м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 14/220 04.08.14
За первісним позовом1. Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією "Кершер", 2.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг", 3.
Підприємства з іноземними
"Лукойл-Україна"доКиївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
провизнання частково недійсним
рішення за зустрічним
позовомКиївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету Українидо1.
Спільного українсько-німецького
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземною
інвестицією "Кершер", 2. Товариства
з обмеженою відповідальністю "Альянс
Холдинг", 3. Підприємства з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна"простягнення
штрафівГоловуючий суддя: Блажівська
О.Є.

Суддя Бойко Р.В.

Суддя Босий В.П.

Представники сторін за первісним
позовом :

Від позивача -1 - Стеценко О.В. за дов. №
121 від 25.02.2014 року до 31.12.2014 року,
Горболис О.А. за дов. № 106 від 20.01.2014 року
до 31.12.2014 року.

Від позивача - 2- Безродний А.Ю. за дов. №
1/юр від 01.07.2013 року до 01.07.2016 року.

Від позивача - 3- Яковенко Д.А. за дов. №277
від 31.12.2012 р. до 31.12.2015 р.

Від відповідача - Євтушок І. В. за дов. №
02-06/917 від 06.05.2014 року до 06.05.2015 року.

Представники сторін за зустрічним
позовом:

Від позивача - Євтушок І. В. за дов. №
02-06/917 від 06.05.2014 року до 06.05.2015 року.

Від відповідача -1- Стеценко О.В. за дов.
№ 121 від 25.02.2014 року до 31.12.2014 року,
Горболис О.А. за дов. № 106 від 20.01.2014 року
до 31.12.2014 року.

Від відповідача - 2- Безродний А.Ю. за
дов. № 1/юр від 01.07.2013 року до 01.07.2016 року.

Від відповідача - 3- Яковенко Д.А. за дов.
№277 від 31.12.2012 р. до 31.12.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Спільне українсько-німецьке
товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземною "КЕРШЕР"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Київського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання частково недійсним рішення.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.04.2010 р. порушено провадження
у справі № 14/220.

26 травня 2010 р. до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва надійшла зустрічна позовна заява
Київського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України до Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною "КЕРШЕР".

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.05.2010 р. прийнято зустрічну
позовну заяву Київського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України до
Спільного українсько-німецького
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземною "КЕРШЕР"
про стягнення штрафу для спільного
розгляду з первісним позовом Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною "КЕРШЕР".

Поряд з цим, до господарського суду
міста Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю "Альянс
Холдинг" з позовом до Київського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним частини рішення.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.04.2010 р. порушено провадження
у справі № 14/228.

19 травня 2010 р. до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва надійшла зустрічна позовна заява
Київського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг"
про стягнення штрафу.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.05.2010 р. прийнято зустрічну
позовну заяву Київського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг" про
стягнення штрафу для спільного
розгляду з первісним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг".

Також, Підприємство з іноземними
інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Київського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання частково недійсним рішення.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.04.2010 р. порушено провадження
у справі № 14/241.

26 травня 2010 р. до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва надійшла зустрічна позовна заява
Київського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України до Підприємства з іноземними
інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна"про
стягнення штрафу.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.05.2010 р. прийнято зустрічну
позовну заяву Київського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України до
Підприємства з іноземними
інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна" про
стягнення штрафу для спільного
розгляду з первісним позовом
Підприємство з іноземними
інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна".

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2010 року об'єднано справи №
14/220, № 14/228, № 14/241 в одну справу та
присвоєно номер 14/220-14/228-14/241, розгляд
призначено до 30.06.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.06.2010 року розгляд справи
призначено на 14.07.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.07.2010 року розгляд справи
призначено на 04.08.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.08.2010 року справу прийнято до
провадження колегії суддів у складі:
Нарольський М.М. (головуючий),
Омельченко Л.В., Джарти В.В. та
призначено розгляд справи на 07.09.2010
року.

07.09.2010 р. розгляд справи не відбувся у
зв'язку з перебуванням судді
Нарольського М.М. на лікарняному.
Розпорядженням виконуючого обов'язки
голови Господарського суду міста Києва
Іванової Л.Б. від 28.09.2010 р. враховуючи
перебування головуючого судді
тривалий час на лікарняному та з метою
уникнення затягування розгляду справи
її розгляд доручено здійснити
колегіально у наступному складі
суддів: головуючий суддя Омельченко
Л.В., судді Бойко Р.В. та Джарти В.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.10.2010 року прийнято справу №
14/220-14/228-14/241 до провадження колегіально
під номером № 14/220 та призначено до
розгляду на 22.10.2010 року.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 22.10.2010 року у даній
справі було призначено судову
експертизу, у зв'язку з чим, провадження
було зупинено, матеріали справи
надіслано до Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

09.04.2014 від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз повернулась справа № 14/220
(об'єднані в одне провадження справи №
14/220, № 14/228, № 14/241) разом з висновком
судово-економічної експертизи №
10927/11104/10-19, у зв'язку з чим обставини, які
зумовили зупинення провадження у
справі № 14/220, слід вважати такими, що
відпали, що зумовлює необхідність
вирішення питання про поновлення
провадження у справі.

18.04.2014 р. суддя Омельченко Л.В. подав
заяву про самовідвід від розгляду
вказаної справи.

Відповідно до розпорядження в.о. голови
Господарського суду міста Києва
Ковтуна С.А. від 18.04.2014 р. справу № 14/220
було передано для розгляду колегії
суддів у складі Омельченка Л.В.
(головуючого), Бойка Р.В., Босого В.П. з
метою розгляду заяви судді Омельченка
Л.В. про самовідвід та зважаючи на те, що
суддя Джарти В.В. перебуває у відпустці
по догляду за дитиною.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.04.2014 року справу № 14/220
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Омельченка Л.В.
(головуючого), Бойка Р.В., Босого В.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.04.2014 року задоволено
самовідвід головуючого судді
Омельченка Л.В. та передано справу №
14/220 керівнику апарату для вирішення
питання про автоматичний розподіл
справи.

Відповідно до розпорядження в.о.
керівника апарату від 18.04.2014 року "Щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ" справу № 14/220 передано
для проведення повторного
автоматичного розподілу, за результами
якого справу передано для розгляду
головуючому судді - Блажівській О.Є.

Відповідно ч. 3 ст. 79 Господарський суд
поновлює провадження у справі після
усунення обставин, що зумовили його
зупинення.

У зв'язку з усуненням обставин, що стали
підставою для зупинення провадження у
справі № 14/220, провадження у справі
підлягає поновленню, а справа
призначається до судового розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 року поновлено
провадження у справі № 14/220, розгляд
справи призначено на 04.06.2014 року.

04.06.2014 року представники сторін у
судове засідання з'явились.

Представник позивача за первісним
позовом надав суду усні пояснення по
справі.

Представник відповідача за первісним
позовом надав суду усні пояснення по
справі.

Представник позивача за зустрічним
позовом надав суду усні пояснення по
справі.

В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
до 18.06.2014 року.

18.06.2014 року представники сторін у
судове засідання з'явились.

Представником позивача 1 (за первісним
позовом) надав додаткові пояснення по
справі та заперечив проти зустрічної
позовної заяві.

Представник позивача 2 заперечив проти
зустрічної позовної заяви та надав
додаткові пояснення по справі.

Представник позивача 3 підтримав
заявлені позовні вимоги та заперечив
проти зустрічної позовної заяви.

Представник відповідача (за первісним
позовом) зазначив що не визнає висновок
експертизи та підтримав зустрічну
позовну заяву.

В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
до 04.08.2014 року.

04.08.2014 року розпорядженням заступника
Голови господарського суду міста Києва
Паламаря П.І., у зв'язку з перебуванням
судді Мандичева Д.В. у відпустці, справу
№ 14/220 передано для розгляду колегії
суддів у складі : Блажівська О.Є.
(головуючий), Бойко Р.В, Босий В.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 року справу прийнято до
колегіального розгляду.

04.08.2014 року представники сторін у
судове засідання з'явились.

Представником позивача -1 за первісним
позовом надав суду усні пояснення по
суті позовних вимог, позов підтримав у
повному обсязі, проти зустрічної
позовної заяви заперечив у повному
обсязі.

Представник позивача 2 за первісним
позовом заперечив проти зустрічної
позовної заяви та надав додаткові
пояснення по справі.

Представник позивача 3 за первісним
позовом підтримав заявлені позовні
вимоги та заперечив проти зустрічної
позовної заяви.

Представник відповідача за первісним
позовом зазначив що не визнає висновок
експертизи та підтримав зустрічну
позовну заяву.

Судом, у відповідності з вимогами ст. 81-1
ГПК України, складено протоколи
судових засідань, які долучено до
матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.08.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
85 ГПК України.

В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Адміністративної колегії
Київського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України № 5 від 11.02.2010 р. у справі №
339/95-р-02-07-09 визнано дії підприємства з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна", товариства з
обмеженою відповідальністю "Альянс
Холдинг", товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД
"Континіум-Галичина", спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією "Кершер" щодо
одночасної (синхронної) зміни цін на
бензини марок А-76(80), А-92, А-95 протягом
періоду з 1 по 31 жовтня 2008 р. та з 1 по 31
грудня 2008 р. і встановлення їх на
однаковому рівні, порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, що передбачене п. 1 ст. 50 та
ч. 3 ст. 6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій
шляхом вчинення суб'єктами
господарювання схожих дій на ринку
роздрібної реалізації низькооктанових
бензинів, високооктанових бензинів у
межах м. Біла Церква та
Білоцерківського району Київської
області, що призвели до обмеження
конкуренції.

За вчинення порушення, зазначеного в п.1
вище зазначеного рішення, накладено
штрафи у розмірі 17000, 00 грн. на
підприємство з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна",
товариство з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг",
спільне українсько-німецького
товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземною
інвестицією "Кершер" та штраф у розмірі
7000, 00 грн. на товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД
"Континіум-Галичина".

Спір виник з причини того, що позивачі
за первісними позовами вважають, що не
вчиняли порушень законодавства про
захист економічної конкуренції у
вигляді антиконкурентних узгоджених
дій, а відповідач проти цього
заперечує. При цьому відповідач за
первісним позовом подав зустрічні
позовні заяви про стягнення штрафів,
накладених спірним рішенням.

Рішенням Адміністративної колегії
Київського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України № 5 від 11.02.2010 р. у справі №
339/95-р-02-07-09 встановлено, що основним
видом діяльності Позивачів є надання
послуг з приймання, зберігання,
відпуску та обліку нафтопродуктів,
оптова та роздрібна торгівля.

ПП «Лукойл-Україна», ТОВ «Альянс
Холдинг», СП ТОВ «Кершер», ТОВ «ТД
«Континіум-Галичина» діють на ринках
роздрібної торгівлі низькооктановими
бензинами, роздрібної торгівлі
високооктановими бензинами в межах м.
Біла Церква та Білоцерківського району
Київської області через мережу 20 АЗС
(майже 45% загальної кількості АЗС у
зазначених територіальних межах). За
результатами дослідження за 2008 рік ПП
«Лукойл-Україна», ТОВ «Альянс Холдинг»,
ТОВ «ТД «Континіум-Галичина», СП ТОВ
«Кершер» мають сукупні частки на
ринках роздрібної торгівлі
низькооктановими бензинами,
роздрібної торгівлі високооктановими
бензинами у територіальних
(географічних) межах м. Біла Церква та
Білоцерківського району Київської
області у розмірах, відповідно, 44,2
відсотка та 58,4 відсотки. Маючи значні
сукупні частки порівняно з іншими
учасниками ринків, узгоджена поведінка
ПП «Лукойл-Україна», ТОВ «Альянс
Холдинг», СП ТОВ «Кершер» та ТОВ «ТД
«Континіум-Галичина» давала їм
можливість внаслідок погодженого
формування цін впливати на стан цих
ринків, обмежуючи конкуренцію на них.

У 2008 році протягом жовтня та грудня,
позивачі та «ТД «Континіум-Галичина» у
межах м. Біла Церква та
Білоцерківського району неодноразово
одночасно (синхронно) змінювали
роздрібні ціни на бензини марок А-76(80),
А-92, А-95 та утримували їх на однаковому
рівні протягом зазначеного періоду.
Одночасна зміна (протягом одного-двох
днів) роздрібних цін на низькооктанові,
високооктанові бензини до однакового
рівня (крім зміни 25.12.2008 по бензину
марки А-76(80) у СП ТОВ «Кершер») у
Підприємств в жовтні 2008 року
відбувалась 5 разів, у грудні 2008 року - 4
рази.

Динаміку цін роздрібної реалізації
низькооктанових, високооктанових
бензинів на АЗС підприємств у жовтні,
грудні 2008 року наведено в порівняльних
таблицях 1, 2, 3 у додатку 1 до спірного
рішення.

За результатами порівняльного аналізу
роздрібних цін реалізації бензинів
марок А-76 (80), А-92, А-95 та даними
дослідження (моніторингу) рівня цін на
світлі нафтопродукти, наданими
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Київській області (лист від
15.10.2008 № 12315), за даними моніторингу
консалтингової компанії Realtek
встановлено, що у Позивачів та ТОВ «ТД
«Континіум-Галичина» роздрібні ціни у
період їх підвищення у жовтні 2008 року (з
10 по 14 жовтня 2008 року) на ринках
роздрібної торгівлі низькооктановими
бензинами, роздрібної торгівлі
високооктановими бензинами у
територіальних (географічних) межах м.
Біла Церква та Білоцерківського
району, Київської області перевищували
середні піни роздрібної реалізації
світлих нафтопродуктів по:

- Київській області: А-76 (80) - на 1,8%,
А-92 і А-95 - на 1,7%;

- Україні: А-76 (80) - на 1,6%, А-92 - на 1,4%,
А-95 - на 1,1%.

У період підвищення Підприємствами
роздрібних цін на низькооктанові,
високооктанові бензини у другій
половині грудня 2008 року на ринках
роздрібної торгівлі низькооктановими
бензинами, роздрібної торгівлі
високооктановими бензинами у
територіальних (географічних) межах м.
Біла Церква та Білоцерківського району
Київської області, їх розмір
перевищував середній рівень
роздрібних цін по Київській області: по
бензину марки А-76(80) - на 1,7%-10,1%, по
бензину марки А-92 - на 2,3%- 6,2%, по бензину
марки А-95 - на 2,7%-6,2%.

Також в спірному рішенні,
Антимонопольний комітет вказує, що в
ході розгляду справи здійснено
дослідження ринку щодо наявності
об'єктивних причин для вчинення
Позивачами та ТОВ «ТД
«Континіум-Галичина» схожих дій,
оскільки у диспозиції частини третьої
статті 6 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», визначено,
що схожі дії будуть вважатися
антиконкурентними узгодженими діями
лише тоді, коли аналіз ситуації на
товарному ринку спростує наявність
об'єктивних причин~длявчинення таких
дій. Зокрема Відділенням
досліджувалось:

- зростання попиту на світлі
нафтопродукти у результаті зростання
обсягу споживання світлих
нафтопродуктів;

- наявність дефіциту світлих
нафтопродуктів або зменшення
пропозицій оптового ринку та пов'язане
з цим зростання попиту на світлі
нафтопродукти;

- зростання витрат на реалізацію
світлих нафтопродуктів та/або
інфляційні процеси;

- зміна розміру мінімальної
заробітної плати.

В результаті проведеного дослідження
встановлено, що протягом вересня,
листопада 2008 року в Україні не
приймалося нормативно-правових актів
щодо підвищення податків на землю,
зборів, акцизів, мита, пов'язаних з
ввезенням, придбанням та реалізацією
світлих нафтопродуктів.

Індекс інфляції за вересень 2008 року
склав 1,1 відсоток, за листопад 2008 року -
1,5 відсотка, тобто, темпи зростання
роздрібних цін перевищували індекси
інфляції.

АЗС, які знаходяться у власності та/або
орендуються Підприємствами, протягом
жовтня, грудня 2008 року працювали у
звичайному режимі. У роздрібній
торгівлі на АЗС у межах м. Біла Церква
та Білоцерківського району Київської
області у вільному продажу були наявні
всі марки пального.

Крім того, відповідач у спірному
рішенні зазначає, що у грудні 2008 року
середня ціна на бензин А-95 на ринку
нафтопродуктів України (середнє
значення, еквівалентне EXW (завод
виробника) зросла на 2,1 відсотка (з 437 $/т
до 446 $/т), в той час, як роздрібні ціни на
АЗС Підприємств у вказаних
географічних межах підвищились,
загалом, на 3,8 відсотка (з 4,80 грн/л до 4,98
грн/л). Протягом грудня 2008 року
спостерігається зниження ціни на сиру
нафту Dated Brent (FOB) на 21,5 відсотка (з 46,5
$/бар до 36,5 $/бар) та середніх цін на
європейському ринку нафтопродуктів по
бензину марки А-92 на 24,2 відсотки (з 433 $/т
до 328 $/т), А-95 - на 18,4 відсотки (з 441 $/т до 360
$/т).

Відповідач за первісними позовами
прийшов до висновку, що ПП
«Лукойл-Україна», ТОВ «Альянс Холдінг»,
ТОВ «ТД «Континіум-Галичина», СП ТОВ
«Кершер», не беручи до уваги загальні
тенденції на ринках нафтопродуктів у
жовтні, грудні 2008 року, синхронно
змінюючи роздрібні ціни на бензини
марок А-92, А-95 протягом жовтня, грудня 2008
року, тим самим, стримували падіння
роздрібних цін зазначених марок
бензинів у жовтні 2008 року та
необгрунтовано підвищували ціни
реалізації у грудні 2008 року, отримуючи
при цьому додаткові прибутки в цей
період. Одночасне зростання роздрібних
цін на моторні бензини до однакового
рівня у жовтні, грудні 2008 року на АЗС ПП
«Лукойл-Україна», ТОВ «Альянс Холдінг»,
ТОВ «ТД «Континіум-Галичина», СП ТОВ
«Кершер» відбулось, коли закупівельні
ціни залишались незмінними, а по деяких
видах світлих нафтопродуктів навіть
знизились. І навпаки, одночасне
зниження роздрібних цін на моторні
бензини до однакового рівня на АЗС
Підприємств відбувалось, коли
закупівельні ціни залишались
незмінними, а по деяких видах світлих
нафтопродуктів зростали.

Динаміку оптово- закупівельних та
роздрібних цін на низькооктанові,
високооктанові бензини ПІІ «Лукойл-
Україна», ТОВ «Альянс Холдінг», ТОВ «ТД
«Континіум-Галичина», СП ТОВ «Кершер» у
жовтні, грудні 2008 року проілюстровано
на графіках 1, 2, 3, 4, 5, 6 у додатку 2 до
рішення.

При однаковому рівні роздрібних цін у
жовтні, грудні 2008 року Підприємства
мали різний рівень витрат. Різниця
розміру витрат ПІІ «Лукойл-Україна»,
ТОВ «Альянс Холдінг», СП ТОВ «Кершер» у
жовтні 2008 року становила від 0,28 грн/л до
0,97 грн/л (з ПДВ). У грудні 2008 року різниця
у витратах зазначених Підприємств
коливалась від 0,17 грн/л до 1,29 грн/л (з
ПДВ).

У рішенні Адміністративної колегії
Київського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України № 5 від 11.02.2010 р. у справі №
339/95-р-02-07-09 здійснено аналіз ситуації на
ринках роздрібної торгівлі
низькооктановими та високооктановими
бензинами та спростовано наявність
об'єктивних причин для встановлення ПП
«Лукойл-Україна», ТОВ «Альянс Холдинг»,
ТОВ «ТД «Континіум-Галичина», СП ТОВ
«Кершер» цін на бензини під марками А-76
(80), А-92 та А-95 на однаковому рівні у
зазначені вище періоди часу.

Судом по справі призначалась
судово-економічна експертиза, за
результатами проведення якої складено
висновок експертом № 10927/11104/10-19 від
08.04.2011.

Дослідивши висновок № 10927/11104/10-19 від
08.04.2011 року суд приходить до висновку,
що він є необґрунтованим.

Згідно ст. 42 ГПК України, висновок
судового експерта повинен містити
докладний опис проведених досліджень,
зроблені в результаті їх висновки і
обгрунтовані відповіді на поставлені
господарським судом питання. Висновок
подається господарському суду в
письмовій формі, і копія його
надсилається сторонам. Висновок
судового експерта для господарського
суду не є обов'язковим і оцінюється
господарським судом за правилами,
встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно висновку № 10927/11104/10-19 від
08.04.2011 року, експерт на поставлені
питання надає однакову відповідь,
зокрема, що зміни ПП «Лукойл-Україна»,
ТОВ «Альянс Холдинг», СП ТОВ «Кершер»
цін на бензин під марками А-76 (80), А-92 та
А-95 протягом періоду з 01 по 31 жовтня 2008
року та з 01 по 31 грудня 2008 на
відповідних автостанціях у м. Біла
Церква та Білоцерківському районі
Київської області були зумовлені
економічними причинами які наведені в
дослідницькій частині висновку. Також
про те, що економічні причини змін цін
на бензин під марками А-76 (80), А-92 та А-95
не залежали від вище зазначених
підприємств.

У дослідницькій частині висновку №
10927/11104/10-19 від 08.04.2011 року експерт цитує
нормативно правові акти, вказує на
дослідження наданих підприємствами
документів про перелік понесених
витрат, наявність у підприємств
грошових зобов'язань та приходить до
висновку, що визначити цілі цінової
політики на підприємствах досить
складно, такі дії є проявом
маркетингової політики на даних
підприємствах у сфері ціноутворення,
щоб вони залишались конкурентними на
ринку.

У вищезазначеному висновку відсутні
дослідження зростання попиту на світлі
нафтопродукти у результаті зростання
обсягу споживання світлих
нафтопродуктів; наявність дефіциту
світлих нафтопродуктів або зменшення
пропозицій оптового ринку та пов'язане
з цим зростання попиту на світлі
нафтопродукти, зростання витрат на
реалізацію світлих нафтопродуктів
протягом періоду з 01 по 31 жовтня 2008 року
та з 01 по 31 грудня 2008.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Таким чином, суд відхиляє висновок
експерта № 10927/11104/10-19 від 08.04.2011 року.

Порядок визначення монопольного
становища суб'єктів господарювання на
ринку регулюється Законом України "Про
захист економічної конкуренції" та
Методикою визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання на ринку, затвердженою
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р
(далі -Методика) та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст.35 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
розгляд справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції починається з прийняттям
розпорядження про початок розгляду
справи та закінчується прийняттям
рішення у справі.

Відповідно до п.11 ст.7 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України" у
сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, в тому числі, проводити
дослідження ринку, визначати межі
товарного ринку, а також становище, в
тому числі монопольне (домінуюче),
суб'єктів господарювання на цьому
ринку та приймати відповідні рішення
(розпорядження).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку,
зокрема, визнається встановлення таких
цін чи інших умов придбання або
реалізації товару, які неможливо було б
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку.

Згідно ч.1,2,3 ст. 12 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
суб'єкт господарювання займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку товару, якщо: на цьому ринку у
нього немає жодного конкурента; він не
зазнає значної конкуренції внаслідок
обмеженості можливостей доступу інших
суб'єктів господарювання щодо
закупівлі сировини, матеріалів та
збуту товарів, наявності бар'єрів для
доступу на ринок інших суб'єктів
господарювання, наявності пільг чи
інших обставин. Монопольним
(домінуючим) вважається становище
суб'єкта господарювання, частка якого
на ринку товару перевищує 35 %, якщо він
не доведе, що зазнає значної
конкуренції. Монопольним (домінуючим)
також може бути визнане становище
суб'єкта господарювання, якщо його
частка на ринку товару становить 35 або
менше відсотків, але він не зазнає
значної конкуренції, зокрема внаслідок
порівняно невеликого розміру часток
ринку, які належать конкурентам.

Згідно п. 5.1 Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку,
товарні межі ринку визначаються шляхом
формування групи взаємозамінних
товарів (товарних груп), у межах якої
споживач за звичайних умов може легко
перейти від споживання одного товару
до споживання іншого. Формування групи
взаємозамінних товарів (товарних груп)
здійснюється із переліку товарів, які
мають для продавців (постачальників,
виробників), покупців (споживачів,
користувачів) ознаки одного (подібного,
аналогічного) товару (товарної групи),
за показниками взаємозамінності

Відповідно до п. 6.1 Методики
територіальні (географічні) межі ринку
певного товару (товарної групи)
визначаються шляхом установлення
мінімальної території, за межами якої з
точки зору споживача придбання товарів
(товарної групи), що належать до групи
взаємозамінних товарів (товарної
групи), є неможливим або недоцільним.

Виходячи з підпункту 10.1.6 пункту 10.1
розділу 10 Методики установлення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єкта (суб'єктів) господарювання у
випадку, коли визначається монопольне
(домінуюче) становище кількох
суб'єктів, включає встановлення ознак
того, що:між зазначеними суб'єктами
господарювання немає конкуренції або є
незначна конкуренція;

зазначені суб'єкти господарювання
разом узяті не зазнають значної
конкуренції або не мають жодного
конкурента.

Відповідно до п. 10.3 розділу 10 Методики
суб'єкт (суб'єкти) господарювання не
зазнає(ють) значної конкуренції, якщо
завдяки своїй ринковій владі має
(мають) здатність не допускати, усувати
чи обмежувати конкуренцію, зокрема
обмежувати конкурентоспроможність
інших суб'єктів господарювання, чи
ущемлювати інтереси інших суб'єктів
господарювання чи споживачів.

Ринковою владою, у розумінні Методики,
є здатність суб'єкта господарювання
(групи суб'єктів господарювання)
визначати чи суттєво впливати на умови
обороту товару на ринку, не допускати,
усувати, обмежувати конкуренцію,
зокрема підвищувати ціну та
підтримувати її понад рівень ціни, що
існував би за умов значної конкуренції.

Ознаками ринкової влади, згідно з
абзацом 2 п. 10.3 розділу 10 Методики, є:
здатність суб'єкта (суб'єктів)
господарювання, який (які) не є єдиним
(єдиними) виробником (постачальником)
відповідного товару (товарної групи),
диктувати свої умови при продажу
товару (товарної групи), укладенні
договору про поставки, нав'язувати
споживачу невигідні умови;

здатність суб'єкта (суб'єктів)
господарювання шляхом монополізації
ринку постачання виробничих ресурсів
обмежувати конкуренцію, витісняти з
ринку інших підприємців, які
виробляють відповідні товари (товарні
групи) із застосуванням цих виробничих
ресурсів, або створювати бар'єри вступу
на ринок;

здатність суб'єкта (суб'єктів)
господарювання скорочувати або
обмежувати випуск товарів (товарних
груп) і постачання їх на ринок збуту з
метою отримання однобічної користі при
купівлі або продажу товарів (товарних
груп), при укладанні договорів і угод
про постачання товарів (товарних груп),
а інші суб'єкти господарювання, які є
його конкурентами, не здатні
компенсувати утворений дефіцит
товарів (товарних груп);

здатність суб'єкта (суб'єктів)
господарювання підвищувати ціни на
товари (товарні групи) і підтримувати
їх на рівні, що перевищує рівень,
обумовлений конкуренцією на ринку.

В спірному рішенні відповідач за
первісними позовами посилається на
вчинення позивачем порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачене п. 1 ст. 50, ч. 3
ст. 6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".

Згідно п. 1 ст. 50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції є
антиконкурентні узгоджені дії.

Позивачі відповідно позовних заяв за
первісними позовами зазначають, що сам
факт вчинення одночасних дій або
аналогічних дій учасниками ринку не
може прирівнюватися до
антиконкурентних узгоджених дій.
Аналогічно схожість цінової новедінки
конкурентів на ринку сама по собі також
не може бутн однозначною ознакою
антиконкурентних узгоджених дій.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
узгодженими діями є укладення
суб'єктами господарювання угод у
будь-якій формі, прийняття об'єднаннями
рішень у будь-якій формі, а також
будь-яка інша погоджена конкурентна
поведінка (діяльність, бездіяльність)
суб'єктів господарювання. Узгодженими
діями є також створення суб'єкта
господарювання, об'єднання, метою чи
наслідком створення якого є
координація конкурентної поведінки
між суб'єктами господарювання, що
створили зазначений суб'єкт
господарювання, об'єднання, або між
ними та новоствореним суб'єктом
господарювання, або вступ до такого
об'єднання. Особи, які чинять або мають
намір чинити узгоджені дії, є
учасниками узгоджених дій.

Згідно ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
антиконкурентними узгодженими діями є
узгоджені дії, які призвели чи можуть
призвести до недопущення, усунення чи
обмеження конкуренції.
Антиконкурентними узгодженими діями
вважається також вчинення суб'єктами
господарювання схожих дій
(бездіяльності) на ринку товару, які
призвели чи можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції у разі, якщо аналіз
ситуації на ринку товару спростовує
наявність об'єктивних причин для
вчинення таких дій (бездіяльності).

Вчинення антиконкурентних узгоджених
дій забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно з законом (ч. 4
ст. 6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції").

Факт погодженості таких схожих дій
доведений прийнятим спірним рішенням,
для кваліфікації дій суб'єктів
господарювання за ч.3 ст.6 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" встановлено насамперед
факт погодженості (узгодженості) таких
схожих дій між суб'єктами
господарювання. Така узгодженість має
місце навіть у випадку відсутності
формалізованого документа (угоди,
рішення тощо) між суб'єктами
господарювання.

Відповідно п. 8 постанови Пленуму ВГСУ
"Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" від 26.12.2011 № 15, у
розгляді справ зі спорів, пов'язаних з
визначенням органами Антимонопольного
комітету України узгоджених дій
суб'єктів господарювання як
антиконкурентних (стаття 6 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції"), господарські суди
повинні мати на увазі, що:

8.1. Наявність або відсутність складу
порушення у вигляді антиконкурентних
узгоджених дій не пов'язується
виключно з тим, чи займає певний суб'єкт
господарювання монопольне (домінуюче)
становище на ринку. Відтак вчинення
суб'єктами господарювання узгоджених
дій утворює самостійний склад
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції і не залежить
від того, чи займають відповідні
суб'єкти господарювання чи один з них
монопольне (домінуюче) становище на
ринку.

8.2. З урахуванням приписів частини
третьої статті 6 названого Закону для
кваліфікації дій (бездіяльності)
суб'єктів господарювання на ринку
товарів як антиконкурентних
узгоджених дій у вигляді схожих дій
(бездіяльність) на ринку товару (і які
призвели чи можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції) не вимагається
обов'язкове встановлення та доведення
факту чи фактів формального узгодження
зазначених дій, в тому числі укладення
відповідної угоди (угод). Це порушення
установлюється за результатами такого
аналізу органом Антимонопольного
комітету України ситуації на ринку
товару, який:

свідчить про погодженість
конкурентної поведінки суб'єктів
господарювання;

спростовує наявність об'єктивних
причин для вчинення зазначених дій.

Пов'язані з наведеним обставини
з'ясовуються і доводяться відповідним
органом Антимонопольного комітету
України.

9. Встановлення декількома суб'єктами
господарювання, які не займають
монопольного (домінуючого) становища
на даному ринку, максимальних
роздрібних цін не може суттєво
обмежити конкурентоспроможність інших
суб'єктів господарювання на ринку
певних категорій товарів, оскільки
останні суб'єкти не могли понести
збитків саме від встановлення
максимальних цін. У зв'язку з цим
господарським судам необхідно мати на
увазі, що встановлення максимальних
роздрібних цін на ринку певних товарів
не може бути визнано антиконкурентними
узгодженими діями у формі суттєвого
обмеження конкурентоспроможності
інших суб'єктів господарювання на
ринку без об'єктивно виправданих на те
причин на підставі частини другої
статті 6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції". У вирішенні
спору господарський суд не повинен
досліджувати питання формування цін на
ринках товарів.

10. Закон не покладає на Антимонопольний
комітет України та його органи
здійснення контролю за ціноутворенням
у сфері застосування вільних цін і
тарифів. Водночас за пунктом 1 частини
другої статті 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
встановлення, зокрема, таких цін, які
неможливо було б встановити за умов
існування значної конкуренції на
ринку, кваліфікується як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку. Отже, господарським судам у
вирішенні спорів слід мати на увазі, що
зазначені органи можуть здійснювати
контроль за дотриманням вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції і у встановленні та
застосуванні вільних цін і тарифів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
економічна конкуренція (конкуренція) -
змагання між суб'єктами господарювання
з метою здобуття завдяки власним
досягненням переваг над іншими
суб'єктами господарювання, внаслідок
чого споживачі, суб'єкти
господарювання мають можливість
вибирати між кількома продавцями,
покупцями, а окремий суб'єкт
господарювання не може визначати умови
обороту товарів на ринку.

Статтею 41 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" доказами у
справі можуть бути будь-які фактичні
дані, які дають можливість встановити
наявність або відсутність порушення.
Ці дані встановлюються такими
засобами: поясненнями сторін і третіх
осіб, поясненнями службових осіб та
громадян, письмовими доказами,
речовими доказами і висновками
експертів. Усні пояснення сторін,
третіх осіб, службових чи посадових
осіб та громадян, які містять дані, що
свідчать про наявність чи відсутність
порушення, фіксуються у протоколі.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Таким чином, при прийнятті спірного
рішення було дотримано вимоги ст. 1, 6
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", вимоги Методики
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання на
ринку.

Відповідно, підстав для визнання
спірного рішення недійсним на підставі
ст. 59 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" немає, а тому
вимоги позивачів за первісними
позовами до відповідача є
необґрунтованими, матеріалами справи
не підтверджуються та задоволенню не
підлягають.

Щодо зустрічних позовів.

Спірним рішенням накладено штрафи у
розмірі 17000, 00 грн. на підприємство з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна", товариство з
обмеженою відповідальністю "Альянс
Холдинг", спільне
українсько-німецького товариство з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією "Кершер".

За результатами проведеного
розслідування справи № 339/95-р-02- 07-09,
позивачем за зустрічними позовами
доведено, що ПП «Лукойл-Україна», ТОВ
«Альянс Холдінг», ТОВ «ТД
«Континіум-Галичина» та СП ТОВ
«Кершер», встановлюючи в період з 1 по 31
жовтня 2008 року та з 1 по 31 грудня 2008 року
ціни на моторні бензини в одному
розмірі, які одночасно (синхронно)
змінювалися до одного рівня, вчинили
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене
пунктом 1 статті 50 та частиною третьою
статті 6 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій
шляхом вчинення суб'єктами
господарювання схожих дій на ринках
роздрібної реалізації низькооктанових
бензинів, роздрібної реалізації
високооктанових бензинів у межах м.
Біла Церква та Білоцерківського району
Київської області, що призвели до
обмеження конкуренції.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом та відповідно до частини
першої статті 22 зазначеного Закону,
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України є обов'язковими для виконання у
визначені ними строки.

Відповідно до статті 3 "Про
Антимонопольний комітет України",
одними з основних завдань
Антимонопольного комітету України, в
тому числі є: здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції та
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Згідно з пунктом 3 частини першої
статті 17 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України", у
сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції, органи
Антимонопольного комітету України
мають, в тому числі, повноваження
перевіряти суб'єкти господарювання,
об'єднання, органи влади, органи
місцевого самоврядування, органи
адміністративно - господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та, під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" за
результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
рішення, розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень
надаються для виконання шляхом
надсилання або вручення під розписку
чи доведення до відома в інший спосіб.
Рішення та розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання. Особа, на
яку накладено штраф за рішенням органу
Антимонопольного комітету України,
сплачує його у двомісячний строк з дня
одержання рішення про накладення
штрафу.

Відповідачі за зустрічними позовами
штраф накладений спірним рішенням не
сплатили, чим порушено вимоги
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Оскільки Київським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
доведено порушення підприємством з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна", товариством з
обмеженою відповідальністю "Альянс
Холдинг", спільним
українсько-німецьким товариством з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією "Кершер" вимог п.
1 ст. 50, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", то
позовні вимоги за зустрічними позовами
про стягнення штрафів в розмірі 17000,00
грн. є обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню повністю.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати за первісними позовами
покладаються на позивачів, та
зустрічними позовами покладаються на
відповідачів за зустрічними позовами.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову
підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг",
спільного українсько-німецького
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземною
інвестицією "Кершер" відмовити
повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити
повністю.

3. Стягнути з Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією "Кершер" (03110, м.
Київ, Солом'янський район, вул.
Солом'янська, будинок 11,
ідентифікаційний код 25196004) з будь-якого
його рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду до Державного бюджету України на
рахунок відповідного управління
Державної казначейської служби
України за місцезнаходженням платника
податків за кодом класифікації доходів
бюджету 21081100 (символ звітності 106) 17000
(сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. - штрафу.

4. Стягнути з Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією "Кершер" (03110, м.
Київ, Солом'янський район, вул.
Солом'янська, будинок 11,
ідентифікаційний код 25196004) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання судового
рішення, в доход Державного бюджету
України 170 грн. (сто сімдесят гривень)
державного мита та 236 грн. (двісті
тридцять шість гривень) витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг" (03038,
м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Миколи
Грінченка, буд. 4, ідентифікаційний код
34430873) з будь-якого його рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду до
Державного бюджету України на рахунок
відповідного управління Державної
казначейської служби України за
місцезнаходженням платника податків
за кодом класифікації доходів бюджету
21081100 (символ звітності 106) 17000
(сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. - штрафу.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Холдинг" (03038,
м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Миколи
Грінченка, буд. 4, ідентифікаційний код
34430873) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, в доход Державного
бюджету України 170 грн. (сто сімдесят
гривень) державного мита та 236 грн.
(двісті тридцять шість гривень) витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

7. Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна" (04071, м.
Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68,
ідентифікаційний код 30603572) з будь-якого
його рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду до Державного бюджету України на
рахунок відповідного управління
Державної казначейської служби
України за місцезнаходженням платника
податків за кодом класифікації доходів
бюджету 21081100 (символ звітності 106) 17000
(сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. - штрафу.

8. Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна" (04071, м.
Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68,
ідентифікаційний код 30603572) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання судового
рішення, в доход Державного бюджету
України 170 грн. (сто сімдесят гривень)
державного мита та 236 грн. (двісті
тридцять шість гривень) витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
останню не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Після набрання рішенням законної сили
видати накази.

Повний текст рішення складено: 14.08.2014
року

Головуючий суддя Блажівська О.Є.Суддя
Бойко Р.В.Суддя Босий В.П.