ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

12 серпня 2014 року
Справа № 915/2316/13

м. Миколаїв

Кредитор: Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОлМи-АгроС», вул.
Луначарського, 23, оф. 2, м. Очаків,
Миколаївська область, 57500

Адреса для листування: вул. Садова, 1, м.
Миколаїв, 54001.

Банкрут: Публічне акціонерне
товариство «Автопродсервіс», вул.
Авангардна, 8, м. Миколаїв, 54042, .

Ліквідатор: Шульга Дмитро Леонідович,
АДРЕСА_1

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

Від кредитора: Герман О.С., довіреність
від 18.10.2013р. № 4.

Від банкрута: не з»явився.

Ліквідатор: Шульга Д.Л.

Суть справи: про визнання
кредиторських вимог

ТОВ «ОлМи-АгроС» звернулось до
господарського суду Миколаївської
області із заявою від 08.07.2014 року про
визнання кредиторських вимог в розмірі
59 584 грн. 50 коп., а також 1218,00 грн. витрат
по сплаті судового збору.

Ліквідатор у відповідності до наданого
повідомлення від 11.08.2014р. вимоги ТОВ
«ОлМи-АгроС» як конкурсного кредитора
не визнано, оскільки на виконання вимог
постанови суду на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України
22.01.2014 року за номером 30 було здійснено
офіційне оприлюднення повідомлення
про визнання Публічного акціонерного
товариства «Автопродсервіс»
банкрутом, відкриття ліквідаційної
процедури та призначення ліквідатором
голову ліквідаційної комісії Шульгу
Дмитра Леонідовича.

А тому строк для звернення із заявами
до банкрута закінчився 23.02.2014року.

Проте на виконання вимог ч. 4 ст. 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" вимоги ТОВ
«ОлМи-АгроС» в сумі 59 584,50 грн. внесені
до шостої черги реєстру вимог
кредиторів, а в розмірі 1218,00 грн.
судового збору - до першої черги
задоволення кредиторських вимог.

Розглянувши заявлені вимоги,
дослідивши докази, господарський суд
зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.11.2012
року між ТОВ «ОлМи-АгроС»
(постачальник) та ПАТ «Автопродсервіс»
(покупець) було укладено договір № 3
поставки нафтопродуктів, за умовами
якого постачальник зобов'язався
передати у власність покупця, а
покупець зобов'язався прийняти
нафтопродукти, а саме - дизельне пальне.
Кількість та ціну на кожну партію
товару підтверджуються виставленими
рахунками -фактури або накладними.

Відповідно до п. 5.3. договору сторони
передбачили, що оплата здійснюється на
підставі виставленого продавцем
рахунку або на підставі видаткової
накладної, в яких вказано дату сплати.

У відповідності до наданих копій
видаткових накладних від 19.11.2012 року №
3, від 26.11.2012 року № 6, від 03.12.2012 року № 11
ТОВ «ОлМи-АгроС» поставило, а ПАТ
«Автопродсервіс» прийняло дизельне
пальне у кількості 6085 л на загальну
суму 59 584,50 грн.

Крім того, ТОВ «ОлМи-АгроС» виставило
ПАТ "Автопродсервіс" рахунки № 3 від
19.11.2012 року на суму 33 115,50 грн., № 6 від
26.11.2012 року на суму 19 845,00 грн., № 11 від
03.12.2012 року на суму 6 624,00 грн.

Наявність вказаної заборгованості за
поставлений товар кредитор
підтверджує також підписаним
сторонами актом звірки
взаєморозрахунків від 04.12.2012 року.

Згідно з частинами 1-3 ст. 692 Цивільного
кодексу покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Приписами ст. 610 ЦК визначено, що
порушення зобов'язання є його
невиконання, або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до п. 3 ст. 95 Закону про
банкрутство кредитори мають право
заявити свої вимоги до боржника, який
ліквідується, у місячний строк з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника, який
ліквідується, банкрутом, на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України в мережі Інтернет. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає. Особи, вимоги яких заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі,
не є конкурсними кредиторами, а їх
вимоги погашаються в шосту чергу.

З огляду на викладене, судом визнаються
грошові вимоги ТОВ «ОлМи-АгроС» в
розмірі 59 584,50 грн., які необхідно
віднести до шостої черги задоволення
кредиторських вимог вимоги, та вимоги в
сумі 1218,00 грн. витрат по сплаті
судового збору, які відносяться до
першої черги задоволення
кредиторських вимог.

Керуючись ст.ст. 24, 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги ТОВ
«ОлМи-АгроС» в розмірі 59 584,50 грн. боргу
та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового
збору.

2. Зобов'язати ліквідатора грошові
вимоги ТОВ «ОлМи-АгроС» в розмірі 59 584,50
грн. віднести до шостої черги
задоволення кредиторських вимог
вимоги, та вимоги в сумі 1218,00 грн.
витрат по сплаті судового збору
включити до першої черги задоволення
кредиторських вимог.

3. Зобов'язати ліквідатора
надіслати ухвалу на адресу кредитора
та банкрута. Докази направлення надати
суду.

Суддя
О.В.Ткаченко