ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 р. Справа № 909/205/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Цюх Г. З., при
секретарі судового засідання Ломей Л.
Р., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Приватного
підприємства "Італ Кераміка"

вул. Базарна, 32, м. Одеса,
65014

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Меш
Інвест"

вул. Пекарська, 1, м.
Калуш, Івано-Франківська область, 77300

про стягнення заборгованості в сумі 221
977,31 грн.

За участю представників сторін:

від відповідача: Фоміних Л. П. - головний
бухгалтер відповідача, (довіреність б/н
від 04.08.2014 р.);

від позивача представники не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду
Івано-Франківської області подано
позов Приватним підприємством "Італ
Кераміка" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меш Інвест" про
стягнення заборгованості в сумі 221 977,31
грн.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 04.03.2014 р.
порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи в судовому
засіданні на 08.04.2014 р.

17.03.2014 р. представником позивача подано
суду заяву про уточнення змісту
резолютивної частини позовної заяви.
Зазначені уточнення прийняті судом.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 18.03.2014 р.
судове засідання у справі, призначене
згідно ухвали суду від 04.03.2014 р. на 08.04.2014
р. доручено господарському суду
Одеської області провести з
використанням системи
відеоконференцзв'язку.

Судове засідання у справі, призначене
згідно ухвали суду від 04.03.2014 р. на 08.04.2014
р. мало проводитись з використанням
системи відеоконференцзв'язку у
зв'язку з перебуванням судді Цюх Г. З. у
відпустці, розгляд справи 08.04.2014 р. не
відбувся.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 14.04.2014 р.
розгляд справи призначено в судовому
засіданні на 30.04.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 30.04.2014 р.
продовжено строк розгляду спору до
19.05.2014 р. та відкладено розгляд справи в
судовому засіданні на 13.05.2014 р.

Судові засідання у справі, призначені
згідно ухвали суду від 14.04.2014 р. та 30.04.2014
на 30.04.2014 р. та 13.05.2014 р. відповідно
доручено господарському суду Одеської
області провести з використанням
системи відеоконференцзв'язку.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 15.05.2014 р.
призначено по справі почеркознавчу та
технічну експертизи, проведення яких
доручено Львівському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, провадження у справі
зупинено.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 04.06.2014 р.
провадження по справі поновлено,
клопотання судового експерта про
надання додаткових матеріалів
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 17.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 17.06.2014 р.
клопотання судового експерта Качмар Т.
В. про надання додаткових матеріалів
задоволено та направлено експерту для
виконання судово-почеркознавчої та
судово-технічної експертиз.
Провадження у справі зупинено до
проведення судово-почеркознавчої та
судово-технічної експертиз та
одержання висновку експерта.

25.07.2014 р. до суду повернулась справа від
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз та
надійшов висновок № 1862/1863/1890 від 21.07.2014
р. криміналістичних експертиз почерку
і підписів, технічного дослідження
друкарських форм та реквізитів
документів.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 25.07.2014 р.
поновлено провадження у справі та
розгляд справи в судовому засіданні
призначено на 05.08.2014 р.

В судовому засіданні 05.06.2014 р. судом
оголошено перерву до 08.08.2014 р., про що
представників сторін повідомлено під
розписку.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов частково визнав в сумі
55 392,95 грн., в решті позову
заперечив.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, причин
неприбуття суду не повідомив, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду справи,
що підтверджується повідомленням про
оголошення перерви. В судовому
засіданні 05.08.2014 р. представник
позивача позовні вимоги, викладені в
позовній заяві та в письмових
пояснення підтримав в повному обсязі.

За таких обставин, згідно ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) та ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
повноважного представника позивача за
наявними в ній матеріалами,
запобігаючи, одночасно, безпідставному
затягуванню розгляду спору та сприяючи
своєчасному поновленню порушеного
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши докази у
відповідності до ст. 43 ГПК України, суд
встановив наступне.

21.01.2013 р. між Приватним підприємством
"Італ Кераміка" (далі - Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Меш Інвест" (далі -
Покупець) укладено Договір поставки №
834 (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору
Постачальник (позивач) зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
другій стороні - Покупцеві
(відповідачу) товар, а Покупець
(відповідач) зобов'язується прийняти
вказаний товар і сплатити за нього
певну грошову суму. Предметом поставки
є будівельно-оздоблювальні матеріали.

Згідно до п. 2.1. Договору визначено, що
товар, що є предметом даного Договору,
передається партіями. Кількість та
ціна товару кожної партії, а також його
часткове співвідношення (асортимент,
сортамент, номенклатура) за сортами,
групами, підгрупами, видами, марками,
типами, розмірами визначаються
специфікаціями (видатковими
накладними) Постачальника (позивача),
які є невід'ємними частинами Договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору визначено,
що оплата здійснюється шляхом
перерахування Покупцем (відповідачем)
грошових коштів на рахунок
Постачальника (позивача) або у касу у
розмірі 100% (сто відсотків) від вартості
товару, отриманого за специфікацією
(видатковою накладною) протягом 14
(чотирнадцяти) календарних днів з
моменту одержання товару Покупцем
(відповідачем).

Позивачем на виконання умов Договору
здійснено поставку товару відповідно
до видаткових накладних наявних у
матеріалах справи.

Відповідачем на підтвердження факту
сплати коштів подано суду виписки по
рахунку за 30 та 31 жовтня 2013 р.

За результатами проведення звіряння
взаємних розрахунків за період з 01.10.2013
р. до 01.11.2013 р. у відповідача була
переплата у сумі 127 615,63 грн. (сальдо
кінцеве), акт підписано та скріплено
печатками сторін.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав належним чином, а відповідач в
свою чергу умови Договору не виконав та
не сплатив у повному обсязі за
поставлений товар, а саме за товар по
видаткових накладних № 21364 від 12.11.2013 р.,
№ 21365 від 12.11.2013 р., № 21368 від 12.11.2013 р., №
21369 від 12.11.2013 р., № 21440 від 13.11.2013 р. Таким
чином, заборгованість у відповідача
перед позивачем станом на 20.02.2014 р.
становить 55 392,95 грн., що відображено
як в акті звіряння позивача так і
відповідача.

Матеріали справи не місять доказів
сплати заборгованості.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) між
сторонами у справі виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
визначено, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом;
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Отже, беручи до уваги матеріали справи,
керуючись вищезазначеними нормами
законодавства, суд приходить до
висновку про часткову обгрунтованість
вимог позивача щодо стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 55 392,
95 грн., в частині стягнення 131 607,76 грн.
слід відмовити.

Стосовно вимог про стягнення відсотків
за користування чужими коштами слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у
разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Частиною 5 статті 694 ЦК України
встановлено, якщо покупець прострочив
оплату товару, на прострочену суму
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути оплачений, до дня його
фактичної оплати.

Згідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір
процентів за користування чужими
грошовими коштами встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Умовами Договору, зокрема, пунктом 4.5.
визначено, що у разі прострочення
оплати товару, грошові кошти, які
Покупець (відповідач) зобов'язаний був
сплатити Постачальнику (позивачу),
вважаються такими, що знаходяться у
неправомірному користуванні Покупця
(відповідача). За неправомірне
користування такими грошовими коштами
Покупець (відповідач) додатково до пені
та штрафу, передбачених п. 9.2. цього
Договору, зобов'язаний сплатити
Постачальнику (позивачу) відсотки за
користування чужими коштами у розмірі
24% річних, які справляються по день
сплати боргу Постачальнику (позивачу).

Суд здійснивши перерахунок 24% річних,
дійшов висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 24 % річних в є
частково обґрунтованою та підлягає
частковому задоволенню в сумі 3279,76 грн.,
в частині стягнення 7277,99 грн. слід
відмовити.

Стосовно вимог про стягнення пені та
штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546, ст. 549 ЦК України,
ст. ст. 230-232 ГК України одним із видів
забезпечення виконання зобов'язання є
неустойка у формі пені, яка сплачується
боржником у разі порушення
зобов'язання.

Умовами Договору, зокрема, пунктом 9.2.
визначено, що за порушення строку
оплати, визначеного п. 4.3. Договору
Покупець (відповідач) зобов'язаний
сплатити Постачальнику (позивачу) пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від несплаченої суми за кожний день
прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі 10%
(десяти відсотків) від вартості
несплаченого вчасного внеску.

Слід також визнати частково
обґрунтованою вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача пені в сумі
1715,21 грн., правильність нарахування
якої перевірена судом, оскільки така
вимога заявлена на підставі закону. В
частині стягнення пені в сумі 4003,57 грн.
слід відмовити.

Суд здійснивши перерахунок штрафу,
дійшов висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача штрафу в сумі є
частково обґрунтованою та підлягає
частковому задоволенню в сумі 5539,30 грн.
В частині стягнення штрафу в сумі 3160,77
грн. слід відмовити.

Стосовно заперечень відповідача, що
Договір та інші документи підписані не
директором Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меш Інвест" Віблим І.
В., а іншою особою суд зазначає
наступне.

Частиною другою статті 207 ЦК України
визначено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

У пункті 3.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" зазначено, що наступне
схвалення юридичною особою правочину,
вчиненого від її імені представником, з
перевищенням повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним (стаття 241 ЦК
України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено; тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Відповідачем з моменту укладення
Договору були вчинені дії на виконання
правочину, зокрема, за період з 25.01.2013 р.
до 12.02.2014 р. позивач отримав від
відповідача за поставлений товар 1 395 890,
85 грн., що підтверджено банківськими
виписками; всі наявні первісні
документи (накладні та податкові
накладні) містять посилання на
укладений Договір як на підставу
поставок, а також всі заявлені в позові
господарські операції відображені
відповідачем у своїй податковій
звітності.

Враховуючи вищевикладене та часткове
визнання суми позову відповідачем суд
приходить до висновку про те, що
відповідачем були вчинені дії на
виконання правочину, що свідчить про
його схвалення.

Заперечення відповідача стосовно того,
що останній не виписував довіреностей
наданих позивачем на отримання
товарно-матеріальних цінностей суд не
може визнати обгрунтованими виходячи з
наступного. Відповідач надав реєстр
виписаних довіреностей за період з
01.10.2013 р. до 30.11.2013 р., який ведеться в
програми 1С. Чинним законодавством не
передбачено такої форми обліку виданих
довіреностей.

Відповідно до п. 3 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 р. № 99 зазначено, що бланки
довіреностей (додаток 1) видаються
після їх реєстрації у Журналі
реєстрації довіреностей (додаток 2),
який має бути пронумерований,
прошнурований та скріплений печаткою і
підписами керівника і головного
бухгалтера підприємства. Нумерація
виданих протягом року довіреностей є
наскрізною.

Реєстр документів за 01.10.2013 р. - 30.11.2013 р.
не може вважатись належним та
допустимим доказом відсутності
довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей за
вказаними в позові накладними. Таким
доказом є виключно Журнал реєстрації
довіреностей, пронумерований,
прошнурований та скріплений печаткою і
підписами керівника і головного
бухгалтера підприємства.

За правилами, встановленими ст. 49 ГПК
України, судовий збір по справі слід
покласти на відповідача пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Витрати по оплаті експертизи слід
залишити за відповідачем.

На підставі вищевикладеного у
відповідності ст. 124 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст. ст.
11, 202, 207, 241, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 536, 692, 694, 629
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
230-232, 265 Господарського кодексу України
та керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82 -85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного підприємством "Італ
Кераміка" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меш Інвест" про
стягнення заборгованості в сумі 221 977,31
грн. задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меш Інвест" (вул.
Пекарська, 1, м. Калуш, Івано-Франківська
область, 77300; п/р 4001 в ПАТ "БАНК
Київська Русь", МФО 319092; )
на користь Приватного підприємством
"Італ Кераміка" (вул. Базарна, 32, м. Одеса,
65014; п/р 8701 в ПАТ АБ "Підвенний", МФО
328209; ) 55 392,95 грн.
(п'ятдесят п'ять тисяч триста дев'яносто
дві грн. 95 коп.) - основного боргу, 3279,76
грн. (три тисячі двісті сімдесят дев'ять
грн. 76 коп.) - 24% річних від простроченої
суми заборгованості за товар, 1715,21 грн.
(одну тисячу сімсот п'ятнадцять грн. 21
коп.) - пені, 5539,30 грн. (п'ять тисяч п'ятсот
тридцять дев'ять грн. 30 коп.) - штрафу за
прострочення оплати товару понад
тридцять днів в розмірі 10% від вартості
несплаченого товару та 1318,55 грн. (одну
тисячу триста вісімнадцять грн. 55 коп.) -
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.08.2014 р.

Суддя
Г. З. Цюх

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Каркузаєва Н. Ш. 08.08.2014 р.