ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 923/435/14

Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Каховка "Маркет"

на постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 03.07.2014 р.

у справі № 923/435/14
господарського суду Херсонської
області

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Завод будівельних матеріалів № 1"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Каховка "Маркет"

Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бархан"

про визнання недійсним
договору та витребування нерухомого
майна

за участю представників:

ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" -
Дзюбко М.П., Пужакова О.В.;

ТОВ "Каховка "Маркет" - Зінкевич Д.С.;

ТОВ "Бархан" - не з'явилися;

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів № 1" звернулося до
господарського суду Херсонської
області з позовом та просило суд:

- визнати недійсним договір №
0804/4-КП від 08.04.2010 р., укладений між ним та
відповідачем-2 у справі - Товариством з
обмеженою відповідальністю "Бархан";

- витребувати у відповідача-1 у
справі - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каховка "Маркет"
рухоме майно згідно переліку.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що спірний
договір підписаний від його імені
особою, без відповідних на те
повноважень і не затверджений
загальними зборами товариства, як того
вимагає статут, а також, відчуження
активів товариства не було передбачено
Бізнес-планом товариства у
відповідності до п. 10.1. статуту. Позовна
вимога про витребування майна
обгрунтована незаконним набуттям
відповідачем-1 права власності на
спірне майно (т.1 а.с.2-8)

Відповідач-1 у справі - ТОВ "Каховка
"Маркет" у відзиві на позов, заявлені
вимоги відхиляє, посилаючись на те, що
укладення спірного договору схвалено
шляхом здійснення позивачем дій,
направлених на виконання зобов'язань,
передбачених ним (т.1 а.с.85-89).

До прийняття рішення по суті заявлених
вимог відповідач-2 у справі - ТОВ
"Бархан" відзиву на позов не надав.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 13.05.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено (т.1
а.с.159-161).

Відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що спірний договір, який від імені
позивача підписаний неуповноваженою
на те особою, у подальшому схвалений
позивачем, шляхом прийняття позивачем
перерахованих на його рахунок коштів
згідно умов договору. Відмовляючи у
задоволенні вимоги про витребування
майна від відповідача-2, суд першої
інстанції виходив з того, що на даний
час майно знаходиться на
відповідальному зберіганні позивача.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 р.
рішення господарського суду
Херсонської області від 13.05.2014 р.
скасовано, а заявлені позовні вимоги
задоволені (т.2 а.с.47-59).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи заявлені
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що спірний
договір є недійсним, оскільки:

- особа, що його підписала, не мала
на те відповідних повноважень;

- відчуження будь-яких активів
товариства є можливим лише за
наявності згоди загальних зборів.

При цьому, вимога про витребування
майна задоволена судом апеляційної
інстанції, враховуючи те, що
знаходження майна на відповідальному
зберіганні або в оренді не позбавляє
власника права заявити позов про
витребування вказаного майна.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції, ТОВ "Каховка
"Маркет" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою та просить її
скасувати, залишивши в силі рішення
суду першої інстанції.

Вимоги поданої касаційної скарги
мотивовані неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права (т.2 а.с.72-92).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акта, знаходить
касаційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи спір у даній справі по суті
заявлених вимог та переглядаючи
прийняте рішення в апеляційному
порядку, суди встановили наступні
обставини.

Між ТОВ "Завод будівельних матеріалів
№ 1" та ТОВ "Бархан" 08.04.2010 р. укладено
договір купівлі-продажу № 0804/4-КП, з
додатком № 1, відповідно до умов якого
позивач продав, а відповідач-2 купив
майно, відповідно до додатку № 1 до
договору, загальною вартістю 653 981,79 грн.

Від імені позивача договір підписав
директор з економіки Бабій С.Ю., який
діє на підставі довіреності б/н від
25.12.2009 р.

Дійсність зазначеного договору є одним
із предметів спору у даній справі.

Оспорюючи дійсність вказаного
договору, позивач посилається на те, що
даний договір укладений від його імені
Бабієм С.Ю. з перевищенням наданих йому
повноважень.

Відповідно до ст. 237 ЦК України,
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. При цьому, згідно ч.3
вказаної норми, представництво виникає
на підставі договору, закону, акта
органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Зокрема, в силу ст.244 ЦК України,
представництво за довіреністю може
ґрунтуватися на акті органу юридичної
особи; згідно ч.3 цієї норми,
довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Бабієм С.Ю. при
укладенні спірного договору від імені
ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1"
перевищені надані йому повноваження,
оскільки згідно з п.п. 15 п. 10.3 статуту до
виключної компетенції зборів
засновників (учасників) належить
надання попередньої згоди на
відчуження будь-яких активів
товариства, якщо таке відчуження не
передбачено річним бізнес-планом
товариства.

Судами встановлено, що річний
бізнес-план товариства не складався та
не затверджувався зборами засновників
(учасників) відповідно до п.п.13 п.10.3
статуту.

В силу ст.241 ЦК України, правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою, яке
може відбуватись, зокрема, вчинення
особою, яку представляють, дій, що
свідчать про прийняття його до
виконання.

Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, за змістом ч.2 ст.241
ЦК України, створює, змінює і припиняє
цивільні права та обов'язки з моменту
вчинення цього правочину.

Відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог щодо визнання спірного договору
недійсним, суд першої інстанції
встановив, що позивач фактично схвалив
укладення відповідного договору. При
цьому, суд першої інстанції виходив з
перерахування позивачу відповідачем-2
грошових коштів за відчуження майна та
неповернення цих коштів позивачем,
проведення операції купівлі-продажу в
бухгалтерському та податковому обліку
продавця та покупця за договором
купівлі-продажу майна № 0804/4-КП від
08.04.2010 року.

Так, письмовим повідомленням
Центрального Новокаховського
відділення Херсонської обласної
дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" №
122 від 06.05.2014 р. підтверджено наступні
надходження коштів на поточний рахунок
позивача, що відкритий у AT "Райффайзен
Банк Аваль", від ТОВ "Бархан" за
договором № 0804/4-КП у період з 01.07.2010 р.
по 05.08.2010 р.:

п/д № 22 від 01.07.2010 р. на суму 163 184,00 грн.,
призначення платежу - оплата за
обладнання згідно договору № 0804/4-КП
від 08.04.2010 р.;

п/д № 38 від 30.07.2010 р. на суму 125 961,00 грн.,
призначення платежу - оплата за
обладнання згідно договору № 0804/4-КП
від 08.04.2010 р.;

п/д № 39 від 30.07.2010 р. на суму 157 210,00 грн.,
призначення платежу - оплата за
обладнання згідно договору № 0804/4-КП
від 08.04.2010 р.;

п/д № 23 від 05.08.2010 р. на суму 207 626,79 грн.,
призначення платежу - оплата за
обладнання згідно договору № 0804/4-КП
від 08.04.2010 р.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних, позивачем видано
відповідачу-2 податкові накладні, що
свідчить про виникнення у позивача
податкових зобов'язань внаслідок
укладення спірного договору в силу ст.
201 та п. а ч. 1 ст. 187 Податкового
кодексу України.

Наступне схвалення юридичною особою
правочину, вчиненого від її імені
представником, який не мав належних
повноважень, унеможливлює визнання
такого правочину недійсним (стаття 241
ЦК України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено, тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т.ін.). Наведене стосується
й тих випадків, коли правочин вчинений
не представником юридичної особи з
перевищенням повноважень, а особою, яка
взагалі не мала повноважень щодо
вчинення даного правочину. Якщо
керівник відособленого підрозділу
юридичної особи мав відповідні
повноваження, але у правочині
помилково відсутні вказівки на те, що
її укладено від імені юридичної особи,
то ця обставина також не може бути
підставою для визнання правочину
недійсним. У таких випадках правочин
слід вважати вчиненим від імені
юридичної особи (аналогічна правова
позиція викладена у п. 3.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29 травня 2013 року № 11 "Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними").

Також, відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України
орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень; у відносинах із третіми
особами обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Судом першої інстанції прийнята до
уваги та обставина, що спірний договір
не містить умову (пункт) про підписання
його зі сторони позивача особою, яка
діє на підставі статуту підприємства
чи іншого документа, що встановлює
повноваження зазначеної особи.
Наведене свідчить про необізнаність
іншої сторони даного договору
(відповідача-2) з таким статутом (іншим
документом) у частині, яка стосується
відповідних повноважень, і тому
відповідачу-2 не могло бути відомо про
наявні обмеження повноважень
представника її контрагента.

Враховуючи встановлені обставини,
висновок суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову про визнання недійсним договору
є обгрунтованим.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Зважаючи на дійсність договору між
позивачем та відповідачем-2, відсутні
підстави для задоволення позову про
витребування майна від відповідача-1,
який правомірно набув право власності
на спірне майно.

З огляду на наведене, касаційна
інстанція вважає, що суд апеляційної
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права та порушив
норми процесуального права, що
призвело до помилкового скасування
рішення суду першої інстанції, у
зв'язку з чим, постанова Одеського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 р. підлягає скасуванню, а рішення
господарського суду Херсонської
області від 13.05.2014 р. - залишенню в силі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
відповідачу-1 підлягають відшкодуванню
за рахунок позивача судові витрати,
понесені у зв'язку з оплатою касаційної
скарги судовим збором, у розмірі 7 392,42
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Каховка
"Маркет" задовольнити.

2. Постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 р. у справі № 923/435/14
господарського суду Херсонської
області скасувати, залишивши в силі
рішення господарського суду
Херсонської області від 13.05.2014 р.

3. Стягнути з Товариство з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каховка "Маркет" 7 392,42
грн. в рахунок відшкодування витрат,
понесених у зв'язку з оплатою судовим
збором касаційної скарги.

4. Доручити видати наказ на
виконання п. 3 резолютивної частини
постанови господарському суду
Херсонської області.

Головуючий суддя
Кузьменко М.В.

Судді
Васищак І.М.

Студенець В.І.