ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014 р.
Справа № 914/2266/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто люкс», с.
Завидово Мукачівського району
Закарпатської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Петрус», м. Дрогобич
Львівської області

про: стягнення 29 539,00 грн.
заборгованості

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Кошовий О.С.

Представники сторін:

від позивача: Доброріз О.М. (довіреність
від 05.08.2014 р.)

від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді не
подавалось. У судовому засіданні 14.08.2014
року оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору: Господарським судом
Львівської області розглядається
справа за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
люкс» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Петрус» про
стягнення 29 539,00 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 18.08.2014 року позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 02.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються
невиконанням відповідачем умов
Договору № 1 на надання транспортних
послуг при перевезеннях вантажів у
міжнародному автомобільному
сполученні від 12.05.2013 року, внаслідок
чого у нього виникла заборгованість
перед позивачем у розмірі 29 539,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, подав через
канцелярію суду довідку (вх.№35014/14 від
14.08.2014 р.) про відсутність спору між тими
ж сторонами, про той же предмет і з тих
же підстав в провадженні
господарського суду або іншого органу
та відсутність рішення цих органів з
такого спору, позовні вимоги підтримав,
просив позов задоволити повністю з
підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, вимог ухвали суду від 27.06.2014
року не виконав, проти задоволення
позову у встановленому законом порядку
не заперечив, доказів погашення
заборгованості не подав, причин неявки
не повідомив, хоча про час та місце
проведення судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення № 443.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними у справі матеріалами, яких
достатньо для встановлення обставин і
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, повно та об'єктивно
дослідивши докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

12.05.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авто люкс»
(Виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Петрус» (Замовник)
укладено Договір № 1 на надання
транспортних послуг при перевезеннях
вантажів у міжнародному
автомобільному сполученні (Договір),
відповідно до п.1. предметом якого є
порядок взаємин, що виникають між
Замовником і Виконавцем при
плануванні, здійсненні й оплаті
транспортних послуг під час
перевезення вантажів у міжнародному
сполученні.

На виконання умов Договору між
сторонами було укладено заявки на
перевезення вантажу № 1 від 10.12.2013 р., № 1
від 13.12.2013 р.

Згідно даних заявок та договору ТОВ
«Авто люкс» надало транспортні послуги
по перевезенню вантажу автомобільним
транспортом за маршрутами м. Будапешт
(Угорщина) - м. Дрогобич (Україна)
автомобілями Вольво АО 6855 АО, н/п АО 6616
ХХ, Вольво АО 2872 АІ, н/п АО 4752
ХХ, Вольво АО 4076 ВЕ, н/п АО 0693 ХТ.
Перевезення були виконані належним
чином, що підтверджується даними CMR
(транспортних накладних) №2013/12725, №
2013/12727, №2013/12946 та актами виконаних
робіт від 13.12.2013 р., 16.12.2013 р., 20.12.2013 р.

Відповідно до вказаних заявок оплата
послуг мала бути здійснена ТОВ
«Петрус» протягом 7 днів з моменту
отримання оригіналів документів, які
підтверджують факт перевезення
вантажу. Сума фрахту по заявках на
перевезення складає відповідно
14837,00 грн., 14837,00 грн., 14865,00 грн., що в
загальній сумі складає 44539,00 грн. (сорок
чотири тисячі п'ятсот тридцять дев'ять
грн.).

За надані послуги позивач виставив
відповідачу рахунки за транспортні
послуги по перевезенню вантажів № 07
від 13.12.2013 р. на суму 14837,00 грн., № 08 від
16.12.2013 р. на суму 14837,00 грн., № 09 від 20.12.2013
р. на суму 14865,00 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві,
відповідач лише частково оплатив
вартість наданих позивачем послуг на
суму 15000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч
гривень). Відтак, сума основного боргу
становить 29539,00 грн.

Відповідач доказів погашення
заборгованості не подав, про наявність
таких доказів не повідомив.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського Кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання виникають, зокрема,
безпосередньо з господарського
договору, інших угод, передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 307 ГК України
передбачено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Договір перевезення вантажу
укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства (ч. 2
ст. 307 ГК України).

Між сторонами виникли договірні
зобов'язання на підставі Договору № 1
на надання транспортних послуг при
перевезеннях вантажів у міжнародному
автомобільному сполученні від 12.05.2013
року.

Матеріалами справи підтверджено
належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за Договором.

У свою чергу відповідач своїх
зобов'язань за Договором щодо повної
оплати вартості наданих позивачем
послуг не виконав.

Відповідно до п.5.3. Договору строк
оплати послуг Виконавцеві протягом 7
днів після розвантаження, якщо інше не
зазначено в заявці.

Як вбачається із заявок на здійснення
вантажного перевезення оплата послуг
здійснюється протягом семи днів після
розвантаження (по курсу НБУ на день
завантаження).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням зазначеного, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення з відповідача
29539,00 грн. заборгованості.

В прохальній частині позовної заяви
позивач просить з метою забезпечення
позовних вимог накласти арешт на
грошові кошти відповідача, які
знаходяться на рахунку р/р
061 в ЦФ ПАТ «Кредобанк» та інших
рахунках відповідача. Вказана заява
обґрунтовується тим, що на численні
прохання позивача сплатити борг в
добровільному порядку відповідач
відмовився. На думку позивача, для
попередження умисного створення
відсутності грошових коштів у
відповідача необхідно накласти арешт
на рахунки відповідача.

Відповідно до положень пункту 3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Відтак, позивачем не наведено
наявність фактичних обставин для
застосування забезпечення позову та
подано жодних доказів для
підтвердження вказаних обставин.
Припущення позивача не можуть
слугувати підставою для вжиття заходів
до забезпечення позову.

З огляду на викладене, заява позивача
про вжиття заходів до забезпечення
позову не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
у відповідності до ст. 49 ГПК України
судовий збір слід покласти на нього у
повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 610, 625
Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175,
193, 307 Господарського кодексу України та
ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні заяви про вжиття
заходів до забезпечення позову
відмовити.

2. Позов задоволити повністю.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Петрус»
(82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул.
Гайдамацька, будинок 7, корпус 1;
ідентифікаційний код юридичної особи
20774287) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто люкс» (89667,
Закарпатська область, Мукачівський
район, село Завидово, вул. Кірова,
будинок 35; ідентифікаційний код
юридичної особи 30764988) 29539,00 грн.
заборгованості за Договором № 1 на
надання транспортних послуг при
перевезеннях вантажів у міжнародному
автомобільному сполученні від 12.05.2013
року та 1827,00 грн. судового збору.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 19.08.2014 р.

Суддя
Кидисюк Р.А