м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група»
До Приватного акціонерного товариства
«Український транспортна страхова
Про стягнення 5 165,35 грн.
Суддя
Представники сторін:
Від позивача: Михайлівська І.Г.
представник за довіреністю № 0113-350 від
Від відповідача: Цілик А.В. представник
за довіреністю № 36 від 04.04.14.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (далі - позивач) до
Приватного акціонерного товариства
«Український транспортна страхова
компанія» (далі - відповідач) про
стягнення 5 165,35 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове
відшкодування, внаслідок чого
позивачем в порядку статті 27 Закону
України "Про страхування" та статей 993,
1191 Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.14. порушено провадження у
розгляду на 15.07.14.
В судовому засіданні 15.07.14.
відповідачем було подано письмовий
відзив на позовну заяву, в якому він
проти позову заперечує, просить суд
відмовити в його задоволенні, проте,
зазначає, що сума страхового
відшкодування буде становити 3 960,41 грн.
В судовому засіданні 15.07.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України чудом було
оголошено перерву до 22.07.14., про що
сторони були повідомлені під розписку.
21.07.14. позивачем через відділ
діловодства суду було подано письмові
пояснення на відзив відповідача.
В судовому засіданні 22.07.14.
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому
засіданні 22.07.14. проти позову
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 22.07.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
13.12.12. між позивачем (Страховиком) та
ОСОБА_3 (Страхувальником) було укладено
Договір № добровільного страхування
наземних транспортних засобів,
цивільно-правової відповідальності
водія та від нещасного випадку з водієм
(далі - Договір), відповідно до якого
позивач прийняв під страховий захист
автомобіль марки Nissan, д.р.н. НОМЕР_1.
29.08.13. внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталась на перехресті вул.
Л.Толстого та вул. Горького в місті
Києві, автомобіль марки Nissan, д.р.н.
НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження,
що підтверджується довідкою № 9256225 від
11.11.13. Відділу ДАІ Голосіївського
РУГУМВС України в місті Києві.
Дана дорожньо-транспортна пригода
сталась внаслідок порушення водієм
автомобіля марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_2
ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху
України, що встановлено постановою
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23.09.13. в адміністративній
справі № 3/752/5829/13.
У відповідності до рахунку-фактури №
марки Nissan, д.р.н. НОМЕР_1 фактично було
сплачено 7 231,79 грн.
від 12.09.13. позивач, виконуючи свої
зобов'язання за Договором, сплатив суму
страхового відшкодування у розмірі 5
665,35 грн., що підтверджується платіжним
завірена копія якого наявна в
матеріалах справи).
Вказане платіжне доручення є реальним
підтвердженням виплати суми
страхового відшкодування
страхувальнику (вказану правову
позицію викладено в постанові Вищого
господарського суду України від 23.08.11. у
справі № 42/92).
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 5 665,35 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
З полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/4416863 вбачається, що
транспортний засіб - автомобіль марки
Toyota, д.р.н. НОМЕР_2, яким спричинено ДТП,
застрахований у відповідача.
Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.
Вина ОСОБА_5, яка керувала автомобілем
марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_2, встановлена у
судовому порядку.
Відповідно до статті 993 Цивільного
кодексу України та статті 27 Закону
України "Про страхування" до позивача
перейшло у межах фактично здійсненої
страхової виплати право вимоги, яке
страхувальник має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до статті 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними діями майну особи
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала. Статтею 1188
Цивільного кодексу України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки відшкодовується
Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України, шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
Розмір франшизи, тобто суми, на яку
зменшується страхове відшкодування за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
встановленої полісом № АС/4416863
становить 500,00 грн. Строк дії з 07.07.13. по
06.07.14. При цьому, ліміт відповідальності
на одного потерпілого за шкоду,
заподіяну майно за вказаним полісом
становить 50 000,00 грн.
Крім того, щодо посилань відповідача у
своєму письмовому відзиві на
необхідність наявності звіту про
оцінку транспортного засобу, слід
відзначити наступне.
Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" унормовано, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
При цьому, п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено обов'язок
страховика при настанні страхового
випадку відшкодувати у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Вказаними нормами врегульовано
правовідносини, пов'язані у тому числі
із визначенням розміру збитків у
правовідносинах у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.
Як відзначалось судом, правовідносини
позивача і страхувальника виникли на
підставі Договору, отже є добровільним
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
страхування", добровільним є
страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
При цьому, приписами ст. 25 Закону
України "Про страхування", якими
визначено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.
Отже, Закон України "Про страхування" не
містить положень, які б зобов'язували
страховика за договором добровільного
страхування визначати розмір
страхового відшкодування з
урахуванням лише автотоварознавчої
експертизи, проведеної оцінювачем або
суб'єктом оціночної діяльності, а також
лише на підставі звіту про оцінку
колісного транспортного засобу.
Вказану правову позицію викладено в
постанові Вищого господарського суду
Що ж до посилань відповідача на ст. 36
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", відповідно до
якої встановлено, що сума страхового
відшкодування зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість, а доплата в розмірі, що не
перевищує суми податку, здійснюється
за умови отримання страховиком
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту, то суд
Так, згідно із ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна з урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи, сума, що відповідає розміру
оціненої шкоди, зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
Отже, сума страхового відшкодування
зменшується на суму податку на додану
вартість у випадку сплати
відшкодування на рахунок потерпілої
Як вбачається із матеріалів справи, а
18.09.13., позивачем було сплачено страхове
відшкодування не на рахунок
потерпілого, а на рахунок станції
технічного обслуговування
«Автомобільний центр Голосіївський
ТОВ». Крім того, при визначенні суму
страхового відшкодування
Страхувальнику, позивачем було
вирахувану суму франшизи за Договором
в розмірі 1 566,44 грн. Тому, твердження
відповідача про зменшення в даному
випадку суми страхового відшкодування
на розмір податку на додану вартість та
на суму франшизи за Договором
безпідставні та необґрунтовані.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Таким чином, оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
страхового відшкодування в порядку
регресу в розмірі 5 165,35 грн. підлягають
задоволенню (5 665,35 грн. - 500,00 грн.).

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32, 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Український транспортна
страхова компанія» (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, б. 77; ідентифікаційний
код 22945712) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, б. 32
літ. А; ідентифікаційний код 30859524) 5 165
(п'ять тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 35
коп. - страхового відшкодування в
порядку регресу, 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. -
витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.07.14.

Суддя

Т.М. Ващенко