ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.14р. Справа № 904/4551/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства
"Фрунзенське ЖКП", смт. Широке,
Широківський район, Дніпропетровська
область

про стягнення заборгованості за
договором купівлі-продажу природного
газу в сумі 42299 грн. 06 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Симонов О.С. дов. №14-62
від 09.04.2014 року;

від відповідача: Коваленко С.В., дов. №
3 від 27.11.2013 року;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі-Позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Комунального підприємства
"Фрунзенське ЖКП" (далі-Відповідач) про
стягнення заборгованості за договором
купівлі-продажу природного газу в сумі
18 808 грн. 90 коп. - основного боргу, 10 010
грн. 16 коп. - пені, 8 204 грн. 75 коп. - 7%
штрафу, 3 799 грн. 67 коп. - 3% річних, 1 475 грн.
58 коп. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Відповідачем
умов Договору №202110-БО-3 купівлі-продажу
природного газу від 28.08.2012 року. (а.с.
16-20).

22.07.2014 року Відповідач направив на
адресу суду відзив на позов, в якому
вказує на те, що заборгованість за
вказаним вище договором Позивачу
погашена, Позивач не розібрався з
сумами які надійшли на його адресу,
просить суд не застосовувати до нього
фінансові санкції які складаються з
суми 3% річних, пені, інфляційних витрат
та штрафу в розмірі 7 %.

21.08.2014 року Позивач направив на адресу
суду заяву про зменшення розміру
позовних вимог відповідно до якої
просить суд стягнути з Відповідача 10 010
грн. 16 коп. - пені, 8 204 грн. 75 коп. - 7%
штрафу, 5 578 грн. 73 коп. - 3% річних, 14 539 грн.
23 коп. - інфляційних втрат.

В судовому засіданні представник
Позивача підтвердив відсутність
основної заборгованості Відповідача,
позовні вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог
підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні вказав
на відсутність основної
заборгованості пере Позивачем та
просив суд не застосовувати до нього
фінансові санкції які складаються з
суми 3% річних, пені, інфляційних витрат
та штрафу в розмірі 7 %.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

встановив:

28.08.2012 року між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
(далі-Продавець) та Комунальним
підприємством "Фрунзенське ЖКП"
(далі-Покупець) був укладений Договір
№202110-БО-3 купівлі-продажу природного
газу (далі-Договір), відповідно до
пункту 1.1 якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ на умовах
Договору.

Згідно пункту 2.1 Договору. Продавець
передає Покупцеві з 01.08.2012 року по 31.12.2012
року газ обсягом до 157,6 тис. куб. м.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, ціна
за 1 000.00 куб. м. Газу становить 3 509,00 грн.
без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%;

- податок на додану вартість - 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 305,60
грн., крім того ПДВ - 20% - 61,12 грн., всього з
ПДВ - 366,72 грн.

До сплати за 1000,00 куб. м. природного газу
- 3 884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн.,
всього з ПДВ - 4 661,74 грн.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 9.3 Договору, строк,
у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за Договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

Згідно з пунктом 11.1 Договору, він
набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.08.2012 року і діє в частині
поставки газу до 31.12.2012 року, а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору Позивачем
Відповідачу у період жовтень - грудень
2012 року поставлено газ в обсязі 120,807
тис. куб. м. на загальну суму 563 170 грн. 36
коп., що підтверджується наявними в
матеріалах справи Актами
приймання-передачі природного газу.
(а.с.21-23).

Відповідач за отриманий газ
розрахувався частково, сплативши за
період з 31.10.2012 року по 31.12.2013 року суму в
розмірі 544 361 грн. 46 коп., внаслідок чого
загальна сума заборгованості
Відповідача перед Позивачем становила
18 808 грн. 90 коп.

З підстав погашення Відповідачем
залишку суми основного боргу,
збільшивши при цьому періоди
нарахування, 21.08.2014 року Позивач
направив на адресу суду заяву про
зменшення розміру позовних вимог
відповідно до якої просить суд
стягнути з Відповідача 10 010 грн. 16 коп. -
пені, 8 204 грн. 75 коп. - 7% штрафу, 5 578 грн. 73
коп. - 3% річних, 14 539 грн. 23 коп. -
інфляційних втрат.

Розглядаючи вказані позовні вимоги
необхідно вказати на наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу
України, встановлено що, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі у
вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено,
зокрема, що у разі невиконання Покупцем
умов пункту 6.1 Договору він у
безспірному порядку зобов'язаний
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Розмір пені, розрахований Позивачем
від суми основного зобов'язання, за
період з 14.12.2012 року по 13.07.2013 року,
становить суму в розмірі 10 010 грн.16 коп.,
який розрахований Позивачем вірно.

Розмір 7% штрафу, розрахований
Позивачем від суми основного
зобов'язання, становить суму в розмірі 8
204 грн. 75 коп., який розрахований
Позивачем також вірно.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
борг з врахуванням встановлених
індексів інфляції, а також три
проценти річних з простроченої суми,
якщо законом або договором не
встановлений інший розмір процентів.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплату боргу з урахуванням
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Розмір 3% річних, розрахований
Позивачем від суми основного
зобов'язання, за період з 14.12.2012 року по
04.08.2014 року становить суму в розмірі 5 578
грн. 73 коп., який розрахований Позивачем
вірно.

Розмір інфляційних втрат, розрахований
Позивачем від суми основного
зобов'язання, за період з грудня 2012 року
по червень 2014 року включно становить
суму в розмірі 14 539 грн. 23 коп.,
розрахований Позивачем не вірно, так як
з наданих сторонами розрахунків, а саме
за період з 02.2013 року по 06.2014 року
заборгованість Відповідача становила
суму у розмірі 117 210 грн. 75 коп., а не 117 725
грн. 17 коп., яка вказана Позивачем при
розрахунку.

Після перерахунку інфляційних втрат
судом, за відповідний період
нарахування у сукупності з іншими
періодами, вказана сума інфляційних
втрат становить 14 478 грн. 03 коп., яка і
підлягає задоволенню.

Таким чином, заборгованість
Відповідача перед Позивачем
підтверджена матеріалами справи та
складає 10 010 грн. 16 коп. - пені, 8 204 грн. 75
коп. - 7% штрафу, 5 578 грн. 73 коп. - 3% річних,
14 478 грн. 03 коп. - інфляційних втрат, яка і
підлягає задоволенню частково. В решті
позовних вимог відмовити.

Розглядаючи клопотання Відповідача
про не застосовування до нього
фінансових санкції які складаються з
суми 3% річних, пені, інфляційних витрат
та штрафу в розмірі 7 %, суд вважає за
необхідне роз'яснити останньому, що
вказані нарахування зроблені
Позивачем у відповідності до вимог
діючого законодавства та умов
договору.

Пункт 3 частини 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України встановлює, що господарський
суд, приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно до частини третьої статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Водночас згідно з
частиною першою статті 233
Господарського кодексу України при
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

У підпункті 3.9.2 пункту 3 роз'яснення
президії Вищого господарського суду
України від 18.09.1997 № 02-5/289 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України" викладено правову позицію,
згідно з якою, вирішуючи питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 частини першої статті 83 ГПК
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайного добровільного усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Тобто нормами діючого процесуального
та матеріального права на суд не
покладено право зменшення та взагалі
здійснення дій щодо не стягнення сум 3%
річних та інфляційних витрат, які
заявлені Позивачем. Суд повинен
перевірити ці вимоги на предмет їх
відповідності нормам права та прийняти
відповідне рішення в цій частині на
підставі наданих сторонами доказів.

Зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені) є правом господарського суду, а
обставини застосування даної норми є
оціночними та водночас потребують
відповідного доведення
заінтересованою стороною з
урахуванням приписів статей 32-34 ГПК
України (див. постанови Вищого
господарського суду України від 16.03.2011
№22-274, від 20.04.2011 №4/110-38).

Вважаючи на те, що Відповідач постійно
виконував свої зобов'язання та
поступово сплачував суму боргу, що
підтверджується наданими по справі
доказами та не заперечується самими
сторонами, а також відсутністю
основної заборгованості Відповідача
перед Позивачем на час вирішення
справи, незначності прострочення
виконання та відсутністю будь-яких
наслідків пов'язаних з порушенням
зобов'язання, господарський суд вважає
за можливе зменшити суму договірної
неустойки (штрафу, пені) на 90% та
стягнути з Відповідача на користь
Позивача суму пені у розмірі 1 001 грн. 01
коп. (10 010,16 - 90%) та 820 грн. 47 коп. (8 204,75 - 90%).

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-45, 49, 82-85, 116-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Фрунзенське ЖКП" (53700, Дніпропетровська
область, Широківський район, смт.
Широке, вул. Карла Маркса, 6, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, ) 1 001
грн. 01 коп. - пені, 820 грн. 47 коп. - 7%
штрафу, 5 578 грн. 73 коп. - 3% річних, 14 478 грн.
03 коп. - інфляційних втрат, 1 827 грн. 00
коп. - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя
О.І. Красота

Рішення підписано

21.08.2014р.