ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.08.14р. Справа № 904/3775/14

За позовом Прокурора Довгинцівського
району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, (м. Кривий
Ріг) в інтересах держави Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України, (м. Київ) в особі Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль", (м. Кривий Ріг)

до Житлового кооперативу "Комекс", (м.
Кривий Ріг)

За участю у справі Прокурора м.
Дніпропетровська, (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 59 867,70 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Прокурор: Ягольник Г.В.

від позивача: Кожемятов К.М. -
спеціаліст (дов. № 112/01 від 13.01.14р.)

від відповідача: Процко О.І. -
юрисконсульт (дов. № б/н від 03.06.14р.)

СУТЬ
СПОРУ:

Прокурор Довгинцівського району м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області звернувся до господарського
суду в інтересах держави Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України в особі Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" (далі-позивач) із
позовом до Житлового кооперативу
"Комекс" (далі-відповідач) за участю у
справі Прокурора міста
Дніпропетровська про стягнення 73 089,70
грн.

Сума позову складається з наступних
сум: 67 203,72 грн. - основний борг, 2 716,64 грн.
- пеня, 2 629,10 грн. - інфляційні втрати, 540,24
грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 522 від 11.10.2013р.,
в частині повного та своєчасного
розрахунку за спожиту теплову енергію.

Представником позивача у судовому
засіданні подана заява, якою просить
продовжити строк розгляду справи на 15
днів.

Ухвалою суду від 17.06.14р. продовжено
строк вирішення спору по справі
№ 904/3775/14 на 15 (п'ятнадцять) днів
з 04.08.14р. по 18.08.14р. включно.

12 серпня 2014 року прокурором
Довгинсівського району м. Кривого рогу
подано до господарського суду заяву
про зменшення позовних вимог №
41-2838вих14 від 11.08.14р., якою просить
припинити провадження у справі на суму
13 222,00 грн. та стягнути з Житлового
кооперативу "Комекс" на користь
Державного підприємства "Криворізька
теплоцентраль" 53 981,72 грн. - суму
основного боргу, інфляційні витрати - 2
629,10 грн., 3% річних - 540,24 грн., пеня - 2 716,64
грн., а всього 59 867,70 грн., у зв'язку з
частковою оплатою суми основного боргу
у розмірі 13 222,00 грн., яку було сплачено
відповідачем під час судового розгляду
справи.

Відповідач в судовому засіданні надав
відзив на позовну заяву, в якому
позовні вимоги визнає частково,
оскільки 01.08.2014 року сума основного
боргу частково була сплачена у розмірі
11 890,95грн., що складає 17,7% від суми
основного боргу. Заборгованість на
01.08.2014р. складає у сумі 55 312,77 грн.

Також, відповідач зазначає, що
кооператив своєчасно не виконав свої
договірні зобов'язання перед ДП
"Криворізька теплоцентраль", у зв'язку з
тим, що проводив розрахунки за теплову
енергію з іншим постачальником
аналогічних послуг, які надавалися
КПТМ "Криворіжтепломережа" до
підписання договору № 522 від 11.10.2013
року. На теперішній час ЖБК "Комекс" має
на меті сплатити заборгованість в
повному обсязі, що підтверджується
частковою сплатою боргу.

Крім того, відповідач вказує на те, що
кооператив є неприбутковою
організацією та знаходиться у дуже
скрутному та нестабільному
фінансовому стані, так як від
розрахунку членів кооперативу за
отримані житлово-комунальні послуги
залежить можливість розрахунку
кооперативу з ДП "Криворізька
теплоцентраль", так як члени
кооперативу не оплачують комунальні
послуги в 100% обсязі. Стягнення по
рішенню суду інфляційних витрат, 3%
річних та пені призведе до збільшення
заборгованості мешканців, які вже
мають борг перед кооперативом, так як
їх щомісячні нарахування збільшиться
на суму штрафних санкцій, у зв'язку з
чим, просить суд зменшити Житловому
кооперативу "Комекс" розмір неустойки
(пені) на 50% від суми 2 716,64 грн.,
нарахованої за невиконання договору №
522 від 11.10.2013 року перед ДП "Криворізька
теплоцентраль" та розстрочити
виконання рішення суду на суму
основного боргу 55 312,77 грн. рівними
частинами на 4 місяці, а саме:

- 01.08.2014р. по 30.08.2014р. - 13 828,19 грн.;

- 01.09.2014р. по 30.09.2014р. - 13 828,19 грн.;

- 01.10.2014р. по 30.10.2014р. - 13 828,19 грн.;

- 01.11.2014р. по 30.11.2014р. - 13 828,19 грн.

Суд вважає достатніми матеріали справи
для слухання справи у відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи прокурора та
представників позивача і відповідача,
оцінивши докази в їх сукупності,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2013 року між Державним підприємством
"Криворізька теплоцентраль"
(теплопостачальна організація -
продавець) та Житловим кооперативом
"Комекс" (споживач - покупець) був
укладений договір купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді № 522
(далі - договір), за умовами п. 1.1. якого
теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві-покупцю теплову енергію в
гарячій воді в потрібних йому обсягах,
а споживач-покупець зобов'язується
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Строк дії Договору передбачений п. 10.1.
договору, відповідно до якого цей
договір набуває чинності з моменту
фактичного надання послуг з
теплопостачання та діє до 10.10.2014 року
керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу
України. Договір припиняє свою дію у
випадках: закінчення строку, на який
він був укладений, взаємної згоди
сторін про його припинення; прийняття
відповідного рішення господарським
судом, ліквідації однієї із сторін.

Припинення дії договору не звільняє
споживача від обов'язку повної сплати
за спожиту теплову енергію. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про
припинення дії договору не буде
письмово заявлено однією із сторін (п.п.
10.2.-10.3. договору).

Згідно з п. 2.1 договору, теплова енергія
постачається споживачу-покупцю в
обсягах згідно з додатком 1 до цього
договору в гарячій воді на такі
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального періоду; гаряче
водопостачання - протягом року.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили,
що облік обсягу споживання теплової
енергії і параметрів теплоносія
проводиться за комерційними приладами
обліку, у разі їх відсутності
-розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.9. договору, звірка
розрахунків здійснюється сторонами на
підставі відомостей про фактичну
оплату вартості спожитої теплової
енергії споживачем-покупцем та акта
приймання передачі теплової енергії на
дату проведення річної інвентаризації,
дату закінчення опалювального сезону
та на вимогу однією із сторін за згодою.
Наявність акту звіряння, підписаного
сторонами, підтверджує достовірність
договірних відносин.

Розрахунки за теплову енергію, що
споживається, проводяться в грошовій
формі, відповідно до встановлених
тарифів. Розрахунковим періодом є
календарний місяць. Оплата за теплову
енергію здійснюється
Споживачем-Покупцем виключно
грошовими коштами відповідно до
встановлених тарифів шляхом 30
(тридцяти) відсоткової попередньої
оплати вартості планових обсягів
споживання теплової енергії за 5 (п'ять)
днів до початку здійснення споживання.
Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості
планових обсягів споживання теплової
енергії сплачується споживачем -
покупцем протягом місяця споживання
теплової енергії. Кошти, які надійшли
від покупця, будуть зараховані як
передоплата за умови відсутності
заборгованості за цим договором.
Остаточний розрахунок за фактично
спожиту теплову енергію здійснюється
до 20-го числа місяця наступного за
місяцем споживання теплової енергії
(п.п. 6.1 - 6.3 договору).

21.11.2013 року сторони погодили та
підписали Протокол узгодження
розбіжностей до договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 522 від 11.10.2013 року,
відповідно до п. 6 якого сторони
домовились визначити п. 6.3. договору у
наступній редакції: "п. 6.3. Оплата за
теплову енергію здійснюється
споживачем-покупцем грошовими коштами
та/або можливі інші форми оплати, які не
суперечать чинному законодавству
України. Остаточний розрахунок за
фактично спожиту теплову енергію
здійснюється до 20-го числа місяця
наступного за місяцем споживання
теплової енергії."

На виконання умов договору Державне
підприємство "Криворізька
теплоцентраль" поставило Житловому
кооперативу "Комекс" теплову енергію в
гарячій воді у загальному розмірі на
суму 67 203,72 грн.

Свої договірні зобов'язання позивач
виконав у повному обсязі, про що
свідчать акти здачі-прийняття послуг.

З позовної заяви вбачається, що
відповідач в порушення п.п. 6.1. - 6.3.
договору не виконав свої зобов'язання
належним чином, не проводив своєчасно
розрахунки за спожиту теплову енергію
(не пізніше 20-го числа місяця
наступного за розрахунковим), у зв'язку
з чим станом на 19.05.2014 року за період з
листопада 2013 року по березень 2014 року у
нього утворилась заборгованість в сумі
67 203,72 грн., що підтверджується
розрахунком ціни позову та актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Прокурор зазначає, що відповідач
поставлену позивачем теплову енергію в
гарячій воді, відповідно до актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
не оплатив, зобов'язання за договором
не виконав, що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу
України встановлює вимогу щодо
виконання зобов'язань належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно відлягає
виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного
кодексу України).

Початково прокурор просив стягнути з
відповідача на користь позивача
основний борг за поставлену теплову
енергію в гарячій воді у сумі 67 203,72 грн.

Дана заборгованість підтверджується
наведеними вище актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг)(а.с. 15 - 24).

Однак, 12.08.2014 року прокурор подав до
господарського суду заяву про
припинення провадження в частині
позовних вимог, у зв'язку з тим, що
відповідач частково здійснив оплату
основної заборгованості у розмірі 13
222,00 грн. В підтвердження даної
обставини прокурор надав копії
банківських виписок та акт звірки
взаєморозрахунків за спожиту теплову
енергію за період з 01.11.2013р. по 31.03.2014р.,
який містить підписи уповноважених
осіб позивача і відповідача та
відповідно до якого сума боргу за
спожиту теплову енергію станом на
07.08.2014 року складає 53 981,72 грн.

За наведених обставин прокурор просить
припинити провадження у справі в
частині стягнення основного боргу з
відповідача у сумі 13 222,00 грн., яку було
сплачено під час судового розгляду
справи.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи прокурора,
представника позивача господарський
суд дійшов до висновку про припинення
провадження у справі в частині
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 13 222,00 грн.,
оскільки Житловий кооператив "Комекс"
погасив частину заборгованості після
звернення прокурора з позовом до суду.

За наведеного, провадження у справі
щодо стягнення частини основного боргу
у розмірі 13 222,00 грн. підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, основна заборгованість
відповідача перед позивачем становить
у сумі 53 981,72 грн.

Враховуючи умови договору
купівлі-продажу в гарячій воді № 522 від
11.10.2013 року та умови Протоколу
узгодження розбіжностей від 21.11.2013
року, строк оплати поставленої
позивачем теплової енергії у гарячій
воді, згідно наявними в матеріалах
справи актами здачі-прийняття робіт
(надання послуг) є таким, що настав.

Доказів повної оплати вартості
поставленої позивачем теплової
енергії в гарячій воді відповідач не
надав, доводи прокурора та позивача
щодо наявності боргу у сумі 53 981,72 грн.
шляхом надання належних доказів не
спростував, але борг визнав у повному
обсязі.

За наведеного, є правомірними та
підлягають задоволенню позовні вимоги
про стягнення з Житлового
кооперативу "Комекс" на користь
Державного підприємства "Криворізька
теплоцентраль" основного боргу за
поставлену теплову енергію в гарячій
воді у сумі 53 981,72 грн.

За умовами п. 7.2.7. договору, за порушення
строків сплати за отриману теплову
енергію стягується пеня у розмірі не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
за які допущено прострочення за кожен
день прострочення, а за прострочення
понад 30 (тридцять) днів додатково
стягується штраф у розмірі семи
відсотків вказаної суми.

На підставі п. 7.2.7. договору за
несвоєчасну оплату спожитої теплової
енергії у гарячій воді прокурор
нарахував та просить стягнути з
відповідача на користь позивача пеню у
сумі 2 716,64 грн., згідно розрахунку, який
додається до позовної заяви (а.с. 14).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi
порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмiр
встановлюється договором або актом
цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Відповідач позовні вимоги визнає
частково, у відзиві на позов просить
зменшити розмір пені від заявленої
прокурором суми у розмірі 2 716,64 грн. на
50%. Відповідач зазначає, що Житловий
кооператив "Комекс" створений з метою
задоволення потреб членів кооперативу
у житлі, рішенням Центральної МДПІ у
Кривому Розі № 58 від 06.12.2012 року
кооператив внесено до реєстру
неприбуткових організацій (установ),
ознака неприбутковості установи 0015.
Також відповідач стверджує, що
своєчасно не виконав свої зобов'язання
за спірним договором, у зв'язку з тим, що
проводив розрахунки за теплову енергію
з іншим постачальником аналогічних
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського
кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

За викладеного, господарський суд
зазначає, що розмір пені, нарахованої
прокурором за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за спірним
договором, у сумі 2 716,64 грн. не являє
собою досить велику суму порівняно із
розміром як первісно заявленого
основного боргу (67 203,72 грн.), так і того,
що підлягає стягненню з відповідача
внаслідок припинення провадження в
частині стягнення основного боргу (53
981,72 грн.). До того ж, Державне
підприємство "Криворізька
теплоцентраль", як і відповідач, є
підприємством, яке надає послуги
обслуговування, тому, у даному разі
зменшення розміру пені матиме
аналогічний негативний вплив, що
зазначений відповідачем, відповідно на
діяльність позивача.

Отже, враховуючи наведене,
господарський суд не вбачає підстав
для задоволення клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
на 50%. Судом перевірений, наданий
прокурором розрахунок пені та
встановлена його правильність,
відповідно є правомірними та
підлягають задоволенню вимоги
прокурора про стягнення з відповідача
на користь позивача пені у сумі 2 716,64
грн.

На підставі статті 625 Цивільного
кодексу України прокурор розрахував та
заявив до стягнення з відповідача на
користь позивача за несвоєчасну оплату
спожитої теплової енергії у гарячій
воді інфляційних втрат у сумі 2 629,10 грн.
та 3% річних у сумі 540,24 грн., згідно
розрахунку, який додається до позовної
заяви (а.с. 14).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи викладене, та перевіривши
розрахунки позивача судом встановлено,
що розрахунок інфляційних втрат та 3%
річних відповідають вимогам чинного
законодавства.

При викладених обставинах вимогу
прокурора щодо стягнення інфляційних
втрат у сумі 2 629,10 грн. та 3% річних у сумі
540,24 грн. слід визнати правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Окрім того, відповідач у відзиві на
позов просить розстрочити виконання
рішення суду в частині стягнення
основного боргу у сумі 55 312,77 грн.
рівними частинами на 4 (чотири) місяці
наступним чином: з 01.08.2014р. по 30.08.2014р. - 13
828,19 грн.; з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. - 13 828,19 грн.;
з 01.10.2014р. по 30.10.2014р. - 13 828,19 грн.; з
01.11.2014р. по 30.11.2014р. - 13 828,19 грн.

Згідно ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 року підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

За наведеного, дослідивши матеріали
справи, враховуючи матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, суд вважає, що сума основного
боргу, яка підлягає стягненню з
відповідача не є досить великою, також,
відповідач не навів підстав, які б
свідчили про наявність обставин для
надання розстрочки виконання рішення,
доказів негативного майнового стану, а
також, прокурор і позивач в судовому
засіданні заперечували щодо
задоволення розстрочки, у зв'язку з чим,
суд відмовляє у задоволенні клопотання
Житловому кооперативу "Комекс" щодо
розстрочки в частині стягнення
основного боргу у сумі 55 312,77 грн.
рівними частинами на 4 (чотири) місяці.
Крім того, згідно п. 6 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, відстрочка виконання рішення
є правом, а не обов'язком суду і тільки у
виняткових випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод: кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Європейський суд з прав людини
під терміном "власність" розуміє також
грошові кошти, що підлягають оплаті.
Невиконанням обов'язку щодо оплати
отриманих послуг відповідач порушує
права позивача, безпідставно не
передаючи грошові кошти (вартість
послуг) у власність позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Відповідно до п. 4.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України": частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні суду
слід виходити з широкого розуміння
даної норми, маючи на увазі, що
передбачені нею наслідки можуть
наставати і в разі неправомірної
бездіяльності винної особи, яка не
вжила заходів до поновлення порушених
нею прав і законних інтересів іншої
особи (зокрема, ухилялася від
задоволення її заснованих на законі
вимог), що змусило останню звернутися
за судовим захистом. Так, якщо
зменшення позивачем розміру позовних
вимог пов'язане з частковим визнанням
та задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Судом встановлено, що причиною
виникнення спору є неправильні дії
саме відповідача, а тому з відповідача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 1 827,00 грн. (включаючи судовий
збір пропорційно розміру позовних
вимог, провадження стосовно стягнення
яких припинено).

На підставі вищевикладеного, керуючись
ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст.1, 33, 34, 49, 75,
п.1-1 ч.1 ст. 80, ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в
частині стягнення заборгованості у
розмірі 13 222,00 грн.

Стягнути з Житлового кооперативу
"Комэкс" (50038, Дніпропетровська область,
м. Кривий Ріг, вул. Сімонова, 9; ) на користь Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська
область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,
1; р/р 3 у філії Жовтневе відділення
№ 7714 ВАТ "Ощадбанк", МФО 805012, ) - 53 981 (п'ятдесят три тисячі
дев'ятсот вісімдесят одна) грн. 72 коп.
основного боргу, 2 716 (дві тисячі сімсот
шістнадцять) грн. 64 коп. пені, 2 629 (дві
тисячі шістсот двадцять дев'ять) грн. 10
коп. інфляційних втрат, 540 (п'ятсот
сорок) грн. 24 коп. 3% річних.

Стягнути з Житлового кооперативу
"Комэкс" (50038, Дніпропетровська область,
м. Кривий Ріг, вул. Сімонова, 9; ) в доход Державного бюджету
України в особі Управління Державної
Казначейської Служби України у
Жовтневому районі міста
Дніпропетровська Дніпропетровської
області (49027, м. Дніпропетровськ, пл.
Шевченка, 7; , рахунок
3005 в Відділенні банку ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012, код
бюджетної класифікації 22030001) судовий
збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

В задоволенні заяви Житлового
кооперативу "Комэкс" про розстрочення
виконання рішення суду - відмовити.

Видати накази після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 18.08.14р.

Суддя І.Ю. Дубінін