номер провадження справи 11/61/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2014
Справа № 908/2152/14

Господарський суд Запорізької області
у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,
розглянувши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Р.Б.К. АТЛАНТІС ГРУП»
(вул. Харківська, 9/10, м.
Дніпропетровськ, Дніпропетровська
область 49000; поштова адреса: а/с 5152, м.
Дніпропетровськ, Дніпропетровська
область 49100; ),

до відповідача: Публічне акціонерне
товариство «Мелітопольський
м'ясокомбінат» (вул. Кірова, буд.
175, м. Мелітополь, Запорізька область,
72319, ),

відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: Пічахчі С.В. - дов. №11/14 від
08.01.2014;

від відповідача: не з'явився;

про: стягнення 130486,24 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
товариства з обмеженою
відповідальністю «Р.Б.К. АТЛАНТІС
ГРУПП» про стягнення з публічного
акціонерного товариства
«Мелітопольський м'ясокомбінат» 130486,24
грн., які складаються з основного боргу
в сумі 129590,49 грн. та 895,75 грн. пені.

Ухвалою від 23.06.2014р. порушено
провадження по справі, призначені час і
дата судового засідання, сторони
зобов'язані надати документи та
вчинити дії, необхідні для повного та
всебічного розгляду справи.

З метою витребування додаткових
доказів, для надання можливості
сторонам нормативно та документально
обґрунтувати свої доводи і заперечення
в судовому засіданні оголошувалась
перерва.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог, з підстав, викладених у
позовній заяві, при цьому підставою
виникнення спору зазначає порушення
відповідачем умов договору поставки №
18/25 від 25.01.2011р. в частині своєчасної та
повної оплати поставленого товару.
Заборгованість за договором на момент
звернення до суду з позовною заявою
складає 129590,49 грн. Тривала затримка
оплати вартості поставленої продукції
слугувала підставою для нарахування
пені. Разом з цим, позивач просить
судові витрати віднести на
відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву не
надав, заявив клопотання про надання
розстрочки виконання рішення строком
на чотири місяця. Клопотання
вмотивовано скрутним фінансовим
становищем, та наявністю значної
заборгованості контрагентів, за
рахунок якої відповідач міг би
розрахуватись з позивачем.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши
пояснення представників сторін,
встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
закріплено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст.
509 цього Кодексу, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

25 січня 2011 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Р.Б.К.
АТЛАНТІС ГРУПП» (постачальник) та
відкрити акціонерним товариством
«Мелітопольський м'ясокомбінат»,
правонаступником якого є відповідач
(покупець) був укладений договір
поставки № 18/25, згідно до умов якого
позивач зобов'язався у встановлений
строк передати у власність відповідача
товар, а відповідач, в свою чергу,
зобов'язався прийняти і оплатити його
вартість.

За своєю правовою природою договір,
укладений між позивачем та
відповідачем, є договором поставки.

В силу положень ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені
особливості регулювання укладення та
виконання договорів поставки, у тому
числі договору поставки товару для
державних потреб.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

На виконання умов Договору позивачем
на користь відповідача були здійснені
поставки товару на загальну суму 129590,49
грн., що підтверджується наступними
видатковими накладними: №104 від 14.03.2014р.
№105 від 17.03.2014р.; №115 від
21.03.2014р.; №128 від 26.03.2014р.; №135 від 02.04.2014р.;
№139 від 04.04.2014р.; №141 від 07.04.2014р.; №148
від 09.04.2014р.; №149 від 10.04.2014р.; №153 від
11.04.2014р.

Факт отримання відповідачем
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується підписами працівника
та печаткою ПАТ «Мелітопольський
м'ясокомбінат» на видаткових
накладних, та відповідачем не
заперечується.

Відповідно до п. 3.1 Договору покупець
зобов'язаний здійснити оплату
отриманого товару шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника
протягом 60 календарних днів з мементу
поставки кожної партії товару.

Стаття 692 Цивільного кодексу України
визначає обов'язок покупця оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, суб'єкти
господарювання та учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст.
526 Цивільного кодексу України. Так,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно умовам
договору та вимогам цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а у разі відсутності таких умов і вимог
- згідно звичаїв ділового обігу або
іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором в частині повної та
своєчасної оплати вартості отриманої
продукції, належним чином не виконав,
отриманий товар не оплатив. Таким
чином, на момент вирішення спору за ПАТ
«Мелітопольський м'ясокомбінат»
рахується заборгованість в сумі 129590,49
грн.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 10.2 Договору у випадку
порушення покупцем строків оплати
товару, він зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України, що діяла на момент виникнення
прострочки, за кожний день
прострочення платежу від суми
простроченого платежу.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення з відповідача пеню в сумі 895,75
грн. за період з 13.05.2014р. по 10.06.2014р.

Розрахунок суми пені ретельно
перевірено в судовому засіданні.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з публічного акціонерного
товариства «Мелітопольський
м'ясокомбінат» 129590,49 грн. основного
боргу та 895,75 грн. пені позивачем
заявлені правомірно та обґрунтовано, а
тому підлягають задоволенню.

Судові витрати слід віднести на
відповідача, оскільки спір з його вини
доведено до судового розгляду.

У відповідності до п. 6 ст. 83
Господарського процесуального Кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, господарський суд, який
видав виконавчий документ, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок його виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому, слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.
Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд враховує
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема вчинення ним дій
спрямованих на погашення існуючої
заборгованості.

Норми Господарського процесуального
кодексу України не визначають переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення суду чи
ускладнюють його виконання. Тому суд
оцінює докази, що підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України. За наявності обставин, які
ускладнюють виконання рішення суду чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право відстрочити або розстрочити
його виконання.

Оцінивши в сукупності фінансовий стан
відповідача, враховуючи специфіку його
роботи, складнощі з оплатою продукції
контрагентами, що знаходяться на
тимчасово окупованій території -
Автономної Республіки Крим, суд вважає,
що одноразове стягнення суми
заборгованості ймовірно призведе
зупинення діяльності підприємства, що
в свою чергу призведе до негативних
наслідків у вигляді банкрутства.
Відтак, господарський суд вважає за
можливе заяву відповідача
задовольнити частково - розстрочити
виконання рішення на два місяця з
щомісячними виплатами рівними
частинами.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85, 121 Господарського
процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Мелітопольський
м'ясокомбінат» (вул. Кірова, буд.
175, м. Мелітополь, Запорізька область,
72319, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Р.Б.К. АТЛАНТІС ГРУП»
(вул. Харківська, 9/10, м.
Дніпропетровськ, Дніпропетровська
область 49000; поштова адреса: а/с 5152, м.
Дніпропетровськ, Дніпропетровська
область 49100; ) 129590 (сто
двадцять дев'ять тисяч п'ятсот
дев'яносто) грн. 49 коп. основного боргу,
895 (вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 75 коп.
пені та 2609 (дві тисячі шістсот дев'ять)
грн. 72 коп. судового збору.

Розстрочити виконання рішення в
частині стягнення 129590,49 грн. основного
боргу та 895,75 грн. пені на 2 (два) місяця з
виплатами:

до 21-го вересня 2014 року - 65243,12 грн.;

до 21-го жовтня 2014 року - 65243,12 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В засіданні 21.08.2014р. оголошена вступна і
резолютивна частини рішення. Рішення в
повному обсязі складено і підписане
21.08.2014р.

Суддя
С.А.Гончаренко