Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/11629/14 06.08.14

За позовом Відкритого акціонерного
товариства "Укртранс"

до Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"

про визнання договору недійсним

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Дяченко Є.Г. -
довіреність №25/139 від 11.12.2013 року;

Обставини справи :

Відкрите акціонерне товариство
"Укртранс" звернулося до
господарського суду м. Києва з позовом
до Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"
про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача Договір №25/04 про
відкриття відкличної кредитної лінії
від 29.09.2004 року є недійсним у зв'язку з
тим, що на думку позивача вищевказаний
договір укладено з перевищенням
повноважень Голови правління та
Спостережної ради Відкритого
акціонерного товариства "Укртранс.

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, визнавши недійсним
Договір №25/04 від 29.09.2004 року про
відкриття відкличної кредитної лінії
та Додаток до договору у вигляді
додаткових угоди до Договору.

Ухвалою від 16.06.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 25.06.2014 року.

25.06.2014 року представники сторін у
судове засідання з'явилися, вимоги
ухвали суду про порушення провадження
у справі не виконали.

У судовому засіданні 25.06.2014 року
оголошено перерву до 02.07.2014 року,
зобов'язавши сторони виконати вимоги
ухвали суду про порушення провадження
у справі, а позивача також надати
відповідачу копію протоколу загальних
зборів акціонерів та копію
аудиторського висновку.

У судове засідання 02.07.2014 року
представник позивача не з'явився, про
день та час розгляду справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується підписом представника
на розписці про відкладення розгляду
справи від 25.06.2014 року.

02.07.2014 року представник відповідача у
судове засідання з'явився, заявив
клопотання про відкладення розгляду
справи для надання позивачу часу для
підготовки копій необхідних
документів по справі.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника позивача у судове
засідання перешкоджає вирішенню спору
по суті, а також враховуючи клопотання
представника відповідача, суд вважав
за доцільне відкласти розгляд справи
на 06.08.2014 року.

18.07.2014 року через канцелярію суду
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву.

В судове засідання 18.07.2014 року
представник позивача не з'явився, про
день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Ухвали
суду надсилались позивачу на всі
відомі адреси, в тому числі на юридичну
адресу підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 10.06.2014 року
представник відповідача позовні
вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 06.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2004 року між Відкритим акціонерним
товариством «АК «Укртранс»
(перейменовано в далі по тексту -
позивач, позичальник) та Акціонерним
комерційним банком «Київ»
(перейменовано в Публічне акціонерне
товариство "Акціонерний комерційний
банк "Київ"; далі по тексту - відповідач,
кредитор) укладено Договір №25/04 про
відкриття відкличної кредитної лінії
(далі по тексту - Договір, Кредитний
Договір, Договір №25/04).

Під час дії Договору до нього вносились
зміни які були оформлені Додатковими
угодами, а саме: №1 від 30.09.2004 року, №2
від 10.01.2005 року, №3 від 15.02.2005 року, №4 від
23.03.2005 року, №5 від 22.06.2005 року, №6 від
04.07.2005 року, №7 від 21.06.2006 року, №8 від
13.02.2007 року, №9 від 25.09.2007 року, №10 від
08.10.2008 року, №11 від 28.11.2008 року, №12 від
30.12.2008 року, №13 від 29.07.2011 року, №14 від
11.11.2011 року, № 15 від 02.04.2012 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору (з
врахуванням змін внесених Додатковою
угодою №14 від 11.11.2011 року) Кредитор
надає Позичальнику кредит у вигляді
невідновлювальної відкличної
мультивалютної кредитної лінії для
фінансування будівництва
автотранспортного підприємства на
наступних умовах:

ліміт кредиту:

- 9 168 090,03 (Дев'ять мільйонів сто
шістдесят вісім тисяч дев'яносто)
гривень 03 копійок;

- 1 220 000,00 (Один мільйон двісті двадцять
тисяч) євро 00 євроценти Ліміт діє до 19.00
години 11 листопада 2011р.;

- строк повернення кредиту до 28 лютого
2014 року включно;

- розмір плати за користування
кредитом: 18 (Вісімнадцять) % річних у
гривні та 14 (Чотирнадцять) % річних у
євро.

Позичальник зобов'язаний повернути
кредит згідно графіку погашення
заборгованості (п. 4.4.1. Договору з
врахуванням змін внесених Додатковою
угодою №14 від 11.11.2011 року).

Однак, як слідує з матеріалів справи,
позивач вважає що Договір є недійсним у
зв'язку з тим, що на думку позивача при
укладанні спірного Договору Голова
правління та Спостережна рада
Відкритого акціонерного товариства
"Укртранс" діяли з перевищенням
повноважень щодо укладання даного
Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Таким чином для визнання правочину
недійсним потрібна наявність підстав
передбачених ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» Нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, вважається таким з моменту
його вчинення (частина перша статті 236
ЦК України). У зв'язку з наведеним
господарським судам необхідно
встановлювати, чи є оспорюваний
правочин вчиненим та з якого моменту
(статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини
друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України
тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину. Водночас господарським
судам необхідно враховувати таке.
Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону; це
правило не стосується випадків, коли
для вчинення правочину необхідні його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, оскільки за відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договір в будь-якому разі не вважається
укладеним.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦК Наступне
схвалення правочину особою, яку
представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

Як встановлено п. 8.1. Статуту Позивача (в
редакції 2003 року, що діяла на момент
укладення Кредитного договору) до
органів його управління відносяться:
Загальні збори акціонерів; Спостережна
рада; Ревізійна комісія; Правління. При
цьому, останнє здійснює керівництво
його поточною діяльністю, а також
підзвітне Загальним зборам акціонерів
та Спостережній раді (п. 8.4.1. Статуту).

Водночас, надання повноважень
Правлінню на укладення кредитних
договорів, застави майна, тощо,
належить до компетенції Спостережної
ради (п. 8.З.5. Статуту).

Відтак, протокольними рішеннями: № 40
від 20.09.2007 року та № 81 від 30.07.2009 року
Спостережної ради позивача, Голову
правління останнього уповноважено на
укладення як Кредитного договору, так і
всіх додаткових угод до нього.

Окрім того, в матеріалах справи є
протокольне рішення загальних зборів
акціонерів ПАТ "АК "Укртранс" № 18 від
30.03.2011 року про схвалення значних
правочинів, в тому числі Договору №25/04,
а також протокольне рішення загальних
зборів акціонерів ПАТ "АК "Укртранс" № 19
від 05.04.2012 року про прийняття рішення за
наслідками звітів правління і
ревізійної комісії та затвердження
фінансового плану товариства на 2012 рік.

Таким чином, оскільки Відкритим
акціонерним товариством "Укртранс", в
особі уповноваженого органу -
Загальних зборів акціонерів, було
схвалено надання дозволу голові
правління на пролонгацію, внесення
змін та укладання додаткових угод до
спірного Договору №25/04 про відкриття
відкличної кредитної лінії від 29.09.2004
року, а також було вчинено ряд дій
спрямованих на їх виконання, в силу
вимог ст. 241 ЦК України, у суду відсутні
правові підстави для визнання цього
договору недійсним та додаткових угод
до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 ЦК України,
вищим органом акціонерного товариства
є загальні збори акціонерів, а за ч. 1 ст.
33 Закону України "Про акціонерні
товариства", загальні збори можуть
вирішувати будь-які питання діяльності
акціонерного товариства.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку що позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження свої позовних вимог про
визнання Договору №25/04 про відкриття
відкличної кредитної лінії від 29.09.2004
року та додаткових угод до нього
недійсним, а тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49,75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 11.08.2014 року.