ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.
Справа № 911/1823/14

за первісним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Закарпатська
обл., м. Мукачево

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АНТОР-ЕКСПО»,
Київська обл., Києво-Святошинський р-н,
с. Новосілки

про розірвання договору та стягнення
1225673,48 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АНТОР-ЕКСПО», Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, с. Новосілки

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Закарпатська обл., м. Мукачево

про стягнення 725122,00 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом:
ОСОБА_2 - довіреність б/№ від 26.04.2014 р.;

від відповідача за первісним позовом:
ОСОБА_3 - угода № 29/01 від 29.05.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду звернувся
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- позивач за первісним позовом) з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АНТОР-ЕКСПО» (далі -
відповідач за первісним позовом) про
розірвання договору управління майном
від 24.04.2013 р. б/№ та стягнення 1225673,48 грн.

Позивач за первісним позовом
обґрунтовує позовні вимоги порушенням
Відповідачем за первісним позовом умов
договору управління майном від 24.04.2013 р.
б/№, зокрема незаконне перешкоджання
діяльності Позивача, у зв'язку з чим
просить суд розірвати договір
управління майном від 24.04.2013 р. б/№ та
стягнути з Відповідача за первісним
позовом 1225673,48 грн. заборгованості, з
якої: 1205673,48 грн. сума позики за
договором позики від 24.04.2013 р. б/№,
згідно п. 8.2. договору управління та
20000,00 грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.05.2014 р. (суддя Третьякова
О.О.) порушено провадження у справі №
911/1823/14 та призначено її до розгляду на
03.06.2014 р.

Ухвалою суду від 03.06.2014 р. розгляд
справи було відкладено на 24.06.2014 р. В
подальшому у судових засіданнях
неодноразово оголошувалась перерва.

23.06.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшла заява Позивача за первісним
позовом від 23.06.2014 р. б/№ (вх. № 12074/14) про
уточнення позовних вимог, яка за своїм
змістом є заявою про збільшення
позовних вимог, в якій Позивач просив
суд розірвати договір управління
майном від 24.04.2013 р. б/№; стягнути з
Відповідача за первісним позовом суму
позики 1205673,48 грн.; стягнути з
Відповідача за первісним позовом 147616,60
грн. збитків.

Вказана заява Позивача за первісним
позовом про уточнення позовних вимог
була залишена судом без задоволення,
оскільки Позивачем за первісним
позовом не було сплачено судовий збір
за збільшення розміру позовних вимог.

23.06.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшло клопотання Позивача за
первісним позовом від 23.06.2014 р. б/№ (вх.
№ 12075/14) про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

23.06.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшло клопотання Позивача за
первісним позовом від 23.06.2014 р. б/№ (вх.
№ 12076/14) про виклик осіб для дачі
пояснень. Зазначене клопотання було
залишено судом без задоволення з
підстав його необґрунтованості.

23.06.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшло клопотання Позивача за
первісним позовом від 23.06.2014 р. б/№ (вх.
№ 12077/14) про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

24.06.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшов відзив від 03.06.2014 р. б/№ (вх. №
12168/14) Відповідача за первісним позовом
на позовну заяву.

24.06.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшла зустрічна позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АНТОР-ЕКСПО» від
24.06.2014 р. б/№ (вх. № 12169/14) до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
шкоди, завданої невиконанням договору
управління майном від 24.04.2013 р. б/№ у
сумі 725122,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.06.2014 р. прийнято зустрічну
позовну заяву ТОВ «АНТОР-ЕКСПО» до ФОП
ОСОБА_1 про стягнення 725122,00 грн. для
сумісного розгляду з первісним
позовом.

15.07.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшов відзив від 15.07.2014 р. б/№ (вх. №
13907/14) ФОП ОСОБА_1 (Відповідач за
зустрічним позовом) на зустрічну
позовну заяву.

15.07.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшло клопотання Позивача за
первісним позовом від 15.07.2014 р. б/№ (вх.
№ 13908/14) про виклик осіб для дачі
пояснень. Зазначене клопотання також
було залишено судом без задоволення з
підстав його необґрунтованості.

15.07.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшли додаткові письмові пояснення
Позивача за первісним позовом від
15.07.2014 р. б/№ (вх. № 13909/14) по суті спору.

У судовому засіданні 15.07.2014 р. було
оголошено перерву до 18.08.2014 р.

18.08.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Третьякової О.О. у відпустці та з метою
недопущення порушення процесуальних
строків, відповідно до резолюції
Голови господарського суду Київської
області справу № 911/1823/14 передано судді
господарського суду Київської області
Наріжному С.Ю. для розгляду в порядку
взаємозаміни.

18.08.2014 р. у судовому засіданні
представником Відповідача за
первісним позовом подано клопотання
від 18.08.2014 р. б/№ про призначення
судової бухгалтерсько-економічної
експертизи.

В судове засідання 18.08.2014 р. з'явились
представники сторін у справі.
Представник Позивача за первісним
позовом підтримав первісний позов та
просив задовольнити його в повному
обсязі, у задоволенні зустрічного
позову відмовити. Представник
Відповідача за первісним позовом проти
первісного позову заперечував та
просив відмовити у його задоволенні, а
зустрічний позов задовольнити
повністю.

Дослідивши первісну позовну заяву
судом встановлено, що до позовної заяви
додана заява від 16.05.2014 р. б/№ про
забезпечення позову, в якій Позивач за
первісним позовом просить суд накласти
арешт на грошові кошти Відповідача за
первісним позовом в межах суми 1225673,48
грн.; накласти арешт на все майно
Відповідача за первісним позовом, у
тому числі майно, яке було предметом
спірного договору управління майном
від 24.04.2013 р. б/№.

Вказана заява обґрунтована тим, що
Позивач володіє інформацією щодо
намірів Відповідача продати майно -
теплоход «Кристал» та дебаркадер, а
також у Позивача є підстави вважати, що
Відповідач намагатиметься зняти
грошові кошти зі свого розрахункового
рахунку.

Крім цього, дослідивши зустрічну
позовну заяву ТОВ «АНТОР-ЕКСПО» до ФОП
ОСОБА_4, судом встановлено, що до
позовної заяви додано заяву про
забезпечення позову, в якій Позивач за
зустрічним позовом просить суд
накласти арешт на грошові кошти та
будь-яке майно, що належить ОСОБА_1 в
межах 725122,00 грн.

Дана заява обґрунтована тим, що
Відповідач за зустрічним позовом
повністю відмовився від виконання
своїх обов'язків за договором
управління та покинув майно, не
повернувши його установнику
управління згідно акту
приймання-передачі; уникає будь-яких
контактів та не відповідає на
телефонні дзвінки, у зв'язку з чим на
думку Позивача за зустрічним позовом,
наявна реальна загроза того, що
Відповідач за зустрічним позовом
позбавиться будь-якого належного йому
майна, щоб уникнути відповідальності
за завдані ним збитки.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» від 26.12.2011 року за №16, достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Із заяв Позивача за первісним позовом
та Позивача за зустрічним позовом про
забезпечення позову суд не вбачає
достатніх підстав для забезпечення
позову, оскільки в заявах не наведено
обставин та доказів того, що
Відповідачем за кожним із позовів
вчиняються дії, спрямовані на
відчуження майна, а також того, що
невжиття таких заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення господарського суду.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що вказані заяви Позивача за первісним
позовом та Позивача за зустрічним
позовом про забезпечення позову не
підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання Відповідача за
первісним позовом від 18.08.2014 р. б/№ про
призначення експертизи, та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні зазначеного клопотання,
оскільки останнє є необґрунтованим та
судом не вбачається неможливість
розгляду справи без здійснення
судовими експертами вказаних у
клопотанні досліджень.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, дослідивши
подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2013 р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(позикодавець, позивач за первісним
позовом та відповідач за зустрічним
позовом у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«АНТОР-ЕКСПО» (позичальник, відповідач
за первісним позовом та позивач за
зустрічним позовом у справі) укладено
договір позики (безпроцентний), який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за № 1846, відповідно до умов
якого (п. п. 1.1., 2.1. Договору позики)
позикодавець надає позичальнику
безпроцентну позику, а позичальник
зобов'язується повернути позику у
термін та порядку, визначеному пунктом
4 цього договору. Сума позики становить
827127,00 грн., що в еквівалентно на день
укладення цього договору сумі у 103521,00
доларів США, згідно офіційного курсу
Національного банку України.

Пунктом 3.1. Договору позики
передбачено, що ця позика надана
позичальнику готівкою до підписання
цього договору.

Згідно п.п. 4.1., 4.2. Договору позики,
позичальник зобов'язується повністю
повернути суму позики, отриману за цим
договором до 31.12.2014 р., шляхом передачі
готівкових коштів, отриманих в
результаті виконання Договору
управління майном, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
24.04.2013 р. за реєстровим № 1847. У разі
часткового повернення позики
позикодавець на вимогу позичальника
видає розписку про отримання грошей.

24.04.2013 р. між тими ж сторонами було
укладено Договір управління майном,
який посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за № 1847, відповідно до умов
якого (п. п. 1.1. Договору управління) в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, установник управління
(позивач за зустрічним позовом) передає
управителю (позивач за первісним
позовом) майно, а саме: пасажирський
теплохід «Кристал», рік та місце
побудови 1959 р., м. Київ, матеріал сталь,
довжина 49,34 м., ширина 6,94 м., осадка 0,73,
валова місткість 745,0 т., розташований на
березі Дніпра в Парку Дружби Народів та
належний установнику управління на
підставі Свідоцтва про право власності
на судно PV № 02457, виданий Інспекцією
головного державного реєстратора
флоту України 11.01.2008 р. та дебаркадер,
стоянкове, рік та місце побудови 1975 р.,
м. Чорнобиль, матеріал сталь, довжина 25,0
м., ширина 8,0 м., осадка 8,0, валова
місткість 250 т., місце стоянки: берег
Дніпра в Парку Дружби Народів, належить
установнику управління на підставі
свідоцтва про право власності на судно
PV № 004106, виданий Інспекцією головного
державного реєстратора флоту України
22.11.2011 р., (надалі іменується «майно») в
управління на строк, визначений цим
договором, а управитель здійснює
управління цим майном від свого імені
за плату виключно в інтересах
установника управління.

Пунктом 2.1. Договору управління
передбачено, що управитель одержує від
установника управління плату в розмірі
70% від суми прибутку, отриманого в
результаті використання майна.
Отримані управителем кошти вважаються
грошовими коштами, що повертаються
установником управління як
позичальником за договором позики,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, 24.04.2013 р. за реєстровим
номером 1846. Після отримання щомісячної
суми плати, управитель зобов'язаний
надати установнику майна письмову
розписку про отримання відповідної
суми коштів.

Відповідно до п. 3.3. Договору
управління, управитель зобов'язаний:
відокремити майно від свого особистого
майна, а також від іншого майна
установника управління шляхом ведення
самостійного обліку, окремого балансу,
окремого банківського рахунку;
звітувати перед установником
управління про свою діяльність щодо
виконання цього договору щомісячно,
шляхом надання письмових звітів.
Подавати звітність установнику
управління від імені управителя мають
право довірені особи управителя,
зазначені в п. 8.3. договору; здійснювати
управління майном особисто; при
вчиненні фактичних і юридичних дій,
пов'язаних з управлінням майном,
повідомляти осіб, з якими він вчиняє
правочини, про те, що він є управителем,
а не власником майна; за рахунок коштів,
отриманих в результаті діяльності
теплоходу «Кристал» та дебаркадеру,
здійснювати обслуговування майна,
нести витрати по його утриманню,
охороні та оплачувати працю третіх
осіб або найманого персоналу; нести
повну матеріальну відповідальність за
збереження прийнятого в управління
майна та наявність усіх документів
дозвільного характеру, необхідних для
діяльності комплексу.

Згідно п. 3.4.1. Договору управління,
управитель має право володіти,
користуватися і розпоряджатися (без
права відчуження) майном у
встановлених чинним законодавством
України та цим договором межах.

Пунктами 6.1., 6.2. Договору управління
визначено, що цей договір вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та
нотаріального посвідчення. Строк цього
договору починає свій перебіг у момент,
визначений у п. 6.1. цього договору та діє
до 31.12.2014 р. Дострокове розірвання
договору в односторонньому порядку не
допускається до повернення управителю
майна суми позики, отриманої
установником управління за договором
позики від 24.04.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем за первісним позовом на
виконання умов Договору управління
було відокремлено передбачене
Договором майно та здійснювалось
ведення самостійного обліку;
надавалися звіти Установнику
управління про діяльність, копії яких
наявні в матеріалах справи; управління
майном здійснювалось Управителем
особисто за допомогою найманого
персоналу та довіреної особи, яка
визначена п. 8.3. Договору управління,
без передачі відповідних повноважень
третім особам; за рахунок коштів,
отриманих від експлуатації теплоходу
здійснювалось обслуговування майна,
оплата праці найманих працівників, що
підтверджується відповідними
доказами, наявними в матеріалах справи.

Розглянувши первісний позов, судом
встановлено, що Позивач за первісним
позовом просить суд розірвати договір
управління майном від 24.04.2013 р. б/№;
стягнути з Відповідача за первісним
позовом суму позики в розмірі 1205673,48
грн., що згідно з офіційним курсом НБУ
на день подання позову становить 103521,00
дол. США.; стягнути з Відповідача за
первісним позовом збитки у розмірі
20000,00 грн.

Підставою позовної вимоги Позивача за
первісним позовом щодо розірвання
Договору управління майном є те, що з
кінця березня 2014 р. (початок
навігаційного сезону 2014 року)
Відповідач за первісним позовом
незаконно перешкоджає діяльності
Позивача та його уповноважених осіб
щодо використання майна, зокрема
Відповідачем за первісним позовом
виставлено охорону, яка не допускала
Позивача за первісним позовом та його
довірених осіб до спірного майна.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями працівників Відповідача
за первісним позовом, охоронної
компанії та уповноваженої особи
Позивача, які були відібрані
співробітниками ВДСБЕЗ Деснянського
РУ ГУ МВС України в м. Києві в рамках
перевірки обставин за зверненням
уповноваженої особи Позивача щодо
неправомірних дій посадових осіб
Відповідача за первісним позовом, а
також копією договору № 93 від 01.05.2014 р.
про охорону виробничих (господарських)
об'єктів, укладеного між Відповідачем
за первісним позовом та ТОВ «Маршал
Групп» щодо охорони спірного майна.

Відповідачем за первісним позовом
обставини щодо недопуску Позивача та
його представників до спірного майна
за вказаний період протягом розгляду
справи не заперечувались.

Крім цього, як зазначає Позивач за
первісним позовом, ТОВ «АНТОР-ЕКСПО»,
як судновласник, не отримав (не
підтвердив) частину документів, які
повинен був передати Позивачу
відповідно до умов Договору управління
та без яких використання теплоходу
забороняється законом.

Зокрема, порядок огляду суден, які
здійснюють плавання (експлуатуються)
на внутрішніх водних шляхах України,
регулюється відповідною Інструкцією,
затвердженою наказом Міністерства
транспорту України № 225 від 19.04.2001 р.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції, при
огляді судна перевіряються, у тому
числі, такі документи: свідоцтво про
придатність судна до плавання та діючі
акти класифікаційного товариства;
санітарне свідоцтво (акт огляду);
суднова роль - список осіб суднового
екіпажу (завірена печаткою
судновласника); акт про огляд
(випробування) рятувальних засобів.

Також, згідно п. 1.10.1. Правил
судноплавства на внутрішніх водних
шляхах України, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 91
від 16.02.2004 р., судно повинне мати такі
основні суднові документи: свідоцтво
про право плавання (судновий патент);
свідоцтво про право власності на судно;
свідоцтво про придатність до плавання;
класифікаційне свідоцтво та інші
свідоцтва класифікаційного товариства
стосовно класу; свідоцтво про
мінімальний склад екіпажу;
пожежно-контрольний формуляр; суднова
роль (список осіб суднового екіпажу);
судновий журнал (вахтовий журнал,
єдиний вахтовий журнал); машинний
журнал (для суден з механічним
двигуном); санітарний журнал; суднове
санітарне свідоцтво; єдину книгу
оглядів суден; дозвіл на право
користування судновою радіостанцією;
пасажирське свідоцтво (для
пасажирських суден); мірильне
свідоцтво (тільки для суден,
призначених для перевезення вантажів).

У відповідності до переліку документів
Регістру судноплавства України, що
видаються в результаті його наглядової
діяльності, такими документами зокрема
є: свідоцтво про придатність до
плавання - видається на самохідні і
несамохідні судна під прапором
України, крім малих суден, котрі не
здійснюють міжнародні рейси. Термін
дії 5 років. Щорічно підтверджується;
класифікаційне свідоцтво - видається
на всі морські, змішаного і
внутрішнього плавання судна, самохідні
і несамохідні з класом Регістру. Термін
дії згідно з відповідними Правилами
класифікації і Правилами огляду суден
з обов'язковим щорічним
підтвердженням; пасажирське свідоцтво
- видається на самохідні пасажирські
судна, котрі не здійснюють міжнародні
рейси. Термін дії 5 років при умові
щорічного підтвердження.

Таким чином, судновласник зобов'язаний
кожного року підтверджувати свідоцтво
про придатність до плавання,
кваліфікаційне та пасажирське
свідоцтва, а у випадку їх не
підтвердження експлуатація судна
забороняється.

Як зазначено Позивачем за первісним
позовом та не спростовано Відповідачем
протягом розгляду справи, відповідні
свідоцтва Відповідачем, як
судновласником, у 2014 році не були
підтверджені, у зв'язку з чим
експлуатація теплоходу «Кристал» у 2014
році згідно вимог закону була
заборонена, отже Позивач за первісним
позовом не мав можливості
використовувати майно за цільовим
призначенням та виконувати умови
Договору управління.

29.04.2014 р. Позивач за первісним позовом
відповідно до п. 8.2. Договору управління
звернувся до Відповідача з вимогою від
29.04.2014 р. б/№ про розірвання Договору
управління майном від 24.04.2013 р. та
повернення безпроцентної позики.

Відповідно до п. 8.2. Договору
управління, установник управління не
має права перешкоджати діяльності
управителя майна ніякими діями, якщо
управитель майна повністю виконує свої
зобов'язання за цим договором. У
випадку незаконного перешкоджання
діяльності управителя майна він має
право вимагати дострокового
розірвання цього договору, а
установник управління зобов'язаний
виконати свої зобов'язання за
Договором позики в повному об'ємі.

Як вбачається з відзиву Відповідача за
первісним позовом на позовну заяву,
Відповідач вважає, що предмет позову
щодо розірвання Договору управління
відсутній, оскільки Відповідач за
первісним позовом неодноразово
протягом дії Договору управління
звертався до Позивача за первісним
позовом щодо порушень Управителем
майна умов Договору управління та
листом від 16.05.2014 р. № 34 Відповідач за
первісним позовом повідомив Позивача
про припинення дії Договору управління
з 16.05.2014 р. у зв'язку з систематичним та
злісним невиконанням Управителем умов
Договору управління, неузгодження з
Установником управління бізнес-плану
щодо використання належного
Відповідачу за первісним позовом
майна, а також повідомлено про
припинення доступу до т/х «Кристал»,
дебаркадеру з 16.05.2014 р. У зв'язку з цим на
думку Відповідача за первісним
позовом, Договір управління вже
розірвано на підставі листа № 34 від
16.05.2014 р. саме з 16.05.2014 р.

Зокрема, дослідивши зустрічну позовну
заяву та додані до неї докази, судом
встановлено, що Позивач за зустрічним
позовом посилається на порушення
Управителем майна умов Договору
управління, зокрема Позивач за
зустрічним позовом зазначає, що
Управитель майна не надавав
Установнику управління звітів про свою
діяльність, не надав бізнес-плану та
здійснював управління неефективно,
внаслідок чого Позивачем за зустрічним
позовом не було отримано прибутку.

Разом з тим, твердження Позивача за
зустрічним позовом щодо ненадання
Управителем майна фінансової
звітності спростовуються доданими
Відповідачем за зустрічним позовом до
відзиву на зустрічний позов копіями
відповідних звітів за навігаційний
період 2013 року, а також листом саме
Позивача за зустрічним позовом від
09.07.2013 р. № 47, з якого вбачається, що
Управитель майна надавав Позивачу за
зустрічним позовом фінансові звіти,
проте, як зазначив Установник
управління у вказаному листі, звіт
Відповідача за зустрічним позовом за
червень 2013 року не відповідає вимогам
фінансової звітності та до вказаного
листа було додано зразок фінансового
звіту.

Посилання Позивача за зустрічним
позовом на ненадання Управителем майна
бізнес-плану є безпідставним, оскільки
умовами Договору управління не
передбачено відповідного обов'язку
Управителя майна.

Щодо тверджень Позивача за зустрічним
позовом стосовно неотримання ним
прибутку, суд вважає за доцільне
зазначити, що згідно положень ГК
України, підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.
Таким чином відсутність прибутку є
одним з можливих наслідків
підприємницької діяльності.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що Позивачем за зустрічним позовом не
доведено за допомогою належних та
допустимих доказів факту невиконання
чи неналежного виконання Управителем
майна своїх обов'язків за Договором
управління.

Як пояснив у судовому засіданні
представник Позивача за первісним
позовом, він не визнає розірвання
Договору управління з підстав,
заявлених Відповідачем у листі № 34 від
16.05.2014 р.

У свою чергу, представник Відповідача
за первісним позовом не визнає
розірвання Договору управління з
підстав, зазначених Позивачем у
листі-вимозі від 29.04.2014 р.

Таким чином суд встановив, що сторони
спору не дійшли згоди щодо розірвання
Договору управління від 24.04.2013 р. б/№ і
існує спір щодо підстав його
розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 1029 ЦК України, за
договором управління майном одна
сторона (установник управління)
передає другій стороні (управителеві)
на певний строк майно в управління, а
друга сторона зобов'язується за плату
здійснювати від свого імені управління
цим майном в інтересах установника
управління або вказаної ним особи
(вигодонабувача).

Пунктом 10 ч. 1 ст. 1044 ЦК України
передбачено, що договір управління
майном припиняється у разі
дострокового припинення управління
майном, якщо це передбачено цим
договором, або за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Враховуючи встановлені вище факти,
зокрема належного виконання Позивачем
за первісним позовом умов Договору
управління, чинення Відповідачем за
первісним позовом з початку
навігаційного сезону 2014 року перешкод
Управителю майна щодо виконання
повноважень, передбачених Договором
управління, які полягають у не допуску
Управителя майна та його уповноважених
осіб до спірного майна, а також у
бездіяльності судновласника щодо
належного оформлення всіх
передбачених законодавством
дозвільних документів на експлуатацію
спірного майна, зважаючи на положення
п. 8.2. Договору управління, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
розірвання Договору управління від
24.04.2013 р. б/№, отже позовна вимога
Позивача за первісним позовом про
розірвання Договору управління майном
від 24.04.2013 р. б/№ підлягає задоволенню
повністю.

Розглянувши позовну вимогу Позивача за
первісним позовом про стягнення з
Відповідача суми позики у розмірі
1205673,48 грн., що еквівалентно 103521,00 дол.
США, судом встановлено наступне.

Як зазначено вище, у разі розірвання
Договору управління майном на підставі
п. 8.2. Договору управління, Установник
управління зобов'язаний виконати свої
зобов'язання за Договором позики в
повному об'ємі.

Пунктом 2.1. Договору позики передбачено
грошовий еквівалент суми позики 827127,00
грн. у доларах США, а саме 103521,00 доларів
США.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частиною 2 статті 533 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Як зазначає Позивач за первісним
позовом, Відповідачем сума позики
повернута не була ні повністю, ні в
частині. Відповідачем за первісним
позовом протягом розгляду справи
вказана позиція не спростована та не
надано доказів, передбачених п. 4.2.
Договору позики щодо сплати
Відповідачем за первісним позовом
будь-яких сум за Договором позики.

Посилання Відповідача за первісним
позовом на те, що строк виконання
зобов'язання (31.12.2014 р.) за Договором
позики ще не настав, у зв'язку з чим на
думку Відповідача позовна вимога про
стягнення суми позики є безпідставною,
суд вважає необґрунтованими, оскільки
Договір управління у п. 8.2. передбачає
спеціальну підставу для виконання
позичальником зобов'язання за
Договором позики, а саме - розірвання
Договору управління майном за пунктом
8.2.

Отже, враховуючи, що Договір управління
майном розірвано на підставі п. 8.2.
Договору управління, яким передбачено
повернення суми позики, а також те, що
Договір позики визначає грошовий
еквівалент суми позики у доларах США та
статтею 533 ЦК України передбачено
визначення суми зобов'язання за
офіційним курсом на день платежу, суд
дійшов висновку, що позовна вимога
Позивача за первісним позовом про
стягнення з Відповідача суми позики у
розмірі 1205673,48 грн., що станом на дату
звернення Позивача з позовом до суду
еквівалентно 103521,00 доларів США,
підлягає задоволенню повністю.

Розглянувши позовну вимогу Позивача за
первісним позовом про стягнення з
Відповідача 20000,00 грн. збитків, судом
встановлено наступне.

Вказана позовна вимога обґрунтована
тим, що Управителем майна за період з
листопада 2013 р. по березень 2014 р. були
понесені витрати на підготовку
теплоходу до навігаційного сезону,
зокрема, як зазначає Позивач за
первісним позовом, на суму приблизно
10000,00 грн. Крім того, внаслідок
неможливості використання теплоходу
за цільовим призначенням, Позивач
недоотримав прибуток від організації
заходів на теплоході на загальну суму
близько 10000,00 грн.

Разом з тим, Позивачем за первісним
позовом протягом розгляду справи не
доведено за допомогою належних та
допустимих доказів понесення
заявлених витрат та можливості
отримання відповідного прибутку, та
заявлені суми, як зазначає сам Позивач,
є приблизними.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
відсутні належні та допустимі докази
понесення Позивачем за первісним
позовом витрат у сумі 10000,00 грн., а також
можливості отримання 10000,00 грн.
прибутку, та вказані суми визначені
Позивачем як приблизні, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовної вимоги Позивача за первісним
позовом про стягнення з Відповідача
збитків у сумі 20000,00 грн.

Розглядаючи зустрічну позовну заяву
ТОВ «АНТОР-ЕКСПО» до ФОП ОСОБА_1 про
стягнення шкоди у сумі 725122,00 грн.,
завданої невиконанням Відповідачем за
зустрічним позовом Договору
управління майном від 24.04.2013 р. б/№,
судом встановлено наступне.

В позовній заяві Позивач за зустрічним
позовом посилаючись на ст. ст. 22, 1043 ЦК
України зазначає, що Відповідачем за
зустрічним позовом не виконуються
умови Договору управління майном, що
спричинило Установнику управління
збитки у заявленій сумі, а саме: 198182,00
грн. амортизація майна та 526940,00 грн.
упущена вигода.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України,
збитками є, зокрема, доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1043 ЦК України, управитель,
який не виявив при управлінні майном
належної турботливості про інтереси
установника управління або
вигодонабувача, зобов'язаний
відшкодувати установникові управління
завдані збитки, а вигодонабувачеві -
упущену вигоду.

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено,
що під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено,
що при визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) збитків; 3) причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками; 4) вини
правопорушника.

Пред'явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці доходи (вигода) не є
абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі належного виконання
боржником своїх обов'язків. При
визначенні реальності неодержаних
доходів мають враховуватися заходи,
вжиті кредитором для їх одержання. У
вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються ті збитки, які могли б
бути реально отримані при належному
виконанні зобов'язання.

Як встановлено судом вище, Відповідач
за зустрічним позовом належним чином
виконував Договір управління майном до
моменту незаконного перешкоджання
його діяльності, отже відсутній
елемент складу цивільного
правопорушення - протиправної
поведінки, а відсутність прибутку від
здійснення господарської діяльності,
як зазначалося вище, сама по собі не
свідчить про наявність збитків.

При розрахунку суми збитків Позивач за
зустрічним позовом посилається на Звіт
«про оцінку технічного стану теплоходу
«Кристал» та розмір упущеної вигоди
від його використання в навігацію у 2013
році», складений МНТЦ «Транссервіс-1».

Зазначена особа є суб'єктом оціночної
діяльності, що підтверджується
відповідним сертифікатом № 15687/13 від
09.12.2013 р. та свідоцтвом № 10203 від 08.08.2013 р.
оцінювача ОСОБА_7, який безпосередньо
виконував оцінку.

Разом з тим, вказані свідоцтва не
передбачають можливості здійснення
оцінки амортизаційних нарахувань та
упущеної вигоди, та визначення
вказаних категорій взагалі не
передбачено Законом України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», отже вказаний Звіт не може
бути прийнятий судом у якості
належного та допустимого доказу на
підтвердження заявлених вимог.

Таким чином, господарським судом не
встановлено наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, отже
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для покладення
відповідальності на Відповідача за
зустрічним позовом з відшкодування
збитків, у тому числі у вигляді
упущеної вигоди.

За таких обставин зустрічний позов у
даній справі не підлягає задоволенню.

Крім цього Позивач за зустрічним
позовом просить суд покласти на
Відповідача за зустрічним позовом
витрати на правову допомогу адвоката.

Беручи до уваги, що у задоволенні
зустрічного позову судом відмовлено, а
також враховуючи, що Позивачем за
зустрічним позовом суду не були надані
докази оплати послуг адвоката, вимога
Позивача за зустрічним позовом про
відшкодування витрат на оплату послуг
адвоката за рахунок Відповідача за
зустрічним позовом не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на сторони
пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити
частково.

2. Розірвати договір управління майном
від 24.04.2013 р., укладений між ТОВ
«АНТОР-ЕКСПО» та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за № 1847.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АНТОР-ЕКСПО» (03027, Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, с. Новосілки,
вул. Садова, 6; ) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (89600, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 1205673 (один мільйон двісті
п'ять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 48
коп., що згідно з офіційним курсом НБУ
становить 103521,00 доларів США основного
боргу та 23514 (двадцять три тисячі
п'ятсот чотирнадцять) грн. 42 коп.
судового збору.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

5. В іншій частині первісного позову
відмовити.

6. У задоволенні зустрічного
позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 26.08.2014 р.

Суддя
Наріжний С.Ю.