м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом громадської організації
"Об"єднання сиріт України"
до 1) державної наукової установи "Центр
світової економіки та міжнародних
відносин Національної академії наук
2) Інституту світової економіки і
міжнародних відносин Національної
академії наук України
про зобов'язання вчинити дії.
Суддя Шкурдова Л.М.
Представники сторін:
від позивача:Вознюк О.Г. за дов. № 45 від
16.04.2014; Яковлюк Н.Д. за дов. № 45 від
16.04.2014;від відповідача 1:Метельова Т.О.
за дов. № 03/л/23 від 06.08.2014;від
відповідача 2:Метельова Т.О. за дов. № 278
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Громадська організація "Об"єднання
сиріт України" звернулась до
господарського суду міста Києва з
позовом до державної наукової установи
"Центр світової економіки та
міжнародних відносин Національної
академії наук України", Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин Національної академії наук
України про зобов'язання відповідача 1
усунути перешкоди в користуванні
орендованим майном у м. Києві по вул.
Леонтовича, 5, кім. №№ 405, 406, а саме:
надати доступ до орендованих приміщень
згідно з договором б/н від 10.06.2013 за
вказаною адресою, та про визнання
неправомірними дій/бездіяльності
відповідача 2, з надання усної вказівки
працівникам відповідача 1 не впускати
членів позивача до орендованих
приміщень згідно з договором б/н від
Позовні вимоги мотивовано
протиправним ненаданням відповідачем
1, на підставі усної вказівки
відповідача 2, доступу до приміщень №№
405, 406 у м. Києві по вул. Леонтовича, 5,
орендованих позивачем згідно з умовами
договору оренди б/н від 10.06.2013.
Ухвалою суду від 23.06.2014 порушено
призначено розгляд на 15.07.2014.
Ухвалою суду від 15.07.2014 розгляд даної
справи відкладено на 12.08.2014.
Позивач 06.08.2014 через відділ канцелярії
суду подав клопотання № 742/К від 06.08.2014
про залучення до участі у справі в
якості третьої особи Національну
академію наук України та витребування
у Національної академії наук України
додаткових документів. У задоволенні
даного клопотання судом відмовлено, у
зв'язку з необґрунтованістю, яким чином
рішення у даній справі вплине на права
і обов'язки Національної академії наук
України.

У судовому засіданні 12.08.2014 представник
відповідача 1 зазначив, що останній
перебуває у ліквідаційній процедурі,
доказом чого надав постанову президії
Національної академії наук України №
165 від 02.07.2014

У судовому засіданні 12.08.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи,
10.06.2013 між громадською організацією
"Об'єднання сиріт України" (далі -
позивач, орендар) та Інститутом
світової економіки і міжнародних
відносин Національної академії наук
України (далі - відповідач 2,
орендодавець) на підставі дозволу НАН
України № 48 від 26.04.2013 укладено договір
оренди нерухомого майна, що
знаходиться у віданні НАН України та
обліковується на балансі Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин НАН України (далі - Договір),
відповідно до п. 1.1 якого орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування державне майно -
частину нежитлових приміщень
Інституту (далі - майно) загальною
площею 29,8 кв,м, розміщене за адресою: 01030
м.Київ, вул. Леонтовича, 5, на четвертому
поверсі будівлі - кімната № 405 (12,3 кв.м),
кімната № 406 (17,5 кв.м), що перебуває на
балансі Інституту.

Майно передається в оренду з метою
використання - розміщення благодійної
організації на площі, що не
використовується для здійснення
підприємницької діяльності (п.1.2
Договору).

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Договору орендар
вступає у строкове платне користування
майном у термін, указаний у договорі,
але не раніше дати підписання
сторонами цього Договору та акта
приймання-передачі майна. Передача
майна в оренду не тягне за собою
виникнення у орендаря права власності
на це майно, розпорядження ним. Орендар
не має права викупу орендованого майна,
власником майна залишається держава,
органом управління - НАН України, а
орендар лише користується ним протягом
строку оренди.

Згідно з п. 5.18 Договору оренди орендар
зобов'язаний протягом 15 робочих днів
після підписання цього договору
укласти з балансоутримувачем
орендованого майна договір про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого майна та надання
комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п. 6.1 Договору оренди
орендар має право використовувати
орендоване майно відповідно до його
призначення та умов цього Договору.

Пунктом 7.2 Договору передбачено
обов'язок орендодавця не вчиняти дій,
які б перешкоджали орендарю
використовувати орендоване майно
відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 10.1 Договору даний
Договір діє з 10 червня 2013 року до 08
червня 2016 року включно.

Зміни до умов цього договору або його
розірвання допускається за взаємної
згоди сторін. Зміни, що пропонується
внести, розглядаються протягом одного
місяця з дати їх подання до розгляду
іншою стороною (п. 10.3 Договору).

Відповідно до 10.5 Договору
реорганізація орендодавця або перехід
права власності на орендоване майно
третім особам не є підставою для зміни
або припинення дії договору, і він
зберігає свою дію для нового власника
орендованого майна (його
правонаступника).

На виконання умов Договору відповідач 2
передав, а позивач прийняв в
користування частину нерухомого майна,
що розміщене за адресою: м. Київ, вул.
Леонтовича, 5 на четвертому поверсі
площею 29,8 кв.м, що підтверджується
актом приймання-передачі нерухомого
майна, що знаходиться на балансі
організацій, які віднесені до відання
НАН України, копія якого наявна в
матеріалах даної справи.

За твердженням позивача, з 14.04.2014 члени
та співробітники позивача не мають
доступу до орендованих приміщень,
оскільки при вході до Інституту
знаходяться представники державної
служби охорони, які за вказівкою
керівника відповідача не допускають
членів громадської організації
"Об'єднання сиріт України" до
нежитлових приміщень в буд 5 на вул.
Леонтовича в м. Києві.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач зазначає, що відповідач 1, на
підставі усної вказівки відповідача 2,
перешкоджає йому користуватись
орендованим майном, у зв'язку з чим
просить зобов'язати відповідача 1 не
чинити перешкод у користуванні
орендованим майном шляхом
забезпечення вільного доступу
громадської організації "Об'єднання
сиріт України" до орендованих
приміщень, а також визнати
неправомірними дії/бездіяльність
відповідача 2, з надання усної вказівки
працівникам відповідача 1 не впускати
членів позивача до орендованих
приміщень згідно з договором б/н від
10.06.2013.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку про те, що даний позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься
і в ст. 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України), яка
регламентує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендареві забезпечується
захист його права на майно, одержане
ним за договором оренди, нарівні із
захистом, встановленим законодавством
щодо захисту права власності. Орендар
має право зажадати повернення
орендованого майна з будь - якого
незаконного володіння, усунення
перешкод у користуванні ним.

Особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права,
у тому числі і від власника майна,
відповідно до положень глави 29
Цивільного кодексу України "Захист
права власності" (ст. 396 ЦК України).

Відповідно ч. 4 ст. 147 ГК України право
власності та інші майнові права
суб'єкта господарювання захищаються у
спосіб, зазначений у статті 20 цього
Кодексу.

Згідно зі ст. 20 ГК України права та
законні інтереси суб'єктів
господарювання захищаються у тому
числі шляхом припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення. Порядок захисту прав
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дії, які можуть
порушити його право або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

З аналізу вказаної норми статі
вбачається, що вона регулює захист
права власності або права користування
в разі його порушення, шляхом вчинення
перешкод у здійсненні власником
(користувачем) його правомочностей з
користування та (або) розпорядження
майном. Позивачем негаторного позову
може бути власник або титульний
володілець, у якого знаходиться річ і
щодо якої відповідач ускладнює
здійснення повноважень користування
або розпорядження, а відповідачем -
лише та особа, яка перешкоджає
позивачеві у здійсненні його законного
права користування чи розпорядження
річчю. Підставою негаторного позову
слугують посилання позивача на належне
йому право користування орендованим
майном, а також факти, що підтверджують
дії відповідача у створенні позивачеві
перешкод щодо здійснення ним цих
правомочностей. Під час розгляду
справи по суті, судом встановлено, що
позивач був позбавлений можливості
користуватися орендованим майном.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.11.2013 у справі № 910/13436/13 позов
громадської організації "Об'єднання
сиріт України" до Інституту світової
економіки і міжнародних відносин
Національної академії наук України
задоволено повністю; зобов'язано
Інститут світової економіки і
міжнародних відносин Національної
академії наук України усунути
перешкоди у користуванні орендованим
приміщенням згідно договору оренди б/н
від 10.06.2013, а саме кімнат № 405 та № 406, що
знаходяться за адресою: 01030 м. Київ, вул.
Леонтовича, 5, шляхом забезпечення
вільного доступу громадської
організації "Об'єднання сиріт України"
до зазначеного орендованого
приміщення.

Разом з цим позивач звернувся до суду з
даним позовом про надання доступу до
орендованих на підставі договору
оренди б/н від 10.06.2013 приміщень (кім. №№
405, 406 за адресою: 01030, м. Київ, вул.
Леонтовича, 5) до державної наукової
установи "Центр світової економіки та
міжнародних відносин Національної
академії наук України" (відповідач 1),
посилаючись на те, що оскільки інститут
знаходиться в ліквідаційній процедурі,
спірні приміщення передані НАН України
на баланс відповідачу 1, який
зобов'язаний забезпечити вільний
доступ до даних приміщень.

Відповідно до ст.ст. 34, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
станом на 15.07.2014, відповідач 2 перебуває
в стані припинення.

Згідно з п. 1 постанови Президії
Національної академії наук України №
165 від 02.07.2014 про впорядкування мережі
наукових установ Національної
академії наук України прийнято рішення
про припинення діяльності Державної
наукової установи «Центр світової
економіки та міжнародних відносин
Національної академії наук України»,
шляхом ліквідації.

Відповідно до п. 6 даної постанови
адміністративний корпус по вул.
Леонтовича, 5 (м. Київ), який
перебував на балансі Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин НАН України, передано на
баланс державній установі «Інститут
всесвітнього історії НАН України» та
закріплено за нею дані приміщення на
праві оперативного управління.

Відповідно до спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
станом на 15.07.2014, відповідач 1 перебуває
в стані припинення.

Таким чином позивачем не доведено, що
спірні приміщення №№ 405, 406 за адресою:
01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 5 передані
та на даний час перебувають на балансі
державної наукової установи "Центр
світової економіки та міжнародних
відносин Національної академії наук
України", а навпаки з п. 6 постанови
Президії Національної академії наук
України № 165 від 02.07.2014 вбачається, що
приміщення по вул. Леонтовича, 5 у м.
Києві перебували на балансі Інституту
світової економіки і міжнародних
відносин НАН України та у зв'язку з його
ліквідацією передані на баланс
державній установі «Інститут
всесвітнього історії НАН України».

На підставі викладеного, у зв'язку з
недоведенням позивачем у
встановленому Законом порядку
належними доказами знаходження
приміщень №№ 405, 406 за адресою: м. Київ,
вул. Леонтовича, 5, на балансі у
відповідача 1, у суду відсутні правові
підстави для задоволення позову,
зокрема, в частині позовної вимоги про
зобов'язання відповідача 1 усунути
перешкоди в користуванні орендованим
майном у м. Києві по вул. Леонтовича, 5,
кім. №№ 405, 406, а саме: надати доступ до
орендованих приміщень згідно з
договором б/н від 10.06.2013 за вказаною
адресою.

Щодо позовної вимоги про визнання
неправомірними дій/бездіяльності
відповідача 2, з надання усної вказівки
працівникам відповідача 1 не впускати
членів позивача до орендованих
приміщень згідно з договором б/н від
10.06.2013, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України
та ст. 20 ГК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Обраний позивачем спосіб захисту щодо
визнання неправомірними
дій/бездіяльності відповідача 2, з
надання усної вказівки працівникам
відповідача 1 не впускати членів
позивача до орендованих приміщень
згідно з договором б/н від 10.06.2013 не
відповідає передбаченим чинним
законодавством способам захисту
порушеного права та умовами укладеного
між позивачем та відповідачем 2
договору оренди б/н від 10.06.2013.

Обрання позивачем неналежного способу
захисту порушеного права є підставою
для відмови в позові.

Відтак у зв'язку з обранням позивачем
невірного способу захисту порушеного
права в частині заявленої позовної
вимоги про визнання неправомірними
дій/бездіяльності відповідача 2, з
надання усної вказівки працівникам
відповідача 1 не впускати членів
позивача до орендованих приміщень
згідно з договором б/н від 10.06.2013, суд
дійшов висновку про відмову в позові в
цій частині.

На підставі викладеного позов не
підлягає задоволенню.

За приписами ст. 49 ГПК України судові
витрати зі справи покладаються на
позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 35, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15.08.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова