ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.
Справа № 920/591/14

Колегія суддів у складі:

головуючий
суддя Пуль О.А.,

суддя Шевель О.В.,
суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю від
31.03.2014 р.;

1-го відповідача - Пак П.В. за
довіреністю від 21.04.2014 р.;

2-го відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми,
(вх.1988С/2-7), на рішення господарського
суду Сумської області від 16.06.2014 року у
справі № 920/591/14,

за позовом - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, м. Суми,

до 1-го відповідача - Сумської міської
ради, м. Суми,

та до 2-го відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сумська
проектно - будівельна компанія
«Укрбудінвест», м.Суми,

про визнання протиправним рішення та
визнання недійсним договору оренди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовною заявою, відповідно до якої
просив визнати протиправним пункт 21
додатку 2 рішення Сумської міської ради
№ 966-МР від 30.11.2011 року про продовження
ТОВ «Сумська проектно - будівельна
компанія «Укрбудінвест» строку оренди
земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,3317
га, за адресою: АДРЕСА_1; визнати
недійсним договір про внесення змін № 2
від 14.12.2011 року до договору оренди
земельної ділянки від 07.02.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за № 259, зареєстрованого
у Державному реєстрі 16.04.2007 року за №
19, за наступними змінами,
посвідченими 10.09.2008 року, посвідченого
приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за № 3544.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 16.06.2014 року (колегія суддів
у складі: головуючий суддя
Котельницька В.Л., суддя Заєць С.В.,
суддя Соп'яненко О.Ю.) у позові
відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Сумської
області від 16.06.2014 року у справі № 920/591/14
повністю і прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує
порушенням судом першої інстанції
вимог статей 43,83,84 Господарського
процесуального кодексу України, що
призвело до неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, місцевим господарським судом
не повно встановлено обставини справи
в частині наявності підстав для
поновлення договору оренди земельної
ділянки від 07.02.2007 року відповідно до
статті 33 Закону України «Про оренду
землі» та відсутності підстав для
проведення торгів відповідно до вимог
статті 134 Земельного кодексу України.

Апелянт вважає, що в мотивувальній
частині оскаржуваного рішення судом не
зазначено, на підставі яких доказів
зроблено висновок, що земельна ділянка,
що перебуває в оренді у позивача, не
межує з земельною ділянкою НОМЕР_1, що
перебуває в оренді другого
відповідача, ці висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, так як відповідно до
викопіювання меж земельних ділянок
вбачається, що межа земельної ділянки
НОМЕР_1 безпосередньо проходить по
стіні будинку охорони літ. «А», що
перебуває у власності позивача.

Під час розгляду справи не
з'ясовано чи відповідають реальні межі
земельних ділянок наявній технічної
документації, чи фактично не налягають
межі земельної ділянки, що орендується
позивачем, та земельної ділянки НОМЕР_1,
що орендується другим відповідачем, чи
дійсно нерухоме майно позивача
розташовано на земельній ділянці
НОМЕР_1, що перебуває в оренді другого
відповідача. На думку скаржника,
висновки суду з цього питання не
ґрунтуються на належних та допустимих
доказах, а зроблені лише на підставі
припущень, що межі земельних ділянок
відповідають технічній документації.

Перший відповідач у судове засідання
не з'явився, але надав відзив на
апеляційну скаргу, в якій заперечує
проти неї, вважає її такою, що не
підлягає задоволенню, оскільки доводи
є безпідставними та необґрунтованими;
рішення вважає таким, що прийнято при
належному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, та у відповідності
до норм процесуального права.

Другий відповідач вважає рішення
законним, обґрунтованим, таким, що
прийняте з дотриманням норм
процесуального та матеріального права;
апеляційну скаргу вважає
безпідставною та необґрунтованою.

Розглянувши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлених обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши в порядку статті
101 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
встановила наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
він як власник нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, має
першочергове право на отримання
земельної ділянки в оренду, у зв'язку з
чим вважає, що рішення Сумської міської
ради № 966-МР від 30.11.2011 року, а
саме, п.21 додатку 2 до вказаного рішення,
відповідно до якого другому
відповідачу продовжено строк дії
договору оренди земельної ділянки від
07.02.2007 року до 27.12.2016 року, є незаконним,
а договір про внесення змін № 2 від
14.12.2011 року до договору оренди від 07.02.2007
року є недійсним. Окрім того, на думку
позивача, рішення № 966 МР від 30.11.2011 року
в частині передачі в оренду земельної
ділянки другому відповідачу, також є
незаконним, оскільки воно прийняте без
проведення земельних торгів. Межі
земельної ділянки НОМЕР_1, яку передано
в оренду першим відповідачем другому
відповідачеві, з позивачем не
узгоджувалися.

Перший відповідач - Сумська міська
рада, заперечує проти вимог позивача,
посилаючись на те, що при прийнятті
рішення про поновлення другому
відповідачеві терміну користування
земельною ділянкою, загальною площею
0,6879 га , в тому числі ділянки НОМЕР_1,
площею 0,3317 га, та ділянки НОМЕР_2, площею
0,3562 га, по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням - землі житлової та
громадської забудови під будівництво
житлового комплексу діяла в межах
вимог Земельного кодексу України ( в
редакції, яка діяла на час ухвалення
рішення). Окрім того, перший відповідач
заперечує проти першочергового права
позивача на отримання спірної
земельної ділянки в оренду.

Другий відповідач - ТОВ «Сумська
проектно - будівельна компанія
«Укрбудінвест», також заперечує проти
задоволення позовних вимог позивача,
вважає, що, укладаючи договір оренди
земельної ділянки від 07.02.2007 року та
договір № 2 від 14.12.2011 року про внесення
змін до договору від 07.02.2007 року
відповідачеві, відповідачі жодним
чином не порушили права та інтереси
позивача.

16.06.2014 року постановлено оскаржуване
судове рішення. При цьому, відмовляючи
у позові, суд виходив з того, що правові
підстави для визнання протиправним
рішення Сумської міської ради від
30.11.2011 року № 966-МР та визнання
недійсним договору про внесення змін №
2 до договору оренди земельної ділянки
від 07.02.2007 року, укладеного 14.12.2011 року
між Сумською міською радою та ТОВ
«Сумська проектно - будівельна
компанія «Укрбудінвест», відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого господарського
суду, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, і цього не спростовано в
апеляційній інстанції, відповідно до
умов договору оренди від 03.12.2008 року
Сумською міською радою на підставі
рішення Сумської міської ради від
24.09.2008 року № 1817-МР «Про надання в
оренду, продовження терміну
користування земельними ділянками
підприємствам, установам, організаціям
і підприємцям» надано в оренду ТОВ
«Словяни-94» земельну ділянку, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, площею
0,3560 га , кадастровий номер :17:032:0065
( а.с.79-81).

Умовами договору погоджено, що на
земельній ділянці знаходяться
нежитлові споруди: будинок охорони літ.
"А", навіс літ. "Б", сарай літ. "В",
вбиральня літ. "Г", навіс літ. "Д", навіс
літ. "Е", навіс літ. "З", № 1-3 огорожа, що
належать орендарю на праві власності
згідно рішення господарського суду
Сумської області від 02.07.2007 по справі №
17/361-07, право власності зареєстроване в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 15.08.2007 року Комунальним
підприємством "Сумське міське бюро
технічної інвентаризації", номер
запису 1717 в книзі 24. Витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно 15596991.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
земельна ділянка надається в оренду
під розміщеною автомобільною стоянкою,
згідно з Українським класифікатором
цільового використання - землі
комерційного використання.

Договір укладається терміном до 24.09.2013
року ( п. 2.2 договору).

Вказаний договір оренди земельної
ділянки від 03.12.2008 був зареєстрований у
Сумському міжрайонному реєстраційному
відділенні Сумської регіональної
філії ДП "Центр Державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах" 04.02.2009 за
№ 66 ( а.с 81 на зворітній сторінці).

08.12.2009 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Славяни" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу нерухомого
майна ( а.с. 10 -11).

Відповідно до пункту 1.1 за цим
договором продавець (ТОВ «Славяни»)
зобов'язується передати у власність
покупцеві (ФОП ОСОБА_3.) нерухоме майно.
Нерухоме майно, що відчуджується за
даним договором, розташоване за
адресою: АДРЕСА_2, та складається: з
будинку охорони під літ. "А" - цегляний,
площею 14,3 кв.м, навісу під літ. "Б", сараю
під літ. "В" - цегляний, вбиральні під
літ. "Г" - цегляна, навісу під літ. "Д",
навісу під літ. "Е", навісу під літ. "З",
огорожі1-3 - металева сітка. Нерухоме
майно, що відчуджувалось за даним
договором належало ТОВ "Славяни" на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
09.04.2009 №758.

Доказів припинення та переходу права
користування земельною ділянкою
загальною площею 0,3560 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, від
ТОВ "Слов'яни-94" до ТОВ "Славяни"
сторони не надали.

Судом першої інстанції встановлено, що
договір оренди на спірну земельну
діяльну Сумською міською радою з ТОВ
«Славяни» не укладався.

24.02.2010 Сумською міською радою прийняте
рішення № 3481-МР "Про припинення та
перехід права користування земельними
ділянками", відповідно до додатку 2
якого землі комерційного використання
під розміщеною автомобільною стоянкою
(АДРЕСА_3), площею 0,3560 га, надаються у
користування підприємцю ОСОБА_3
терміном на 5 років на підставі
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 08.12.2009 ( а.с. 111-112).

20.05.2010 року між Сумською міською радою
і ФОП ОСОБА_3 укладено

договір оренди земельної ділянки, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3,
загальною площею 0,3560 га, з терміном дії
договору до 24.02.2015 року ( а.с. 12 -14).

Даний договір оренди земельної
ділянки зареєстрований у Сумському
міському відділі Сумської
регіональної філії ДП "Центр
Державного земельного кадастру" 02.09.2010
за № 22 ( а.с. 14 зворітна сторінка).

Господарським судом також встановлено,
що 07.02.2007 між Сумською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сумська
проектно-будівельна компанія
"Укрбудінвест" на підставі рішення
Сумської міської ради від 27.12.2006 №
346-МР "Про надання в оренду, продовження
терміну користування земельними
ділянками підприємствам, установам,
організаціям і підприємцям та внесення
змін до рішень Сумської міської ради"
укладено договір оренди земельної
ділянки, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 0,6879 га, у тому
числі: земельна ділянка НОМЕР_1, площею
0,3317 га - кадастровий номер :17:031:0032,
та земельна ділянка НОМЕР_2, площею 0,3562
га - кадастровий номер :17:032:0010 (
а.с.34-38).

На підставі пункту 21 додатку 2 до
рішення Сумської міської ради від
30.11.2011 № 966-МР "Про надання в оренду,
поновлення терміну користування
земельними ділянками підприємствам,
установам, організаціям, підприємцям і
громадянам" між Сумською міського
радою та ТОВ "СПБК "Укрбудінвест"
укладено договір про внесення змін № 2
до договору оренди земельної ділянки
від 07.02.2007, відповідно до якого частина
перша пункту 2.2 розділу 2 "Умови
договору" викладена у новій редакції, а
саме: "Договір укладається терміном до
двадцять сьомого грудня дві тисячі
шістнадцятого року (при умові
перенесення та відновлення корту та
басейну)" ( а.с. 45).

Такі дії відповідачів позивач вважає
незаконними, оскільки, на його думку, це
порушує його права як користувача
суміжної земельної ділянки та як
власника нерухомого майна щодо
першочергового права на отримання в
оренду земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 79 Земельного
Кодексу України земельна ділянка - це
частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст.79- 1 Земельного Кодексу
України формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Сформовані
земельні ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі. Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Судом першої інстанції встановлено, і
цього не спростовано під час
апеляційного провадження, що з
публічної кадастрової карти України та
планів спірних земельних ділянок
вбачається, що орендована земельна
ділянка позивача, площею 0,3560га
(кадастровий номер :17:032:0065), та
орендована земельна ділянка другого
відповідача, площею 0,3317 га (кадастровий
номер :17:031:0032), не є суміжними
земельними ділянками, оскільки між
ними знаходяться землі житлової та
громадської забудови та провулок
Волочаївський. Зазначене спростовує
доводи позивача про порушення його
прав як суміжного землекористувача.

Статтею 12 Земельного кодексу України
до повноважень міських рад віднесено
надання земельних ділянок у
користування юридичним та фізичним
особам.

Відповідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
виключно на пленарних засіданнях
міської ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України (у редакції, яка діяла на час
укладання договору оренди землі між
відповідачами) передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Сумської міської ради від
27.12.2006 року № 346-МР "Про надання в оренду,
продовження терміну користування
земельними ділянками підприємствам,
установам, організаціям і підприємцям
та внесення змін до рішень Сумської
міської ради" було передано в оренду
другому відповідачу земельну ділянку,
загальною площею 0,6879 га, в тому числі
ділянка НОМЕР_1, площею 0,3317 га, та
ділянка НОМЕР_2, площею 0,3562 га, по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - землі
житлової та громадської забудови під
будівництво житлового комплексу.

Актом від 16.01.2007 року погоджено межі
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1.

07.02.2007 року між Сумською міською радою
та ТОВ "Сумська проектно-будівельна
компанія "Укрбудінвест" на підставі
рішення Сумської міської ради від
27.12.2006 року № 346-МР укладено договір
оренди земельної ділянки, терміном до
27.12.2011 року, який був зареєстрований у
Сумському міському відділі Сумської
регіональної філії Державного
підприємства "Центр Державного
земельного кадастру" 16.04.2007 за № 19.

Колегія суддів вважає, що
господарським судом правомірно
встановлено, що право користування
спірною земельною ділянкою у другого
відповідача виникло з 16.04.2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного
кодексу України не підлягають продажу
на конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі поновлення договорів оренди
землі.

Частиною 3 ст. 124 Земельного кодексу
України визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
громадянам, юридичним особам,
визначеним частинами другою та третьою
статті 134 цього Кодексу, здійснюється в
порядку, встановленому статтею 123 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів влади або органів
місцевого самоврядування.

Зважаючи на викладене, при поновленні
договорів оренди землі проведення
земельних торгів (аукціону)
законодавством не вимагається.

Статтею 33 Закону України "Про оренду
землі" (в редакції Закону від 17.02.11)
встановлено, що по закінченню строку,
на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендодавець, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі.

У разі зміни межі або цільового
призначення земельної ділянки
поновлення договору оренди землі
здійснюється у порядку одержання
земельної ділянки на праві оренди.

При цьому, Законом не передбачено право
третіх осіб втручатися в договірні
відносини між орендодавцем та
орендарем шляхом дослідження факту
належного або неналежного виконання
сторонами умов договору. Висновок щодо
належного або неналежного виконання
умов договору з боку орендаря робиться
за Законом виключно орендодавцем, а не
третіми особами.

На підставі рішення Сумської міської
ради від 30.11.2011 року № 966-МР "Про надання
в оренду, поновлення терміну
користування земельними ділянками
підприємствам, установам,
організаціям, підприємцям і
громадянам" між Сумською міською радою
та ТОВ "Сумська проектно-будівельна
компанія "Укрбудінвест" укладено
договір про внесення змін №2 до
договору оренди земельної ділянки від
07.02.2007 року. Пунктом 1 вказаного
договору було викладено у новій
редакції п.2.2 договору оренди
земельної ділянки від 07.02.2007 року, а
саме: договір укладається терміном до
27.12.2016 року.

За таких обставин, Сумська міська рада
при прийнятті рішення про поновлення
другому відповідачу терміну
користування земельною ділянкою,
загальною площею 0,6879 га, в тому числі
ділянки НОМЕР_1, площею 0,3317 га, та
ділянки НОМЕР_2, площею 0,3562 га, по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - землі
житлової та громадської забудови під
будівництво житлового комплексу, діяла
в межах вимог Земельного кодексу
України (в редакції, яка діяла на час
ухвалення рішення) та норм Закону
України "Про оренду землі".

А отже, твердження позивача, що
Сумською міською радою при прийнятті
рішення був порушений встановлений
земельним законодавством порядок
передачі права оренди на конкурентних
засадах (шляхом проведення земельного
аукціону), спростовуються наведеним
вище та є безпідставними.

Також, у матеріалах справи відсутні
належні докази того, що позивач станом
на момент укладення договору оренди
земельної ділянки між відповідачами
(07.02.2007) на спірній земельній ділянці
знаходилось нерухоме майно, яке
належить на праві власності позивачу.

Матеріалами справи підтверджується
факт того, що позивачу було передано в
оренду земельну ділянку на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача
(власника нерухомого майна), а
твердження позивача про те, що він має
першочергове право на отримання
спірної земельної ділянки в оренду є
безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає доводи позивача щодо
того, що відповідачами порушено
порядок поновлення договору оренди від
07.02.2007 року, що позивач мав право на
участь у земельних торгах з оренди
земельних ділянокНОМЕР_1 та НОМЕР_2,
щодо яких з порушенням встановленого
порядку поновлено договір оренди
землі, а тому права є порушеними, не
ґрунтуються на приписах законодавства
та матеріалах справи.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про відсутність правових
підстав для визнання протиправним
рішення Сумської міської ради від
30.11.2011 року №966-МР та визнання недійсним
договору про внесення змін № 2 до
договору оренди земельної ділянки від
07.02.2007 року, укладеного 14.12.2011 року між
Сумською міською радою та ТОВ
"Сумська проектно-будівельна
компанія "Укрбудінвест".

Доводи апелянта, що судом не з'ясовано:
чи відповідають реальні межі земельних
ділянок наявній технічної
документації, чи фактично не налягають
межі земельної ділянки, що орендується
позивачем, та земельної ділянки НОМЕР_1,
що орендується другим відповідачем, чи
дійсно нерухоме майно позивача
розташовано на земельній ділянці
НОМЕР_1, що перебуває в оренді другого
відповідача, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
господарський суд у відповідності до
приписів статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
створює сторонам необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства; при чому, саме на
сторони законом покладається обов'язок
щодо обґрунтування своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами.
Господарський суд прийняв рішення на
підставі наданих сторонами доказів.
Зазначеними доводами не
обґрунтовувалась позовна заява.
Апелянтом не надано будь-яких доказів,
які спростовують висновки
господарського суду у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

За змістом статей 15, 16 Цивільного
кодексу України, статті 20
Господарського кодексу України та
статті 1 Господарського процесуального
кодексу України необхідною умовою
застосування судом певного способу
захисту є наявність певного
суб'єктивного права (інтересу) у
позивача та порушення (невизнання або
оспорювання) цього права (інтересу) з
боку відповідача. Неодмінною ознакою
порушення права або охоронюваного
інтересу є настання негативних
наслідків для суб'єкта порушеного
права.

Позивачем у порушення приписів статті
33 Господарського процесуального
кодексу України не надано доказів на
підтвердження того, що таке порушення
його права чи охоронюваного законом
інтересу відбулось.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
повному об'єктивному всебічному
розгляді справи на підставі норм
законодавства та матеріалів справи
винесено законне та обґрунтоване
рішення; апеляційна скарга не містить
доводів, які спростовують висновків
суду, у зв'язку з чим колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
господарського суду Сумської області
від 16.06.2014 року та вважає за необхідне
залишити оскаржуване рішення без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 90, 99, 101, п.1 ч. 1 статті 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Харківський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 16.06.2014 р. у справі №
920/591/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08.08.2014
р.

Головуючий суддя
О.А.Пуль

суддя
О.В.Шевель

суддя
В.С. Хачатрян