КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р. Справа№ 910/9990/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства "Українські
спеціальні системи"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 18.06.2014р.

у справі № 910/9990/14 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Одеський кабельний завод
"Одескабель"

до Державного підприємства "Українські
спеціальні системи"

про стягнення 50 141,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.06.2014р. у справі №910/990/14
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
Державного підприємства "Українські
спеціальні системи" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Одеський кабельний завод "Одескабель"
основний борг в сумі 45500 грн., пені в
сумі 1755,18 грн., три проценти річних у
сумі 351,53 грн., інфляційні в сумі 2 534,35
грн. та судовий збір у розмірі 1 827 грн.

Рішення місцевого господарського суду
ґрунтується на тому, що позивач
належним чином виконав покладені на
нього договором зобов'язання, здійснив
поставку товару, яка була прийнята
відповідачем, відповідач доказів
повної оплати товару в строки,
передбачені договором не надав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 18.06.2014р. та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що оскільки сторонами
не погоджена кінцева дата розрахунку,
тому строк розрахунку за договором від
31.01.2014р., на думку відповідача, не
настав, у відповідності до ст. 530
Цивільного кодексу України , адже
позивач вимоги про виконання
фінансових зобов'язань не пред'являв.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014р.
розгляд апеляційної скарги призначено
на 05.08.2014р.

05.08.2014р. в судове засідання
апеляційного господарського суду не
з'явились представники сторін.

Враховуючи те, що представники сторін
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, ( ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014р.) а
також те, що явка представників сторін
в судове засідання не визнано
обов'язковою, відповідач про причини
неявки у судове засідання не повідомив,
з урахуванням клопотання позивача про
розгляд справи за відсутності
представника позивача, судова колегія
ухвалила розгляд справи у відсутності
представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи судова колегія
встановила.

Між Публічним акціонерним товариством
"Одеський кабельний завод "Одескабель",
як постачальником, та Державним
підприємством "Українські спеціальні
системи", як покупцем, 31.01.2014р. укладено
договір №70/02.9/14/ПТ, відповідно до п. 1.1
якого в порядку та на умовах,
визначених договором, постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця кабельно-провідникову
продукцію, а покупець зобов'язується
прийняти й оплатити товар. Загальна
кількість, вартість та номенклатура
товару, визначаються сторонами у
специфікації (п. 1.2 договору).

Специфікацією, що є додатком № 1 до
договору визначено загальну кількість,
вартість та номенклатуру товару на
загальну суму 91 000,01 грн.

Згідно п. 3.2 договору покупець здійснює
оплату товару у вигляді перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника протягом 5 календарних
днів з моменту відвантаження, не
пізніше 10.02.2014р.

Покупець зобов'язаний своєчасно
прийняти та оплатити за поставлений
товар у відповідності до умов договору,
що передбачено п. 2.6 договору.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до 10
лютого 2014р., а в частині розрахунків - до
повного їх виконання.

На виконання умов договору 03.02.2014р.
позивач відвантажив відповідачу товар
на загальну суму 91 000,01 грн., що
підтверджується накладною від 03.02.2014р.
№ 774, який отримано уповноваженим
представником відповідача Вороним А.О.
, що підтверджується довіреністю №8 від
03.02.2014р.

07.02.2014 відповідач в порушення умов
договору здійснив часткову оплату
товару в сумі 45 500,01 грн., заборгованість
з недоплати за поставлений товар у
становить 45 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України
передбачено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

В силу статті 526 ЦК України та частини
першої ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що оскільки сторонами не
погоджено кінцева дата розрахунку,
тому строк розрахунку за договором від
31.01.2014р., на думку відповідача, не
настав, у відповідності до ст. 530
Цивільного кодексу України , адже
позивач вимоги про виконання
фінансових зобов'язань не пред'являв,
до уваги судовою колегією не
приймаються, оскільки п. 3.2 договору
погоджено, що відповідача, як покупець,
здійснює оплату товару у вигляді
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника
протягом 5 календарних днів з моменту
відвантаження, не пізніше 10.02.2014р.

Отже, перебіг строку виконання
грошового зобов'язання, яке виникло на
підставі умов укладеного договору
поставки, починається з моменту
прийняття товару, і положення ст. 530 ЦК
України, в якій йдеться про строк
виконання боржником обов'язку, що не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, до даних
правовідносин не застосовується.

Крім того, в матеріалах справи наявний
лист позивача від 18.03.14р. №26/ОС на
адресу відповідача про те, що на
18.03.2014р. сума простроченого боргу
складає 45500, 00 грн. та період
прострочення складає 41 день, з вимогою
про погашення заборгованості, на що
відповідач листом №01-340 від 20.03.2014р.
відповів про те, що постановою ВДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві
накладено арешт на всі грошові кошти ,
що знаходяться на рахунках ДП «УСС» та
що проводяться можливі дії по
розблокуванню рахунків, після чого
борг буде погашено після зняття арешту
грошових коштів.

Отже, з матеріалів справи в їх
сукупності вбачається прострочення
відповідачем з оплати за отриманий
товар згідно договору поставки
№70/02.9/14/ПТ від 31.01.14р. у розмірі 45500, 00
грн.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у
випадку прострочення термінів оплати
покупець за кожен день прострочення
платежу сплачує постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу.

Приписами ч.6 ст.232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зобов'язання не припинилося виконанням
проведеним належним чином з боку
відповідача та мала місце несвоєчасна
оплата за договорами, тому місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про те, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача пені за період
з 11.02.2014р. по 15.05.2014р. в сумі 1 755,18грн.,
передбаченої п. 5.2 договору, підлягають
задоволенню.

Частина друга статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи те, що грошове зобов'язання
з боку відповідача виконано
несвоєчасно, місцевий господарський
суд дійшов вірного висновку про те, що
позовні вимоги в частині стягнення
трьох процентів річних у сумі 351,53 грн.
та інфляційних у сумі 2 534,35 грн. за
період з 11.02.2014р. по 15.05.2014р. підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Українські спеціальні
системи" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 18.06.14р. у справі №910/9990/14
залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи №910/9990/14.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 11.08.2014р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло