м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ТД
Ирбис"доПриватного акціонерного
товариства "Кримський
титан"простягнення 215 126,59 грн.Суддя
Представники сторін:
від позивача:не з'явився від
відповідача:Серьоженко М.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД Ирбис" (надалі -
ТОВ "ТД Ирбис") звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Кримський титан" (надалі -
ПАТ "Кримський титан") про стягнення 215
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору поставки №500-3
від 10.09.2012 р. та договору №24-12/12 від
24.12.2012 р. позивач здійснив поставку
товару, а відповідач належним чином
грошове зобов'язання по оплаті
поставленого товару не виконав, в
зв'язку з чим виникла заборгованість у
загальному розмірі 199 483,34 грн. Крім
того, позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача пені у розмірі
12 997,68 грн. та 3% річних у розмірі 2 645,57
грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.06.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 21.07.2014 р. у зв'язку
із перебуванням судді Бойка Р.В. у
розгляду судді Босому В.П.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 р. прийнято до
призначено її до розгляду на 11.08.2014 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 28.07.2014 р. справу
Бойку Р.В. у зв'язку із його поверненням
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до провадження.
Представник відповідача в судове
засідання з'явилася, подала
заперечення на позовну заяву за
змістом якого вказувала на погашення
заборгованості по оплаті поставленого
за договором №500-3 від 10.09.2012 р. товару у
розмірі 21 280,01 грн. згідно платіжного
основної заборгованості за договором
№24-12/12 від 24.12.2012 р. у розмірі 178 203,38 грн.
позовні вимоги визнає.
Позивач, повідомлений про час і місце
розгляду справи належним чином, що
підтверджується відміткою на звороті
ухвали суду, своїх повноважних
представників в судове засідання не
направив, надіславши на адресу суду
клопотання про перенесення розгляду
справи за змістом якого у зв'язку із
неможливістю прибуття в судове
засідання просив перенести розгляд
справи на інший день.
Судом в задоволенні клопотання
позивача про перенесення розгляду
справи відмовлено, оскільки: по-перше,
позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження неможливості
забезпечення прибуття його
представника в судове засідання;
по-друге, останній не позбавлений
можливості на підставі ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 244 Цивільного кодексу
України уповноважити іншу особу для
представництва власних інтересів.
Оскільки про час та місце судового
засідання позивач був належним чином
повідомлений, що визнається останнім в
своєму клопотанні, а матеріали справи
містять достатні докази для її
розгляду по суті, то підстави для
відкладення розгляду справи відсутні.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством "ТД Ирбис" (після
реорганізації - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД Ирбис") (продавець)
та ПАТ "Кримський титан" (покупець) було
укладено договір поставки №500-3 (надалі
- "Договір №500-3").

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору №500-3
продавець зобов'язується передати
покупцеві у власність (продати), а
покупець - прийняти і оплатити
підшипники кочення та паси (надалі -
продукція) в строки та на умовах,
встановлених цим договором. Ціна
продукції, її якість та кількісні
характеристики встановлюються в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору.

Згідно із п. 2.2 Договору №500-3 оплата за
поставлену партію продукції
здійснюється протягом 15 банківських
днів з моменту її отримання.

Пунктом 6.1 Договору №500-3 в редакції
додаткової угоди №2 від 03.09.2013 р.
встановлено, що цей договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до 31.12.2015 р., а в частині розрахунків,
сплати пені, штрафів та відшкодування
збитків - до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов Договору №500-3, на
підставі специфікації №11 від 06.12.2013 р.
позивач поставив, а відповідач прийняв
товар на загальну суму 21 280,01 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№С-018958 від 21.03.2014 р.

20.06.2014 р. відповідачем було
перераховано на користь позивача
грошові кошти у загальному розмірі 21
280,01 грн. в якості оплати поставлено за
Договором №500-3 товару, що
підтверджується платіжним дорученням
№68917 від 20.06.2014 р.

24.12.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством "ТД Ирбис" (після
реорганізації - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД Ирбис")
(постачальник) та ПАТ "Кримський титан"
(покупець) було укладено договір №24-12/12
(надалі - "Договір №24-12/12").

Відповідно до п. 1.1 Договору №24-12/12
постачальник зобов'язується
поставляти, а покупець приймати та
оплачувати підшипники, ремні та інші
товари (надалі - "товар"), партіями, в
строки, в асортименті, кількості і по
цінам, вказаним в видаткових накладних
та/або специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного договору після
підписання їх сторонами.

Пунктом 3.1 Договору №24-12/12 встановлено,
що оплату товару покупець зобов'язаний
здійснювати на протязі 20 календарних
днів з моменту отримання товару.

За змістом п. 4.3 Договору №24-12/12 датою
поставки є дата підписання покупцем
видаткової накладної про прийняття
товару.

У відповідності до п. 10.7 Договору №24-12/12
строк дії договору - з моменту його
підписання сторонами до 31.12.2013 р.

На виконання умов Договору №24-12/12 у
період з 05.12.2013 р. по 16.12.2013 р. позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 213 203,33 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №Ю-094197, №Ю-094200, №Ю-094194 від
05.12.2013 р. та №Ю-096177 від 16.12.2013 р.

У період з 20.01.2014 р. по 18.04.2014 р.
відповідачем в якості оплати
поставленого на виконання Договору
№24-12/12 згідно видаткової накладної
№Ю-096177 від 16.12.2013 р. товару було
перераховано на користь позивача
грошові кошти у загальному розмірі 35
000,00 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №696 від 20.01.2014 р., №3604 від
18.03.2014 р., №5165 від 18.04.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті поставленого за
Договором №500-3 та Договором №24-12/12
товару, у зв'язку з чим позивач вказує
на існування заборгованості
відповідача у загальному розмірі 199 483,34
грн.

Договір №500-3 та Договір №24-12/12 є
правочинами поставки, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказані договори є підставою для
виникнення у їх сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковими для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видатковими
накладними, довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей)
підтверджується та визнається
відповідачем у запереченні на позов
поставка позивачем та отримання
відповідачем товару за Договором №500-3
на суму 21 280,01 грн. та за Договором №24-12/12
на суму 213 203,33 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 2.2 Договору №500-3, п. 3.1
Договору №24-12/12 та дати поставки
спірного товару грошове зобов'язання
відповідача по оплаті отриманого за
Договором №500-3 згідно видаткової
накладної №С-018958 від 21.03.2014 р. товару у
розмірі 21 280,01 грн. мало бути виконано до
11.04.2014 р. та за Договором №24-12/12 згідно
видаткових накладних №Ю-094197, Ю-094200,
№Ю-094194 від 05.12.2013 р. у загальному
розмірі 1 203,30 грн. до 25.12.2013 р., а згідно
видаткової накладної №Ю-096177 від 16.12.2013
р. у розмірі 212 000,03 грн. до 08.01.2014 р. у
зв'язку з тим, що останній день строку
виконання наведеного грошового
зобов'язання (по оплаті поставленого
згідно видаткової накладної №Ю-096177 від
16.12.2013 р. товару) припадає на вихідний
день (05.01.2014 р. - неділя), то в силу
положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу
України днем його закінчення є перший
за ним робочий день (08.01.2014 р. з
урахуванням розпорядження Кабінету
Міністрів України від 21.11.2013 р. №920-р).

Відповідач частково розрахувався за
поставлений позивачем на виконання
спірних договорів товар, сплативши на
користь останнього грошові кошти у
розмірі 21 280,01 грн. за поставлений
згідно Договору №500-3 товар та у
загальному розмірі 35 000,00 грн. за
поставлений згідно Договору №24-12/12
товар.

При цьому, грошові кошти у розмірі 21 280,01
грн. згідно платіжного доручення №68917
від 20.06.2014 р. було перераховано на
користь позивача після звернення
останнього з позовом до суду.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 21 280,01 грн. за поставлений на
виконання Договору №500-3 товар підлягає
припиненню згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки погашення боргу
здійснено після звернення позивача до
суду.

Посилання відповідача на те, що
заборгованість за поставлений на
виконання Договору №500-3 товар у
розмірі 21 280,01 грн. була погашена ним до
порушення провадження у справі, а тому
вимоги про її стягнення є
безпідставними не спростовують
висновку суду про наявність підстав
для припинення провадження у справі в
цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України оскільки сплата таких коштів
мала місце в день направлення
позивачем позовної заяви поштою до
суду - 20.06.2014 р. (відтиск штампу
відділення почти на конверті, яким
позовну заяву було направлено на
адресу суду), тобто, останньому на
момент звернення з позовом до суду не
було відомо, що відповідач сплатив
відповідну заборгованість, а тому
обґрунтовано звернувся за захистом
своїх прав в наведеній частині.

Отже, на момент вирішення спору
матеріалами справи належним чином
підтверджується та визнається
відповідачем у запереченні на позовну
заяву існування заборгованості
останнього по оплаті поставленого
позивачем за Договором №24-12/12 згідно
видаткових накладних №Ю-094197, Ю-094200,
№Ю-094194 від 05.12.2013 р. товару у загальному
розмірі 1 203,30 грн. та згідно видаткової
накладної №Ю-096177 від 16.12.2013 р. - у
розмірі 177 000,03 грн. (оскільки відповідно
до призначень платежів у наданих
відповідачем платіжних дорученнях
сплата коштів у розмірі 35 000,00 грн. була
здійсненна саме в рахунок погашення
заборгованості за поставлений згідно
видаткової накладної №Ю-096177 від 16.12.2013
р. товар).

Стосовно доданого відповідачем до
заперечення на позовну заяву
платіжного доручення №8775 від 15.07.2014 р.
на суму 50 000,00 грн. суд відзначає про
відсутність підстав для його
врахування в якості доказів погашення
спірної заборгованості з огляду на
заперечення представника відповідача
в судовому засіданні про те, що такі
кошти було сплачено з метою погашення
спірної заборгованості за Договором
№24-12/12, яка вказувала на те, що такі
кошти було перераховано на рахунок
позивача за іншим правочином, та
наполягала на тому, що станом на
сьогоднішній день заборгованість
відповідача перед за Договором №24-12/12
позивачем становить саме 178 203,38 грн.

При цьому, суд відзначає, що у випадку
встановлення перерахування грошових
коштів у згідно платіжного доручення
№8775 від 15.07.2014 р. на суму 50 000,00 грн. все ж
таки на виконання Договору №24-12/12
відповідач не позбавлений буде права
звернутись до суду в порядку ст. 117
Господарського процесуального кодексу
України з заявою про визнання судового
наказу в цій частині, таким, що не
підлягає виконанню.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 178 203,33 грн. на підставі
Договору №24-12/12 за переданий товар.
Відповідачем вказана заборгованість
не спростована, доказів її погашення не
надано, а представник відповідача
визнав позовні вимоги в цій частині у
поданому запереченні на позовну заяву.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ПАТ "Кримський титан" обставин, з якими
чинне законодавство пов'язує
можливість звільнення його від
відповідальності за порушення
зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ
"ТД Ирбис" про стягнення з ПАТ
"Кримський титан" заборгованості у
розмірі 178 203,33 грн. є правомірними та
обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача: 3% річних у
розмірі 78,71 грн., нарахованих за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по оплаті поставленого на
виконання Договору №500-3 товару; 3%
річних у розмірі 2 566,86 грн. та пені у
розмірі 12 997,68 грн., нарахованих за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по оплаті поставленого на
виконання Договору №24-12/12 товару.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений спірними договорами
строк свого обов'язку по перерахуванню
коштів не виконав, допустивши
прострочення виконання грошового
зобов'язання, тому дії відповідача є
порушенням договірних зобов'язань (ст.
610 Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Відповідно до п. 8.1 Договору №24-12/12 якщо
покупець не здійснить оплату товару у
відповідності до п. 3.1 даного договору,
то покупець сплачує постачальнику пеню
в розмірі двох облікових ставок
Національного банку України, діючих в
період прострочення, від вартості
поставленого але не оплаченого товару,
за кожен день прострочення, шляхом
перерахування суми пені на поточний
рахунок постачальника.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення пені за прострочення по
оплаті поставлено згідно видаткових
накладних №Ю-094197, Ю-094200, №Ю-094194 від
05.12.2013 р. товару, нарахованої у період з
26.12.2013 по 16.06.2014 р., та згідно видаткової
накладної №Ю-096177 від 16.12.2013 р.,
нарахованої у період з 05.01.2014 р. по 16.06.2014
р. з урахування здійсненних
відповідачем часткових оплат, однак
суд здійснює перерахунок виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що останнім днем
виконання відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
згідно видаткової накладної №Ю-096177 від
16.12.2013 р. товару є 08.01.2014 р., а тому
правомірним є нарахування пені за
прострочення по оплаті поставленого
згідно такої видаткової накладної
товару з 09.01.2014 р.

Крім того, позивачем у наведеному в
позові розрахунку необґрунтовано
здійснюється подвійне нарахування
пені у дні здійснення відповідачем
часткових оплат, а саме: 20.01.2014 р., 18.03.2014
р. та 18.04.2014 р.

Отже, з урахуванням викладеного та
визначених позивачем в розрахунку сум,
за прострочення по сплаті яких
здійснюється нарахування пені,
останнього дня нарахування пені (26.06.2014
р.), за перерахунком суду загальний
розмір пені, що підлягає стягненню з
відповідача за прострочення виконання
грошового зобов'язання по оплаті
поставленого на виконання Договору
№24-12/12 товару, становить 12 900,44 грн.

В іншій частині заявленої до стягнення
пені у розмірі 97,24 грн. (12 997,68 грн. - 12 900,44
грн.) необхідно відмовити, оскільки
вона обрахована невірно з підстав
зазначених судом.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За перерахунком суду, здійсненим з
урахуванням обставин, встановлених при
перерахунку пені (стосовно
прострочення за Договором №24-12/12), а
також, з урахуванням визначеної
позивачем дати початку нарахування 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання по оплаті
поставленого на виконання Договору
№500-3 товару (03.05.2014 р.), розмір 3% річних,
що підлягає стягненню з відповідача за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
згідно Договору №500-3 товару, становить
78,71 грн., а згідно Договору №24-12/12 - 2 646,17
грн., що разом становить 2 724,88 грн.

Оскільки за перерахунком суду розміри
3% річних, що підлягає стягненню з
відповідача за прострочення виконання
спірного грошового зобов'язання, є
більшим ніж заявлено позивачем до
стягнення, то за відсутності правових
підстав для виходу за межі позовних
вимог, вимога про стягнення 3% річних
підлягає задоволенню у заявленому
розмірі (2 645,57 грн.).

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з ПАТ "Кримський титан" на
користь ТОВ "ТД Ирбис" суми основного
боргу у розмірі 178 203,33 грн., пені у
розмірі 12 900,44 грн. та 3% річних у розмірі
2 645,57 грн.

Провадження у справі в частині
стягнення 21 280,01 грн. підлягає
припиненню згідно п. 1 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

В іншій частині заявлених позовних
вимог необхідно відмовити з викладених
підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог,
враховуючи, що часткове погашення
боргу здійснено після звернення
позивача до суду, а тому судові витрати
в цій частині покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД Ирбис"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Кримський титан" (01601, м.
Київ, вул. Мечникова, 2-А;
ідентифікаційний код 32785994) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Ирбис" (61001, м.
Харків, пров. Микитинський, 24;
ідентифікаційний код 31559190) суму
основного боргу у розмірі 178 203 (сто
сімдесят вісім тисяч двісті три) грн. 33
коп., пеню у розмірі 12 900 (дванадцять
тисяч дев'ятсот) грн. 44 коп., 3% річних у
розмірі 2 645 (дві тисячі шістсот сорок
п'ять) грн. 57 коп. та судовий збір у
розмірі 4 300 (чотири тисячі триста) грн. 59
коп. Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Кримський титан" суми
основного боргу у розмірі 21 280,01 грн.
припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

4. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 14.08.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко