м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
до 1) Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд"
про про визнання
недійсним підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13
статті 4.3. розділу 4
Суддя Гулевець О.В.
Представники сторін:
Від позивача: Мишакова Ю.А.
Від відповідача 1: Оніщук В.М. (дов.)
Від відповідача 2: Слободянюк О.О.
У судовому засіданні 05.08.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз"
звернувся до Господарського суду міста
Києва з вимогою до відповідача 1 -
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк", відповідача 2 - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
про визнання недійсним підпункту 4.3.13.1.
пункту 4.3.13 статті 4.3. розділу 4
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на
29.07.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" надійшли
письмові пояснення по справі та
документи по справі.
29.07.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача 2 - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" надійшов
відзив на позовну заяву та документи по
справі.
29.07.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача 1 - Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" надійшов відзив
В судовому засіданні 29.07.2014р. оголошено
перерву на 05.08.2014р.
04.08.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" надійшли
письмові пояснення по справі та
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів.
04.08.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача 2 - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" надійшло
клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу.
Відповідно до ч. 7 ст. 811 ГПК України, на
вимогу хоча б одного учасника судового
процесу у суді першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи по суті
або за ініціативою суду здійснюється
фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального
Враховуючи те, що від Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бриклейерз" надійшло клопотання про
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
буде здійснюватись фіксування
судового процесу.
Представник позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бриклейерз" в судовому засіданні
05.08.2014р. надав суду пояснення по суті
позову, позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача 1 - Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" в
судовому засіданні 05.08.2014р. позовні
вимоги заперечив та просив суд
відмовити в задоволенні позовних
Представник відповідача 2 - Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Фоззі-Фуд" в судовому засіданні 05.08.2014р.
позовні вимоги визнав.
Враховуючи те, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, в судовому засіданні
17.12.2013р. було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
відповідно до ст. 85 ГПК України.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позову, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, вислухавши
представників сторін, суд
31.05.2007р. між відповідачем 1 - Відкритим
акціонерним товариством "ВТБ Банк"
(найменування змінено на Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк") та
Закритим акціонерним товариством
"Фоззі", як позичальником, було укладено
Кредитний договір №24ВД, предметом
якого є надання банком позичальникові
грошових коштів (кредит) у вигляді не
відновлювальної відкличної лінії з
правом конвертації в національну
валюту на умовах визначених даним
30.11.2009р. між відповідачем 1 - Публічним
акціонерним товариством "ВТБ Банк" та
Приватним акціонерним товариством
"Фоззі", як позичальником, було укладено
Договір №9 про внесення змін до
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.
29.03.2012р. між відповідачем 1 - Публічним
акціонерним товариством "ВТБ Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фоззі", що є
правонаступником Приватного
акціонерного товариства "Фоззі", як
позичальником, було укладено Договір
№10 про внесення змін до Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р.
20.07.2012р. між відповідачем 1 - Публічним
акціонерним товариством "ВТБ Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд", що є
правонаступником Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі
Кредит", що є правонаступником
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі", як
позичальником, було укладено Договір
№11 про внесення змін до Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р.
14.11.2013р. між відповідачем 1 - Публічним
акціонерним товариством "ВТБ Банк" та
відповідачем 2 - Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд",
як позичальником, було укладено
Договір №15 про внесення змін до
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.
Відповідно до п. 4.3.13 статті 4.3. розділу 4
Договору №9 від 30.11.2009р. про внесення
змін до Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р., протягом строку дії цього
договору без попереднього письмового
погодження з банком позичальник
зобов'язаний та зобов'язується
забезпечити виконання АТ "Сільпо
Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ
"Бриклейерз", ТОВ "Лін Беккер":
4.3.13.1. не надавати кредити та/або
гарантії третім особам та/або не
виступати поручителем/майновим
поручителем/гарантом за зобов'язанням
третіх осіб в сумі, що перевищує
еквівалент 1 000 000,00 доларів США (Один
мільйон доларів США 00 центів) на одну
юридичну особу протягом календарного
4.3.13.1.1. надання кредитів, гарантій на
користь позичальника, зокрема, АТ
"Сільпо Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ
"Бриклейерз", ТОВ "Лін Беккер"та інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній "FOZZY GROUP";
4.3.13.1.2. надання майнових порук по
зобов'язанням позичальника та/або по
зобов'язанням, АТ "Сільпо Рітейл", ТОВ
"Фоззі-Фуд", ТОВ "Бриклейерз", ТОВ "Лін
Беккер" та/або по зобов'язанням інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній "FOZZY GROUP", якщо майно, що буде
предметом майнової поруки, було
придбане або придбавається частково
або повністю за рахунок кредиту, що
отриманий після укладання Договору № 9
про внесення змін до цього Договору;
4.3.13.1.3. надання порук/гарантій по
зобов'язанням позичальника, АТ "Сільпо
Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ
"Бриклейерз", ТОВ "Лін Беккер" та інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній "FOZZY GROUP", у випадку якщо
поручитель/гарант надає
поруку/гарантію по зобов'язанням
юридичної особи, за зобов'язаннями якої
поручитель/гарант надав
поруку/гарантію перед Банком.
Моніторинг виконання зобов'язання
здійснюється Банком щоквартально на
підставі Фінансової звітності
позичальника, АТ "Сільпо Рітейл", ТОВ
"Фоззі-Фуд", ТОВ "Бриклейерз", ТОВ "Лін
Беккер", згідно Таблиці 1 на підставі
аналізу значень рядків
- 050, 210 Форми №1 та розшифровки
позабалансових зобов'язань;
- 070, 210 Форми №1-м та розшифровки
позабалансових зобов'язань."
Відповідно до п. 7.5 Договору про
внесення змін № 9 від 30.11.2009р. про
внесення змін до Кредитного договору
№24ВД від 31.05.2007р., при невиконанні або
неналежному виконанні будь-якої з умов,
визначених в п. 4.3.13. цього договору,
банк має право застосувати до
позичальника договірну санкцію, а
позичальник зобов'язаний сплатити її
банку у розмірі 5 000,00 дол. США, яка
сплачується в гривневому еквіваленті
за курсом НБУ на дату моніторингу
згідно Таблиці 1 за кожен випадок
невиконання або неналежного виконання
будь-якої з умов, вказаних в п. 4.3.13.
Позивач не є стороною вищезазначеного
Кредитного договору та Договорів про
внесення змін до нього, проте вважає, що
підпункт 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору, що
викладений у редакції Договору №9 про
внесення змін від 30.11.2009р., порушує його
права, а тому, у відповідності ч. 1 ст. 203,
ч. 2 та 3 ст. 215 ЦК України та ч. 2 ст. 207 ГК
України, підлягає визнанню недійсним,
посилаючись на наступне.
З метою забезпечення зобов'язань ТОВ
"Фоззі-Фуд" за Кредитним договором №24ВД
від 31.05.2007р., між позивачем - Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Бриклейерз" як поручителем та
відповідачем 1 - Публічним акціонерним
товариством "ВТБ Банк" було укладено
Договір поруки № 24 ВД/П-03 від 13.09.2010
Також, зобов'язання ТОВ "Фоззі-Фуд" за
Кредитним договором №24ВД від 31.05.2007р.
та зобов'язання ТОВ "Бриклейерз" за
Кредитним договором №23ВД від 31.05.2007р.
забезпечуються Іпотечним договором №
23ВД/24 ВД/z від 31.05.2007р. в редакції,
укладеного між відповідачем 1 -
Відкритим акціонерним товариством "ВТБ
Банк" (найменування змінено на Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк"),
позивачем - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" та
Акціонерним товариством відкритого
типу "Стиль Модерн", Договору №1 від
02.10.2007р. про внесення змін до Іпотечного
договору. В подальшому, між позивачем -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" як
поручителем та відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" було укладено Договір №6 від
14.11.2013р. про внесення змін до Іпотечного
Таким чином, позивач вказує, що у
випадку вчинення позивачем дій, які
передбачені підпунктом 4.3.13.1 без згоди
відповідача 1 - Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк", останній
наділяється правом вимагати сплати
штрафних санкцій за невиконання
підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р. як з відповідача 2 - ТОВ
"Фоззі-Фуд", так і з позивача - ТОВ
"Бриклейерз", що в свою чергу створює
для позивача обов'язок погоджувати
укладення договорів з відповідачем 1.
На думку позивача, оспорюваний пункт
Кредитного договору порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача,
оскільки даний пункт обмежує
правосубєктивність позивача та
обмежує право позивача займатись
самостійно здійснювати господарську
діяльність, одержувати кредити та
реалізовувати інші не заборонені права
Під час розгляд справи, позивач надав
суду лист відповідача 1 - Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" вих.
№5226/1-2 від 10.07.2013р., відповідно до якого,
як стверджує позивач, відповідачем 1
реалізовано право вимоги до позивача
на підставі підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13
статті 4.3 розділу 4 Кредитного договору
№24ВД від 31.05.2007р.
Відповідач 1 - ПАТ "ВТБ Банк" позовні
вимоги заперечив, посилаючи на те, що
оскаржуваний підпункт 4.3.13.1. пункту 4.3.13.
статті 4 Договору про внесення змін №11
від 20.07.2012 року до Кредитного договору
№24ВД від 31.05.2007р. не порушує права
позивача, оскільки не покладає на нього
зобов'язань щодо відповідача 2 та
позивачем не доведено невідповідність
оскаржуваного пункту положенням
чинного законодавства, у зв'язку з чим,
підстави для визнання вказаного
підпункту недійсним відсутні.
Відповідач 2 - ТОВ "Фоззі-Фуд" надав суду
відзив на позов, згідно з яким
відповідач 2 погоджується з заявленими
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню.
При цьому господарський суд виходить з
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.
Стаття 203 Цивільного кодексу України
встановлює загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, а саме: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно зі статтею 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
Відповідно до абз. 4 п. 2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29 травня 2013 року № 11 "Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними",
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків.
Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.
Тобто, порушення або оспорювання прав
та інтересів особи, яка звертається до
суду за їх захистом, є обов'язковими;
позивач, відповідно до ст. 33 ГПК України
повиннен довести/підтвердити в
установленому законом порядку
наявність факту порушення або
оспорювання їх прав та інтересів.
Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного
кодексу України, вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена, як однією із сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси, якої
порушено вчиненням правочину.
Вказана позиція викладена в постанові
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009р. "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".
Отже, виходячи із наведених приписів,
позивач, звертаючись до суду із даним
позовом та вимагаючи визнати недійсним
підпункт 4.3.13.1. пункту 4.3.13. статті 4
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.,
не будучи його стороною, зобов'язаний
довести, яким чином оспорюваний ним
пункт порушує (зачіпає) його права та
законні інтереси, а суд, в свою чергу,
перевірити доводи та докази, якими
позивачі обґрунтовують свої вимоги, і в
залежності від встановленого вирішити
питання про наявність чи відсутність
підстав для правового захисту
Суд проаналізувавши підпункт 4.3.13.1.
пункту 4.3.13. статті 4 Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р., зазначає, що
всупереч твердженням позивача даний
пункт покладає встановлені ним
зобов'язання не на позивача, який за
наведеними в ньому термінами входить
до Групи компаній "FOZZY GROUP", а встановлює
певні умови та зобов'язання для
"позичальника", яким є відповідач 2 -
Товариство з обмеженою
відповідальністю ТОВ "Фоззі-Фуд".
Згідно положень оскаржуваного пункту
4.3.13 статті 4.3 розділу 4 Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р., саме
"позичальник" (відповідач 2 - Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Фоззі-Фуд") зобов'язаний та
зобов'язується забезпечити виконання
Групи компаній "FOZZY GROUP" певних умов, в
тому числі підпункту 4.3.13.1 Кредитного
Тому, у випадку неможливості
забезпечення відповідачем 2 - ТОВ
"Фоззі-Фуд" виконання вказаного
підпункту компаніями, що входять до
складу Групи компаній "FOZZY GROUP" даний
обов'язок покладається на Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд",
оскільки він є стороною Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р. та входить до
складу цієї Групи компаній.
Щодо посилання позивача на лист
відповідача 1 - ПАТ "ВТБ Банк", то суд
зазначає, що даний лист не підтверджує
вчинення відповідачем 1 протидії
господарській діяльності позивача та
порушення їх прав, оскільки в даному
листі відповідач 1 - ПАТ "ВТБ Банк" не
вимагає від позивача виконувати
оскаржуваний підпункт 4.3.13.1 пункту 4.3.13
статті 4.3 розділу 4 Кредитного договору
№24ВД від 31.05.2007р., у зв'язку з тим, що як
встановлено судом вище, вищевказаний
пункт стосується лише зобов'язань, які
склалися між відповідачем 1 - Публічним
акціонерним товариством "ВТБ Банк" та
відповідачем 2 - Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд".
Натомість, зі змісту даного листа
вбачається, що відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" реалізовується право вимоги до
позивача, що виникло на підставі ст. 554
ЦК України, ст. 35 ЗУ "Про іпотеку",
Договору поруки № 24 ВД/П-03 від 13.09.2010
року та Іпотечного договору № 23ВД/24 ВД/z
від 31.05.2007р., якими забезпечувалось
виконання зобов'язань за Кредитним
договором №24ВД від 31.05.2007р. Водночас,
правовідносини, які виникли між
сторонами вказаних Договору поруки №
24 ВД/П-03 від 13.09.2010 року та Іпотечного
договору № 23ВД/24 ВД/z від 31.05.2007р. не
стосуються спору, що існує у даній
справі.
Разом з тим, матеріали справи не місять
звернень відповідача 1 - ПАТ "ВТБ Банк"
до позивача з вимогами щодо виконання
ним підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р. Доказів протилежного суду не
Крім того, суд зазначає, що пункт 7.5
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.,
також не підтверджує порушення прав
позивача оскаржуваними положеннями
пункту, оскільки передбачає накладення
договірної санкції саме на відповідача
2 - ТОВ "Фоззі-Фуд".
Матеріали справи не містять доказів
порушення прав позивача з боку
відповідачів, та зокрема, укладеним між
ними підпунктом 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті
4.3 розділу 4 Кредитного договору, та
позивачем не доведено на підставі яких
норм законодавства саме ТОВ
"Бриклейерз", а не відповідач 2- ТОВ
"Фоззі-Фуд", зобов'язаний виконувати
Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Матеріали справи не містять та
позивачем не надано суду доказів, які б
підтверджували порушення прав
позивача підпунктом 4.3.13.1 пункту 4.3.13
статті 4.3 розділу 4 Кредитного договору
№24ВД від 31.05.2007р.
Позивачем не надано суду належних
доказів, в підтвердження того, що
оскаржуваний ним пункт 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р., суперечить закону та порушує
його права та охоронювані законом
Таким чином, оскільки, позивачем не
доведено суду наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання правочину недійсним (повністю
або в частині), то суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, те, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" не
доведено правомірності своє позиції та
враховуючи безпідставність заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог з підстав зазначених в
Судовий збір за розгляд справи
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладається на позивачів.
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -
В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бриклейерз" до Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" про
визнання недійсним підпункту 4.3.13.1.
пункту 4.3.13 статті 4.3. розділу 4
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 11.08.2014р.

Суддя
О.В.Гулевець