ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 серпня 2014 р.
Справа № 902/1191/14

за позовом:фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 - 09310, АДРЕСА_1; ідентиф. код
НОМЕР_1

до: арбітражного керуючого
(ліквідатора) Жураковської Людмили
Валеріївни - АДРЕСА_2

про зобов"язання арбітражного
керуючого Журавської Л.В. здійснити
беззастережний доступ ФОП ОСОБА_1 в
приміщення для обслуговування
обладнання електростанції; та про
зобов"язання арбітражного керуючого
Журавської Л.В., відповідно до поданої
пропозиції від 12.04.2014 року про
укладення мирової угоди на отримання
ФОП ОСОБА_1 права користування та
розпорядження на правах власності
приміщенням електростанції взамін
погашення кредиторської
заборгованості на користь ФОП ОСОБА_1

Суддя Лабунська Т.І.

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В :

11.08.2014 року до господарського суду
Вінницької області звернувся ФОП
ОСОБА_1 з позовом до арбітражного
керуючого (ліквідатора) Журавської Л.В.
про зобов"язання арбітражного
керуючого Журавської Л.В. здійснити
беззастережний доступ ФОП ОСОБА_1 в
приміщення для обслуговування
обладнання електростанції; та про
зобов"язання арбітражного керуючого
Журавської Л.В., відповідно до поданої
пропозиції від 12.04.2014 року про
укладення мирової угоди на отримання
ФОП ОСОБА_1 права користування та
розпорядження на правах власності
приміщенням електростанції взамін
погашення кредиторської
заборгованості на користь ФОП ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 14.08.2014 року по справі №
902/1191/14 за вказаним позовом порушено
провадження та призначено справу до
розгляду в судовому засіданні на 27.08.2014
року.

Судом встановлено, що в пункті 1
резолютивної частини позовної заяви
позивач просить застосувати заходи до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, яке належить
останньому на праві приватної
власності, та знаходиться в приміщенні
ГЕС ТОВ "Турбівська цукрова Компанія",
для недопущення його відчуження.

Суд розглянув вищевказану вимогу,
дослідив письмові докази наявні в
матеріалах справи, проаналізував норми
діючого законодавства України та
дійшов висновку про відмову у вжитті
заходів до забезпечення позову з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

У статті 67 Господарського
процесуального кодексу України
наведено перелік заходів до
забезпечення позову, який є вичерпним.

В постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" зазначається, що особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 ГПК України, обов'язковим є подання
доказів наявності фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Отже, враховуючи вищенаведене вимога
про вжиття заходів до забезпечення
позову має обгрунтовуватись
відповідними письмовими доказами.

Позивач просить накласти арешт на
майно, при цьому незазначаючи на яке
саме майно необхідно накласти арешт.
Позивачем вказано лише місце
знаходження майна: ГЕС ТОВ"Турбівська
цукрова Компанія".

Також,ФОП ОСОБА_1 у своїй заяві
стверджує, що майно на яке необхідно
накласти арешт належить йому на праві
приватної власності. Однак, будь-яких
доказів, які б підтверджували дане
твердження позивачем не надано.

А тому, суд позбавлений можливості
встановити чи дійсно майно про яке
йдеться у заяві належить позивачу, а не
ТОВ "Турбівська цукрова Компанія", на
території якого воно знаходиться.

Слід зазначити, що у разі якщо майно,
про яке йдеться у заяві, належить ТОВ
"Турбівська цукрова Компанія", в такому
випадку, вжиття такого заходу до
забезпечення позову як накладення
арешту на майно буде неможливим.
Оскільки, на даний час господарським
судом Вінницької області здійснюється
провадження у справі № 902/1593/13 про
банкрутство ТОВ "Турбівська цукрова
Компанія". Постановою господарського
суду Вінницької області від 24.12.2013 року
ТОВ "Турбівська цукрова компанія"
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру строком на 12
місяців.

Статтею 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено наслідки визнання
боржника банкрутом. Зокрема, у даній
статті зазначено, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається.

Отже, враховуючи відсутність чіткого
переліку майна на яке необхідно
накласти арешт, відсутність доказів, що
дане майно належить на праві приватної
власності позивачу, а не
підприємству-банкруту ТОВ "Турбівська
цукрова компанія", суд приходить до
висновку про відмову у вжитті заходів
до забезпечення позову.

Слід звернути увагу на те, що
відповідно до п. 4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" клопотання про
забезпечення позову, яке раніше було
відхилено повністю або частково, може
бути подано вдруге, якщо змінились
певні обставини. Тобто на заяви про
забезпечення позову, в задоволенні
яких було відмовлено, не поширюється
заборона повторно звертатись до
господарського суду.

Отже, позивач не позбавлений права
повторно звернутися до суду із заявою
про вжиття заходів до забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
майно, з наданням переліку майна та
доказів, що підтверджують його право
власності на відповідне майно.

Керуючись ст.ст. 4, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 66, 67,
86, 115 Господарського процесуального
кодексу України, ст. 38 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у вжитті заходів до
забезпечення позову.

Ухвалу направити згідно преліку.

Суддя
Лабунська Т.І.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ФОП ОСОБА_1 - 09310, АДРЕСА_1;

3 - відповідачу арбітражному керуючому
Журавській Л.В. - АДРЕСА_2