КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р. Справа№ 5011-46/5221-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

за участю представників сторін:

від скаржника: не з'явились;

від ініціюючого кредитора: Тонконог
В.В. - представник за довіреністю № 8 від
10.02.2014;

від боржника: не з'явилися;

від ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України»: Падалко Д.С. -
представник за довіреністю № 010-01/7283
від 07.09.2011;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Селянського (фермерського)
господарства "Поділля" на ухвалу
господарського суду міста Києва від
30.07.2014 року у справі № 5011-46/5221-2012 ( суддя
Омельченко Л. В.)

за заявою державного підприємства
"Державний резервний насінневий фонд
України"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Стіомі - Холдінг"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року державне підприємство
«Державний резервний насіннєвий фонд
України» звернулося до господарського
суду із заявою про порушення
провадження у справі про банкрутство
відносно товариства з обмеженою
відповідальністю «Стіомі - Холдінг» у
зв'язку з неспроможністю підприємства
сплатити заборгованість у розмірі 1 150
361,36 грн.

Провадження у справі за вказаною
заявою порушено ухвалою
господарського суду міста Києва №
5011-46/5221-2012 від 25.04.2012, а тому регулюється
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 року у редакції Закону від
30.06.1999 року.

08.07.2013 року господарським судом у
справі № 5011-46/5221-2012 винесено ухвалу
підготовчого засідання з відповідними
процесуальними наслідками.

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю «Стіомі -
Холдінг» опубліковано 18.07.2013 у газеті
«Урядовий кур'єр» № 127 (4578).

У строк, встановлений ухвалою
підготовчого засідання, розпорядник
майна боржника подав реєстр вимог
кредиторів, повідомлення та акти,
складені сумісно з боржником за
наслідками розгляду заявлених до нього
грошових вимог та інші додаткові
документи.

Ухвалою попереднього засідання
господарського суду міста Києва від
20.11.2013 року у справі № 5011-46/5221-2012 ( суддя
Омельченко Л. В.) затверджено реєстр
вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 року у справі №
5011-46/5221-2012 ( суддя Омельченко Л. В.) заяву
Селянського (фермерського)
господарства "Поділля" про визнання
кредиторських вимог до боржника та
включення до реєстру вимог кредиторів
на суму 229 349,00 грн залишено без
розгляду.

В обґрунтування своєї позиції суд
першої інстанції посилається на
пропуск Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові
тридцяти денного строку звернення із
вимогами до боржника в розмірі 90 783,24
грн, оскільки заявлені вимоги до
боржника є вимогами конкурсного
кредитора.

При цьому, місцевий суд керувався ч. 2
ст. 14 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 14.05.1992
року № 2343-ХІІ (у редакції Закону від
30.06.1999 року),ч. 4 ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» (
у редакції Закону України від 22.12.2011
року 4212-VI, зі змінами та доповненнями)
та ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
Селянське (фермерського) господарства
"Поділля" звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу, визнати кредиторські
вимоги Селянського (фермерського)
господарства "Поділля" до боржника на
суму 229 349,00 грн та включити дані вимоги
до реєстру вимог кредиторів товариства
з обмеженою відповідальністю "Стіомі -
Холдінг".

Вважає, що дана ухвала прийнята
місцевим господарським судом з
неповним дослідженням обставин справи.
Так скаржник зазначає, що виконавче
провадження № 34515677 про примусове
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 23.01.2012 у справі №17/417 про
стягнення з ТОВ «Стіомі-Холдінг» на
користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові 90783,24
грн досі не виконано, гроші кошти на
рахунок відділення не надходили, а тому
місцевим господарським судом
неправомірно визнано дані вимоги
погашеними.

В судовому засіданні 26.08.2014 представник
ініціюючого кредитора заперечив
вимоги апеляційної скарги та просив
залишити її без задоволення, ухвалу
місцевого господарського суду - без
змін.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» заперечив вимоги апеляційної
скарги та просив залишити її без
задоволення, ухвалу місцевого
господарського суду - без змін.

Інші визнані в судовому порядку
кредитори та учасники провадження у
справі не надали відзиви на апеляційні
скарги, повноважних представників в
судове засідання апеляційної
інстанції не направили, причини неявки
суду не повідомили, враховуючи, що в
матеріалах справи містяться докази
належного повідомлення про час та
місце розгляду справи, Київський
апеляційний господарський суд вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності представників відповідних
кредиторів.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон).

Згідно частини 1 статті 5 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

В статті 1 Закону законодавцем дано
визначення поняття кредитор - це
юридична або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника, щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника, а також органи
державної податкової служби та інші
державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та інші
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство та вимоги яких не
забезпечені заставою майна боржника.
До конкурсних кредиторів відносяться
також кредитори, вимоги яких до
боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

Законом передбачений порядок
виявлення та приєднання кредиторських
вимог, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
передбачено, що конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Прикінцевими і перехідними
положеннями Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14.05.1992 р. в редакції від 22.12.2011 р. зі
змінами та доповненням передбачено, що
положення цього Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом. Також, встановлено, що
положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Оскільки порушення провадження у
справі про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю «Стіомі -
Холдінг» мало місце до набрання
чинності нової редакції вказаного
нормативного акту, розгляд грошових
вимог до боржника в межах провадження у
справі № 5011-46/5221-2012 має відбуватися в
порядку Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 року в редакції від 30.06.1999 р.
зі змінами та доповненнями.

Як вбачається з матеріалів справи
Селянське (фермерське) господарство
«Поділля» в грудні 2013 направило до суду
заяву від 06.12.2013 № 06/12/13 про визнання
грошових вимог кредитора у сумі 229 349,00
грн.

В заяві від 06.12.2013 № 06/12/13 та поясненнях
від 29.07.2014 № 110 Селянське (фермерське)
господарство «Поділля» посилається на
те, що його грошові вимоги до боржника
за договором від 01.04.2011 виникли до
порушення провадження у справі і мали
бути визнані в ухвалі попереднього
засідання.

Як вбачається з матеріалів справи,
провадження у справі №
5011-46/5221-2012 порушено ухвалою
господарського суду міста Києва від
25.04.2012 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції зробив правомірний висновок,
що оскільки заявлені Селянським
(фермерським) господарством «Поділля»
до боржника грошові вимоги є
заборгованістю товариства з обмеженою
відповідальністю «Стіомі - Холдінг» з
оплати виконаних у 2011 році
сільськогосподарських робіт, отже
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство боржника, а тому
є вимогами конкурсного кредитора в
розумінні абз. 5 ст. 1 Закону.

В той час як заява з даними вимогами
подана до місцевого господарського
суду 30.10.2013 року, тобто з пропуском
тридцяти денного строку від 18.07.2013 - дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство, який встановлений п. 1 ч. 1
ст. 14 Закону.

Господарським судом в п. 3 резолютивної
частини ухвали попереднього засідання
від 20.11.2013 у справі № 5011-46/5221-2012
зазначено, що вимоги конкурсних
кредиторів, які заявлено після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлено взагалі, - не
розглядаються і вважаються погашеними.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі
- не розглядаються та вважаються
погашеними. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Пунктом 5 ст. 31 Закону передбачено, що
вимоги, заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
не розглядаються і вважаються
погашеними.

При цьому, Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 р. в редакції від 30.06.1999 року
зі змінами та доповненнями не
передбачає можливості відновлення
спеціального процесуального строку,
встановленого у ч. 2 ст. 14 Закону.

Враховуючи вищевикладене апеляційний
суд погоджується з місцевим
господарським судом, що вимоги
Селянського (фермерського)
господарства «Поділля» у розмірі 229 349,00
грн заявлено з пропуском,
встановленого чинним законодавством,
граничного строку на їх подання в
результаті чого останні не
розглядаються та вважаються
погашеними, а тому колегія суддів
апеляційного суду вважає правомірним
висновок суду першої інстанції
стосовно залишення без розгляду заяви
Селянського (фермерського)
господарства «Поділля».

У відповідності до ст.ст. 32-34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів,
окрім тих, які наявні в матеріалах
справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
на підставі наявних в справі
матеріалів дійшла до висновку, що
відповідно до ст. ст. 43, 104 ГПК України
підстав для скасування чи зміни ухвали
місцевого господарського суду не
вбачає, а тому апеляційна скарга
задоволенню не підлягає. Судові витати
за розгляд апеляційної скарги у зв'язку
з відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 91, 94,
99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» Київський
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 30.07.2014року у справі № 5011-46/5221-2012
залишити без змін, апеляційну скаргу
Селянського (фермерського)
господарства «Поділля» залишити без
задоволення.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.М. Остапенко

С.В. Сотніков