ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.08.14р. Справа № 904/4449/14

За позовом Прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Департаменту корпоративних прав
та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Комунальне підприємство "Жилсервіс-2"
Дніпропетровської області, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 16 653,34 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Шевцова
В.В.

Представники:

прокурор: Несевря Д.С., посвідчення №
011405 від 24.10.12р.

від позивача: Євстигнеєв А.О.,
представник за довіреністю № 10/3-145 від
30.12.13р.; Плахотній С.В.,

представник за довіреністю № 10/3-144 від
30.12.13р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Проценко В.М.,
представник за довіреністю № 3/107 від
01.04.13р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 20.06.14р.
порушено провадження у справі № 904/4449/14
за позовом прокурора
м.Дніпропетровська в інтересах держави
в особі Департаменту корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради
(далі-позивач) до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(далі-відповідач) про стягнення 16 653,34
грн. Справу призначено до розгляду на
22.07.14р.

Ухвалою господарського суду від 23.06.14р.
залучено до участі у справі третю особу
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні позивача - Комунальне
підприємство "Жилсервіс-2"
Дніпропетровської області,
м.Дніпропетровськ (далі - третя особа).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 22.07.14р.
відкладено розгляд справи на 05.08.14р.

05.08.14р. у судовому засіданні прокурор
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні.

Повноважні представники позивача
також заявлені позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
їх у повному обсязі. Крім того,
повноважний представник позивача
подав клопотання про долучення до
матеріалів справи: акту від 28.07.14р. про
неможливість вручення ухвали суду та
листа - повідомлення про дату та час
розгляду справи, разом з копією чека
про відправлення та опису вкладення до
цінного листа; стану надходження
орендної плати на 05.08.14р.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, відзив на позов та інші
витребувані документи до суду не надав.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. В матеріалах справи
знаходяться конверти з ухвалами
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.06.14р., від 23.06.14р. та від
22.07.14р., які направлялися судом на
адресу відповідача та були повернуті
поштою з відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

В матеріалах справи є Свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця (зворот а.с. 18),
відповідно до якого адреса відповідача
співпадає з адресою, зазначеною у
позовній заяві, і на яку судом
направлялась поштова кореспонденція з
повідомленням про день, час та місце
розгляду справи.

Прокурор та повноважні представники
позивача наполягали на розгляді справи
в даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, оскільки судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст.64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

Повноважний представник третьої особи
не заперечував щодо задоволення
позовних вимог. Крім того, повноважний
представник третьої особи подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи: довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України; виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців; свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість; статут третьої особи.

В судовому засіданні 05.08.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
прокурора та повноважних
представників позивача та третьої
особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.13р. між Департаментом корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради (далі
по тексту - позивач, орендодавець) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(далі по тексту - відповідач, орендар)
було укладено договір № 13-ДКП/13 (далі по
тексту - Договір), відповідно до пункту
1.1 якого, з метою ефективного
використання комунального майна
орендодавець на підставі рішення
міської ради від 21.03.07р. № 41/11 із змінами
та доповненнями передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
комунальне нерухоме майно відкритий
майданчик (надалі по тексту - об'єкт
оренди) загальною площею 331,92 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
вартість якого, згідно з незалежною
оцінкою становить 156 610,00 грн. без ПДВ, що
перебуває на балансі КП "Жилсервіс - 2"
(далі - по тексту - третя особа,
балансоутримувач), для використання
під розміщення впорядкованого
майданчика для складування металевих
виробів. Використання об'єкту оренди не
за цільовим призначенням
забороняється.

Відповідно до пункту 2.2. Договору,
орендар вступає у строкове платне
користування об'єктом оренди з дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання-передачі об'єкта оренди.

Як зазначено у п. 2.3. Договору, передача
об'єкта оренди в оренду здійснюється за
вартістю згідно з незалежною оцінкою,
проведеною станом на 20.11.12р., на
підставі акта приймання-передачі
об'єкта оренди, підписаного
балансоутримувачем, орендодавцем та
орендарем.

Згідно з пункту 3.1. Договору, розрахунок
орендної плати здійснюється за
Методикою розрахунку і в порядку
використання плати за оренду
комунального нерухомого майна
затвердженої міською радою.

Розмір орендної плати відповідно до
розрахунку орендної плати, що є
невід'ємною частиною цього договору,
становить 1 959,58 грн. гривень без
ПДВ/базова за грудень місяць 2012 рік (п.
3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору визначено, що за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50% від загальної суми орендної плати у
розмірі 979,79 грн. до загального фонду
міського бюджету;

- 50% від загальної суми орендної плати у
розмірі 979,79 грн. на рахунок
балансоутримувача об'єкта оренди.

Оорендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць з урахуванням
індексу інфляції за поточний місяць (п.
3.4. Договору).

Згідно з пунктом 3.5. Договору орендна
плата сплачується орендарем щомісячно
у термін не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним, і не залежить
від наслідків господарської
діяльності орендаря. Орендна плата
сплачується орендарем за весь час
фактичного використання об'єкта оренди
до дати підписання акта
приймання-передачі об'єкта оренди,
включно.

Розділом 5 Договору визначено обов'язки
орендаря, зокрема: своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату за весь час фактичного
використання об'єкта оренди до дати
підписання акта приймання-передачі
об'єкта оренди, включно (пункт 5.2.
Договору).

Відповідно до пункту 9.1 Договору за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність згідно з
умовами цього договору та чинним
законодавством України.

В п. 9.2. Договору зазначено про те, що за
несвоєчасну сплату суми орендної плати
орендар зобов'язаний сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
на дату нарахування пені від
несплаченої суми орендної плати за
кожен день прострочення платежу у
співвідношенні, визначеному у п.3.2
цього договору.

Договір діє з 16 січня 2013 року до 02 січня
2016 року включно (пункт 10.1. Договору).

На виконання умов вищезазначеного
Договору, відповідачу передано
передбачене договором нерухоме майно,
що підтверджує Акт прийому - передачі
від 16.01.13р. (зворот а.с. 17).

Прокурор та позивач зазначають, що в
період з січня 2013 року по травень 2014
року включно, станом на 11.06.14р. за
відповідачем рахується заборгованість
з орендної плати на суму 16 412,43 грн.

З метою досудового врегулювання спору
25.06.13р. позивачем було направлено на
адресу відповідача лист-претензію від
18.06.13р. № 8/4-355, з вимогою сплатити
заборгованість з орендної плати та
пеню, у випадку невиконання зазначених
вимог, було запропоновано з'явитися до
Департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради для
розірвання договору оренди від 16.01.13р.
№ 13-ДКП/13. Претензія була надіслана на
адресу відповідача рекомендованою
кореспонденцією. Відповідач відповіді
на лист-претензію не надав,
заборгованість за Договором в повному
обсязі не була погашена.

За неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків за укладеним між
сторонами Договором позивачем на
підставі пункту 9.2. була нарахована для
сплати відповідачу пеню у розмірі 240,91
грн. (по кожному періоду окремо і з
додержанням шестимісячного строку).

Враховуючи вищевикладене, прокурор та
позивач просять стягнути з відповідача
заборгованість з орендної плати у
розмірі 16 412,43 грн., пеню у розмірі 240,91
грн., всього 16 653,34 грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідач не
скористався наданим йому правом на
судовий захист, наведених позивачем
обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
повноважних представників позивача та
третьої особи, оцінивши надані докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Статтею 760 Цивільного кодексу України
визначено, предметом договору найму
може бути річ, яка визначена
індивідуальними ознаками і яка
зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ). Законом можуть бути
встановлені види майна, що не можуть
бути предметом договору найму.
Предметом договору найму можуть бути
майнові права. Особливості найму
окремих видів майна встановлюються цим
Кодексом та іншим законом.

В статті 762 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується зі статтею 286
Господарського кодексу України
зазначено про те, що за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Якщо розмір плати не
встановлений договором, він
визначається з урахуванням споживчої
якості речі та інших обставин, які
мають істотне значення. Плата за
користування майном може вноситися за
вибором сторін у грошовій або
натуральній формі. Форма плати за
користування майном встановлюється
договором найму. Договором або законом
може бути встановлено періодичний
перегляд, зміну (індексацію) розміру
плати за користування майном. Наймач
має право вимагати зменшення плати,
якщо через обставини, за які він не
відповідає, можливість користування
майном істотно зменшилася. Плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором. Наймач звільняється від
плати за весь час, протягом якого майно
не могло бути використане ним через
обставини, за які він не відповідає.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується зі
статтею 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
визначено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та ч. 3 ст.285 Господарського
кодексу України орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Частиною 3 статті 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та ч. 4 ст. 286 Господарського
кодексу України передбачено, що строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, а
відповідачем не спростовано, що
позивач свої зобов'язання по договору
оренди нерухомого майна, що належить до
комунальної власності міста
Дніпропетровська виконав належним
чином, а саме надав відповідачу в
оренду відкритий майданчик, що
підтверджує Акт приймання-передачі від
16.01.13р. (зворот а.с. 17).

Враховуючи вищевикладені вимоги
чинного законодавства України та умови
укладеного між сторонами Договору,
господарський суд вважає, що вимоги
прокурора в частині стягнення
заборгованості по оплаті за оренду у
розмірі 16 412,43 грн. є обґрунтованими та
доведеними, не спростованими
відповідачем, у зв'язку з чим такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

На підставі п. 9.2. Договору позивачем
була нарахована пеня у розмірі 240,91 грн.,
розрахунок якої судом перевірений та
визнаний таким, що зроблений невірно.

Після перерахунку проведеного
господарським судом в "ЛІГА:ЗАКОН"
відповідно до вимог чинного
законодавства України, пеня складає
229,20 грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині
стягнення пені підлягають задоволенню
частково, а саме у розмірі 229,20 грн.

Викладене є підставою для задоволення
позову частково.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись положеннями Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", ст. ст. 1, 9, 16, 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610,
611, 612, 625, 629, 759, 760, 762, 763, Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232,
285, 286, 291 Господарського кодексу
України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Департаменту
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради (49000, м. Дніпропетровськ,
пр. Карла Маркса, буд. 75, )
до міського бюджету (отримувач: УДКСУ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровськ, код отримувача 37989274,
р/р 0004, банк: ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012)
заборгованість з орендної плати у
розмірі 16 412,43 грн. (шістнадцять тисяч
чотириста дванадцять грн. 43 коп.), пеню у
розмірі 229,20 грн. (двісті двадцять
дев'ять грн. 20 коп.).

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в доход Державного
бюджету України в особі Управління
Державної Казначейської Служби
України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області (49027, м. Дніпропетровськ,
пл.Шевченка, буд. 7; , р/р
3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській
області, МФО 805012, КБКД 22030001, призначення
платежу "Судовий збір, код 03499891, Пункт
2.1") судовий збір за вимоги майнового
характеру у розмірі 1 825,72 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять п'ять грн. 72
коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 08.08.14р.

Суддя Н.Е. Петренко