 33
ГПК України, згідно якої кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 1443432,47 грн.
заявлені позивачем необґрунтовано та
безпідставно, у зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача 2491,40 грн. %
річних, суд відмовляє в їх задоволенні
з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач не являється боржником по
відношенню до позивача, ніяких
грошових зобов'язань відповідач перед
позивачем не має, то і стягнення з
відповідача 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання в
сумі 2491,40 грн. є неправомірним та
необґрунтованим, а тому суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином судові
витрати у даній справі покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 509, 1066, 1089 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 43,
44, 49, ст.81, ст.ст.82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 20.08.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля