ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
УХВАЛА

"13" серпня 2014 р.
Справа № 917/950/14

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників:

ініціюючого кредитора: представника
Красницької Я.С. за довіреністю від
05.05.2014 року;

боржника - представника Полуна Д.В. за
довіреністю від 17.02.2014 року;

представник ТОВ «Мега-Трейд» (апелянт) -
не з'явився;

розглянувши у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мега-Трейд», м. Кременчук,
(вх.№2124П/2-7) на ухвалу господарського
суду Полтавської області від 12.06.2014
року у справі №917/950/14,

за заявою кредитора Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» в
особі Відділення «Полтавське» ПАТ «ВТБ
Банк», м. Полтава,

до боржника - Приватного підприємства
«Фірма «Мега-Трейд»», м. Полтава,

про банкрутство; -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 12.06.2014 року
(суддя Іванко Л.А.) порушено провадження
у справі №917/950/14 про банкрутство
Приватного підприємства «Фірма
«Мега-Трейд»» (м. Кременчук Полтавської
обл., просп. 50 років Жовтня, 138, ідент. код
30244847).

Визнано вимоги кредитора - Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» в
особі Відділення «Полтавське» ПАТ «ВТБ
Банк»» у сумі 36085413,33 грн.

Введено процедуру розпорядження
майном боржника та призначено
розпорядника майна боржника -
арбітражного керуючого Банжулу
Ярослава Володимировича (свідоцтво №
НОМЕР_1 від 02.04.2013р.), якому встановлено
грошову винагороду; зобов'язано подати
до суду відомості про результати
розгляду вимог кредиторів, на
затвердження реєстр вимог кредиторів
тощо.

Не погодившись з ухвалою місцевого
господарського суду від 12.06.2014 року, ТОВ
«»Мега-Холдінг» звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 12.06.2014 року у справі
№917/950/114, прийняти нове рішення, яким
припинити провадження у справі про
банкрутство ПП «Фірма «Мега-Трейд».

Апелянт зазначає, що він є власником
заставного майна (майновим
поручителем) та учасником справи про
банкрутство. В обґрунтування скарги з
посиланням на статтю 1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та статті 3, 7, 11, 33 37 Закону України «Про
іпотеку» зазначає, що 17.12.2008 року між
апелянтом та ініціюючим кредитором
(банком) укладено договір про внесення
змін до іпотечного договору № 05-05/272/2,
яким визначено заставну вартість
нерухомого майна - 4255052,28 доларів США, що
на сьогодні становить 49741561,15 грн.;
іпотекодержатель (банк) має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині; у разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
право кредитора за основним
зобов'язанням; у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, у тому числі шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки;
саме таке застереження встановлено в
іпотечному договорі, укладеному між
банком та апелянтом 16.01.2008 року. Вважає,
що вимоги банку повністю забезпечені
заставою майна боржника (майнового
поручителя), що є підставою для відмови
у прийнятті заяви про порушення справи
про банкрутство, з огляду на те, що
оскаржуваною ухвалою встановлено
розмір безспірних вимог - 36085413,33 грн, у
зв'язку з чим зазначає про помилкове
порушення господарським судом
провадження у справі про банкрутство у
відношенні боржника, яке, на його думку,
підлягає припиненню на підставі статті
80 Господарського процесуального
кодексу України.

Своє право на оскарження ухвали
господарського суду обґрунтовує
посиланням на статтю 106 Господарського
процесуального кодексу України та
статтю 8 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Боржник письмових пояснень не надав,
але у судовому засіданні представник
зазначив, що боржник повністю
підтримує доводи апелянта з підстав,
зазначених в апеляційної скарзі.

Ініціюючий кредитор надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому зазначає, що

згідно ст. 1 Закону України про
банкрутство учасником у справі про
банкрутство є власник майна боржника,
апелянт при поданні своєї скарги,
обґрунтовуючи своє право на подання
апеляційної скарги та те, що він є
учасником у справі про банкрутство,
зазначивши себе власником майна, не
доповнив це твердження словом
«боржника», що призвело до
перекручування поняття учасника у
справі про банкрутство.

Крім того, у запереченнях на
апеляційну скаргу кредитор зазначає,
що на день подання заяви про порушення
справи про банкрутство у боржника
існує грошова заборгованість перед
банком, що підтверджена судовим
рішенням; заборгованість не погашена,
жодного майна боржника у заставі або
іпотеці банку не перебуває; загальний
розмір заборгованості боржника перед
банком за судовим рішенням складає
4523986,97 доларів США, якщо допустити
позицію апелянта стосовно врахування
вартості його іпотеки у грошових
вимогах банку до боржника, то
нерухомість апелянта оцінено в сумі
4255052, 28 доларів США, наявність різниці
між грошовими вимогами є достатньою
умовою для порушення справи про
банкрутство.

Апелянт у судове засідання не
з'явився, подавши клопотання та
телеграму про відкладення розгляду
справи з метою надання можливості
підготовки та представлення
додаткових доказів по апеляційної
скарзі, що мають значення для вирішення
справи, та продовження строку розгляду
справи з посиланням на те, що про
винесення ухвали від 04.08.2014 року про
призначення розгляду апеляційної
скарги на 13.08.2014 року дізнався лише
12.08.2014 року.

Боржник та ініціюючий кредитор проти
заявленого клопотання не заперечують.

Розглянувши заявлене клопотання про
відкладення розгляду справи, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити,
що у відповідності до ч. 1 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному судовому засіданні, у
разі нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу; неподання
витребуваних доказів; необхідність
витребування нових доказів; залучення
до участі в справі іншого відповідача,
заміна неналежного відповідача;
необхідність заміни відведеного судді,
судового експерта.

Колегія суддів зазначає, що
неможливість вирішення господарського
спору в даному судовому засіданні
вирішується господарським судом в
кожному випадку окремо з урахуванням
обставин справи.

З огляду на те, що в обґрунтування
заявленого клопотання апелянт не
зазначає, чому він не в змозі прибути в
дане судове засідання; доказів на
підтвердження заявленого клопотання
до суду не надав; також апелянт не навів
підстав та обґрунтувань неможливості
розгляду справи за його відсутності,
доводи апелянтом викладені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що клопотання
апелянта про відкладення розгляду
справи є необґрунтованим та не
підлягає задоволенню, апеляційну
скаргу може бути розглянуто в даному
судовому засіданні.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників боржника та ініціюючого
кредитора, дійшла висновку, що
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мега-Холдінг»
підлягає припиненню, виходячи з
наступного.

Статтею 55 Конституції України
встановлено, що кожному гарантується
право на судовий захист, апеляційне та
касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції
України встановлює серед основних
засад судочинства, зокрема,
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в статті 14
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне оскарження судового
рішення названим Законом ставиться в
залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, Господарський
процесуальний кодекс України повинен
містити імперативні норми про те, в
яких випадках особа має право
оскаржити рішення суду в апеляційному
чи касаційному порядку.

Частиною 1 статті 91 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що сторони у справі,
прокурор, треті особи, які не брали
участь у справі, якщо господарський суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право подати
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду, яке не набрало
законної сили.

Апеляційні скарги на ухвали
місцевого або апеляційного
господарських судів можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, передбачені цим Кодексом та
Законом про банкрутство (частина 5
статті 106 Господарського
процесуального кодексу України).

За таких обставин, в силу особливостей
процедури банкрутства (стаття 4-1
Господарського процесуального кодексу
України) коло осіб, які мають право
оскаржити судові рішення у справі про
банкрутство, чинним законодавством
звужено до учасників такої справи за
для попередження необґрунтованого
втручання інших осіб, які не є
учасниками справи, у хід процедури
банкрутства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Учасниками провадження у справі про
банкрутство згідно зі статтею 1 Закону
про банкрутство є сторони, забезпечені
кредитори, арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор), власник майна (орган,
уповноважений управляти майном)
боржника, державний орган з питань
банкрутства, Фонд державного майна
України, представник органу місцевого
самоврядування, представник
працівників боржника, уповноважена
особа засновників (учасників,
акціонерів) суб'єкта підприємницької
діяльності - боржника, а також у
випадках, передбачених цим Законом,
інші особи, які беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство.

Виходячи з приписів зазначеної
правової норми, учасником у справі може
бути разом з іншими власник майна
боржника або орган, уповноважений
управляти майном боржника.

Колегія суддів зазначає, що у
залежності від форми власності
боржника функції власника майна можуть
виконувати: державні органи влади та
управління, на які законодавством
покладені функції управління майном
державних підприємств або підприємств,
де державна частка у статутному
капіталі перевищує 50 відсотків;
територіальні громади, на які
покладені функції управління майном
підприємств комунальної власності; та
органи управління господарських
організацій, на які покладені
повноваження щодо управління їх
майном.

Саме власник майна боржника або орган,
уповноваженому управляти майном
боржника, у відповідності до
встановлених у Законі України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у редакції від 22.12.2011 року норм наділені
певними правами та обов'язками під час
застосування процедур банкрутства.

З матеріалів справи не убачається, що
апелянт є власником майна боржника або
особою, уповноваженою управляти майном
боржника.

У відповідності до приписів статті 1
Закону про банкрутство заставним
кредитором може бути кредитор, вимоги
якого забезпечені заставою майна
боржника (майнового кредитора).

Матеріалами справи не підтверджується
того, що апелянт є заставним
кредитором, вимоги якого забезпечені
заставою майна майнового поручителя.

З матеріалів справи, зокрема, з заяви
про порушення справи про банкрутство
та апеляційної скарги, вбачається, що
майно боржника, яке забезпечувало
зобов'язання за кредитним договором
між банком та боржником, передавалося у
власність апелянта, після чого
апелянтом передано в іпотеку банку за
кредитним договором. Тобто, апелянт є
майновим поручителем перед банком за
зобов'язаннями боржника.

Зазначені обставини виключають
можливість розгляду апеляційної
скарги.

За такими обставинами, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність у
заявника апеляційної скарги правового
статусу власника майна боржника або
заставного кредитора у розумінні ст. 1
Закону України про банкрутство, а,
відповідно і статусу учасника
провадження у справі про банкрутство
згідно норм вказаної статті, у зв'язку з
чим у нього відсутнє право на
апеляційне оскарження прийнятих у
даній справі судових рішень.

У відповідності до п. 5-2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України» №7 від
17.05.2011 року у розгляді апеляційної
скарги, поданої особою, яка не брала
участі в розгляді справи судом першої
інстанції і яка вважала, що місцевим
господарським судом вирішено питання
про її права та обов'язки, апеляційний
господарський суд, прийнявши
апеляційну скаргу до провадження (якщо
вона не підлягала поверненню з
передбачених Господарським
процесуальним кодексом України
підстав), повинен з'ясувати наявність
правового зв'язку між скаржником і
сторонами у справі.

Якщо, при цьому, буде встановлено, що
права такої особи оскаржуваним судовим
рішенням не порушені та що питання про
її права і обов'язки стосовно сторін у
справі судом першої інстанції не
вирішувалися, то апеляційний
господарський суд своєю ухвалою
припиняє апеляційне провадження на
підставі пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки у такому випадку не
існує правового зв'язку між скаржником
і сторонами у справі, в зв'язку з чим
відсутній суб'єкт апеляційного
оскарження.

Відповідно до пункту першого частини
першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що спір згідно поданої
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мега-Холдінг» на ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 12.06.2014 року у справі №917/950/14
не підлягає вирішенню в господарському
суді в порядку апеляційного
провадження.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 80, 86, 99, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду; -

УХВАЛИЛА:

Припинити апеляційне провадження за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мега-Холдінг» на ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 12.06.2014 року у справі №
917/950/14.

Головуючий суддя
О.А. Пуль

Суддя
Я.О. Білоусова

Суддя
В.С. Хачатрян