ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 р.
Справа №917/424/14

за позовом Приватної агрофірми
"Україна", с.Радивонівка,
Великобагачанський район, Полтавська
область, 38333

до Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат",
вул.Харчовиків, 6, м.Полтава, Полтавська
область, 36000

про стягнення 16 252,88 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Гришко В.В. довіреність
№29 від 31.01.2014р.

від відповідача: не з"явився.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення, додано
до справи та повідомлено про строк
виготовлення повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна
заява в якій позивач просить суд
стягнути з відповідача 16 252,88 грн., з
яких 14 000,00 грн. - заборгованість за
поставлений товар та 2 252,88 грн. - штраф.

На виконання вимог ухвали суду від
20.05.2014р. позивачем надано суду для
долучення до матеріалів справи
прийомну квитанцію №007200 від 15.07.2011р.,
товарно-транспортну накладну №02АБЕ
від 15.07.2011р. та помісячний розрахунок
штрафних санкцій (пені).

Відповідно до наданого розрахунку сума
пені складає 2 252,88 грн.

Також на виконання ухвали суду
позивачем було надано оригінали
документів долучених до матеріалів
справи , які були оглянуті у судовому
засіданні.

Представником позивача в судовому
засіданні заявлено клопотання про
відмову в частині стягнення пені. В
зв"язку з чим в порядку п. 4 ст. 80 ГПК
України просить суд припинити
провадження у справі в частині
стягнення 2 252,88 грн. пені, в частині
стягнення 14 000,00 грн. задовольнити
позовні вимоги.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив, хоча
був повідомлений належним чином про
дату, час та місце проведення судового
засідання, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.15, 22, 49), вимог ухвал
суду не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 29.04.2014 р. за клопотанням
позивача суд продовжував строк
вирішення спору на 15 днів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97р.
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, а також
враховуючи закінчення терміну
розгляду справи, встановленого ст. 69
ГПК України, та достатність
документальних доказів в матеріалах
справи для її розгляду по суті, суд
розглядає справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до статті 75 ГПК
України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

15 липня 2011р. Приватною агрофірмою
"Україна" (позивач по справі) відповідно
до усного договору було поставлено
Колективному підприємству
"Полтавський м"ясокомбінат" (відповідач
по справі) 12 голів свиней вагою 1176 кг. за
мінусом скидки на ЖКТ у вигляді 3%
(залікова вага 1141) на загальну суму 18
256,00 грн.

Даний факт підтверджується накладною
№1507 від 15.07.2011р., прийомною накладною
№00720 від 15.07.2011р. та
товарно-транспортною накладною №02АБЕ
від 15.07.2011р.

Як зазначає позивач, КП "Полтавський
м"ясокомбінат" за отриманий товар
розрахувався частково в сумі 4256,00 грн.
(банківські виписки в мат. справи, а.с.
12-13).

Заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлений товар складає
14 000,00 грн., що змусило
останнього звернутись з даним позовом
до суду.

Заперечень щодо факту отримання
товару від відповідача до суду не
надійшло. Натомість позивачем надано
до матеріалів справи двостороннє
підписаний та скріплений печатками Акт
звірки на суму 14 000,00 грн. Вказаний акт
підписаний представником КП
"Полтавський м"ясокомбінат" без жодних
зауважень.

Приймаючи до уваги, що матеріалами
справи підтверджуються обставини щодо
поставки позивачем товару та
відповідно його прийняття
відповідачем, виходячи із приписів
ст.202 ЦК України, суд приходить до
висновку, що сторонами вчинено дії,
спрямовані на набуття цивільних прав
та обов'язків.

Згідно статті 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до статті 205 ЦК України
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Статтею 181 ГК України передбачено, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

З огляду на фактичні правовідносини,
які склалися між Сторонами суд
встановив, що Сторонами по справі був
вчинений правочин, який за своєю суттю
є договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 207 ЦК України
визначено, що правочин вважається
вчиненим у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

За статтею 180 Господарського кодексу
України господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Зміст вказаного правочину (предмет,
ціна) зафіксований вищезазначеною
видатковою накладною № 1507 від 15.07.2011р.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно з нормою, викладеною у статті 692
ЦК України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Таким чином, відповідно до частини
першої статті 692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, і положення
частини другої товару статті 530
названого Кодексу, в якій йдеться мова
про строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
не застосовується (аналогічна правова
позиція викладена в постанові Вищого
господарського суду України від
28.02.2012р. у справі №5002-8/481-2011).

При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", і яка відповідає вимогам,
зокрема, статті 9 названого Закону і
Положенню про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України (такого ж
висновку дійшов Вищий господарський
суд України при винесенні постанови
від 21.04.2011 р. у справі № 9/252-10).

Таким чином, враховуючи те, що
видатковою накладною на суму 18 256,00 грн.
строк оплати отриманого товару не
передбачений, у відповідача виник
обов'язок сплати отриманого товару в
день його отримання, тобто, в день
підписання видаткової накладної -
15.07.2011р.

Відповідач за отриманий товар
розрахувався частково, а сума
неоплаченого товару на момент розгляду
справи становить - 14 000,00 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Відповідач жодних обгрунтованих
заперечень проти позову не надав.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань, а саме не сплатив вартість
поставленого товару у повному обсязі,
тому позовні вимоги в частині
стягнення 14 000,00 грн. основного боргу
підлягають задоволенню повністю. В
частині стягнення 2252,88 грн. пені
провадження у справі припиняється в
зв'язку з відмовою позивача від
позовних вимог в цій частині.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 75, 78, п. 4 ст. 80, 82-85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Прийняти відмову від позову в
частині стягнення 2252,88 грн. пені.

3.Стягнути з Колективного
підприємства "Полтавський
м'ясокомбінат" (вул.Харчовиків, 6,
м.Полтава, Полтавська область, 36000;
ідентифікаційний код 00424214) на користь
Приватної агрофірми "Україна"
(с.Радивонівка, Великобагачанський
район, Полтавська область, 38333;
ідентифікаційний 03772192; р/р 1 АТ
Райффайзен Банк "Аваль", м. Київ; МФО 380805)
14 000,00 грн. основного боргу.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

4. Стягнути з Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат"
(вул.Харчовиків, 6, м.Полтава,
Полтавська область, 36000;
ідентифікаційний код 00424214) на користь
Приватної агрофірми "Україна"
(с.Радивонівка, Великобагачанський
район, Полтавська область, 38333;
ідентифікаційний 03772192; р/р 1 АТ
Райффайзен Банк "Аваль", м. Київ; МФО 380805)
1573,75 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

5. В частині стягнення 2252,88 грн. - пені
провадження у справі припинити в
зв'язку з відмовою позивача від позову.

В зв"язку з перебуванням судді
Погрібної С.В. на лікарняному повний
текст рішення складено та підписано
11.06.2014р.

Суддя
Погрібна С.В.