ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.Справа № 922/3125/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора
Харківської області (м. Харків) в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України в Харківській
області (м. Харків) до ТОВ
"Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля"
(м. Харків) про стягнення 147733,11 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Шафоростова О.М. (довіреність
№223 від 06.12.2013 р.);

відповідача - Назаров А.Н (рішення №09
від 22.07.2014 р.);

прокурор - Вензель Ю.М. (посвідчення
№013763 від 06.12.2012 р.).

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської
області звернувся до господарського
суду Харківської області в інтересах
держави в особі Регіонального
відділення фонду державного майна
України в Харківській області з
позовом до ТОВ "Культурно-оздоровчий
центр "Дозвілля" про стягнення на
користь позивача заборгованість в за
оренду майна у розмірі 147733,11 грн. Позов
обґрунтовано неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором оренди
державного майна цілісного майнового
комплексу закладу "Станція юних
техніків Південної залізниці" №434 від
30.06.2014 р. Судові витрати, пов'язані з
розглядом справи просить покласти на
відповідача.

Ухвалою суду від 28.07.2014 р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду у судовому засіданні на
12.08.2014 р. об 11:00 год.

08.08.2014 р. за вх. №27658 до канцелярії суду
від представника відповідача надійшов
супровідний лист разом відзивом на
позовну заяву, в якому відповідач
визнав заборгованість за договором
оренди.

В судовому засіданні 12.08.2014 р. було
оголошено перерву до 19.08.2014 р. до 11:45 год.

19.08.2014 р. за вх.№28980 від представника
позивача надійшов лист, в якому просить
в частині стягнення боргу з орендної
плати в сумі 15000,00 грн. припинити
провадження по справі за відсутністю
предмету спору згідно п.1-1 ст. 80 ГПК
України, в зв'язку з частковою сплатою
заборгованості відповідачем.

Представник відповідача в судовому
засіданні 19.08.2014 р. визнав позовні
вимоги, просив в частині стягнення
боргу з орендної плати в сумі 15000,00 грн.
припинити провадження по справі за
відсутністю предмету спору згідно п.1-1
ст. 80 ГПК України, а також розстрочити
виконання рішення згідно поданого до
суду графіку.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.08.2014 р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, просив в
частині стягнення боргу з орендної
плати в сумі 15000,00 грн. припинити
провадження по справі за відсутністю
предмету спору згідно п.1-1 ст. 80 ГПК
України, проти розстрочення виконання
рішення заперечив.

Прокурор в судовому засіданні 19.08.2014 р.
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, проти припинення провадження
по справі за відсутністю предмету
спору згідно п.1-1 ст. 80 ГПК України в
частині стягнення боргу з орендної
плати в сумі 15000,00 грн. не заперечив,
проти розстрочення виконання рішення
заперечив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

30.03.2000р. між РВ ФДМУ по Харківській
області (орендодавець) та ТОВ
"Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля"
(дозвілля) укладено договір оренди № 434
державного майна цілісного майнового
комплексу закладу "Станція юних
техніків Південної залізниці" про
передачу в строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно - цілісний майновий
комплекс - державний заклад "Станція
юних техніків Південної залізниці", за
адресою: м. Харків, вул. Залізнична, 24-А.

Згідно п.2.1 договору, право орендаря на
користування майном настає одночасно з
підписанням сторонами договору та акту
приймання-передачі вказаного майна.

Відповідно до п. 2.2 договору, орендоване
майно включається до балансу
позашкільного навчально-виховного
закладу "Культурно-освітний та
оздоровчий це "Дозвілля" із
зазначенням, що це майно є орендованим.

Факт передачі позивачем нерухомого
майна позашкільному
навчально-виховному закладу
"Культурно-освітний та оздоровчий це
"Дозвілля" підтверджується наявною в
матеріалах справи копією акту
прийому-передачі цілісного майнового
комплексу державного закладу "Станція
юних техніків" Південної залізниці" від
30.03.2000 р., який підписаний
представниками сторін та скріплений
печатками товариств.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від
13.03.2007 до договору оренди № 434 від 30.03.2000
замінено Позашкільний
навчально-виховний заклад
"Культурно-освітній та оздоровчий
центр "Дозвілля" на Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля".

Згідно з додатковою угодою №6 від 09.04.2014
дію договору продовжено до 28.01.2016.

Додатковою угодою №5 від 09.04.2014 до п.3.1
договору внесено зміни з 28.02.2013,
відповідно до яких орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 №786, зі
змінами і становить без ПДВ на базовий
місяць перерахунку (лютий 2013) - 17,45
тис.грн.

На виконання вказаного пункту
додаткової угоди РВ ФДМУ перераховано
орендну плату починаючи з лютого 2013
року.

У зв'язку із перерахунком виникла
різниця по сплаті орендної плати у сумі
147 733,11 грн.

Пунктом 3.1 додаткової угоди №5 від
09.04.2014 різниця по сплаті орендної плати
повинна бути сплачена орендарем
протягом трьох місяців з дати
підписання угоди, тобто до 10.07.2014 р.

Матеріалами справі підтверджено, що
позивач виконав свої обов'язки у
повному обсязі, проте відповідач в
порушення норм чинного цивільного та
господарського законодавства України
та умов договору оренди державного
майна цілісного майнового комплексу
закладу "Станція юних техніків
Південної залізниці" №434 від 30.06.2014 р.,
орендну плату за користування
орендованим майном, станом на 22.07.2014 р.,
не сплатив, що і стало підставою для
звернення прокурора до суду з позовом
про стягнення боргу.

Вказаний факт невиконання з боку
орендаря вимог договору оренди
державного майна цілісного майнового
комплексу закладу "Станція юних
техніків Південної залізниці" №434 від
30.06.2014 р. призвів до негативних
наслідків, а саме ненадходження коштів
до державного бюджету, що створює
загрозу економічним інтересам держави
та завдає майнової шкоди державі на
загальну суму 147 733,11 грн.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 762 Цивільного кодексу України
визначено, що за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 286 Господарського
кодексу України, орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Строки внесення орендної
плати визначаються в договорі.

Згідно статті 10 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", орендна плата є однією з
істотних умов договору оренди.

Статтею 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
встановлено, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи підтверджено, що
після відкриття провадження у справі
відповідачем було сплачено на користь
позивача грошові кошти у розмірі 15000,00
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №124 від 01.08.2014 р. на суму
5000,00 грн. та №140 від 15.08.2014 р. на суму 10000,00
грн. Але повністю оплата
заборгованості відповідачем здійснена
не була.

У зв'язку з частковою сплатою
відповідачем боргу з орендної плати в
розмірі 15000,00 грн., суд вважає за
необхідне провадження у справі
припинити в цій частині на підставі п.
1-1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутністю предмету спору.

Враховуючи вказані обставини та
приймаючи до уваги вимоги ст. 526
Цивільного Кодексу України, а саме те,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, враховуючи те, що
відповідач не надав суду жодного
документу, який би спростовував
наявність заборгованості перед
позивачем, хоча мав можливість
скористуватись своїми процесуальними
правами та надати документи в
обґрунтування своєї позиції по справі,
суд дійшов висновку про те, що позовна
вимога прокурора про стягнення
заборгованості з орендної плати в сумі
132733,11 грн. правомірна та обґрунтована,
така, що не спростована відповідачем,
тому підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання представника
відповідача про розстрочку виконання
рішення суд зазначає наступне.

Господарський суд на підставі статті 121
ГПК має право за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови (далі -
рішення), змінити спосіб та порядок їх
виконання.

При вирішенні заяв про відстрочку або
розстрочку виконання рішення суду
потрібно мати на увазі, що відповідно
до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України
їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення суду.

Відповідно п. 7.1.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України", розстрочка означає
виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно п. 7.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України", підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

В даному випадку посилання відповідача
на важкий фінансовий стан є винятковою
обставиною в розумінні ст.121 ГПК
України, за наявності якої можливе
надання розстрочки виконання рішення
суду.

Враховуючи викладене, розглянувши
клопотання відповідача про надання
розстрочки виконання рішення суду
згідно наданого відповідачем графіку
погашення заборгованості, суд
задовольняє вказане клопотання,
виходячи з того, що відповідач вже
почав сплачувати наявну
заборгованість згідно графіку
погашення та, відповідно до п.6 ст. 83 ГПК
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення суду. У
зв'язку з чим розстрочити виконання
рішення по 25.12.2014 р., частинами
відповідно до наданого відповідачем
графіку погашення заборгованості з
орендної плати.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий
збір" судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст. 4
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється у розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за подання позовної
заяви немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
державний бюджет на 2014 рік" на 2014 рік
установлена мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1218
гривні.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 2654,66 грн.,
оскільки з його вини спір було доведено
до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, п.1-1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля"
(61040, м. Харків, вул. Зализнична, 24А; ; п/р №5023 в ПАТ
"Укрсоцбанк", МФО 300023) 132733,11 грн. на
користь Державного бюджету України
(стягувач: Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Харківській області, на р/р УК
Ленінськ/мХар Ленінський/22080300, номер
рахунку 0006, код ЄДРПОУ УДКСУ 37999696,
МФО 851011).

Розстрочити виконання рішення
господарського суду Харківської
області по справі №922/3125/14 згідно
наступного графіку погашення
заборгованості:

Дата платежу Сума платежу

до 25.08.2014 р. 10000,00 грн.

до 25.09.2014 р. 30000,00 грн.

до 25.10.2014 р. 30000,00 грн.

до 25.11.2014 р. 35000,00 грн.

до 25.12.2014 р. 32733,11 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля"
(61040, м. Харків, вул. Зализнична, 24А; ; п/р №5023 в ПАТ
"Укрсоцбанк", МФО 300023) на користь
Державного бюджету України (одержувач -
УДКС у Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області, № рахунку
3003, код одержувача 37999654, банк
одержувача - ГУДКСУ у Харківській обл.,
МФО 851011) судовий збір в сумі 2654,66 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення з відповідача
боргу з орендної плати у сумі 15000,00 грн.
провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.08.2014 р.

Суддя Г.І. Сальнікова