ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" серпня 2014 р.Справа № 916/2627/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді
Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання
Ошарін Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Прокурора Роздільнянського
району Одеської області в інтересах
держави в особі Роздільнянської
районної державної адміністрації;

до відповідача Фермерського
господарства «ОСОБА_4»;

про збитків

за участю представників сторін:

Від прокуратури: Незовибатько О.В.
(посвідчення № 025789 від 23.04.2014р.)

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність
від 12.07.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 03.07.2014р. Прокурор
Роздільнянського району Одеської
області в інтересах держави в особі
Роздільнянської районної державної
адміністрації звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Фермерського господарства
«ОСОБА_4» про стягнення збитків у
розмірі 14859,66грн.

Ухвалою від 07.07.2014р. за вказаним позовом
суддею господарського суду Одеської
області Зайцевим Ю.О. порушено
провадження №916/2627/14 та призначено
справу до розгляду у судовому
засіданні на 16 липня 2014року.

Ухвалою суду від 16.07.2014р. відповідно до
вимог ст. 77 ГПК України розгляд справи
відкладено на 04.08.2014р.

Ухвалою суду від 04.08.2014р. відповідно до
вимог ст. 77 ГПК України розгляд справи
відкладено на 22.08.2014р.

Прокурор та позивач підтримують
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав викладених у відзиві на позов.

22.08.2014р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

Розпорядженням Роздільнянської
районної державної адміністрації від
08.06.2011р. №502/А-2011, №501/А-2011 надано дозвіл
Фермерському господарству «ОСОБА_4» на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок площею
22,6757га та 529605га із земель запасу в
довгострокову оренду строком на 49
років для рибогосподарських потреб,
розташованих на території
Степанівської сільської ради,
Роздільнянського району, Одеської
області, за межами населеного пункту.

Прокурор зазначає, що з моменту
прийняття Роздільнянською районною
державною адміністрацією зазначених
розпоряджень ФГ «ОСОБА_4» не виконано
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та не надано його на
затвердження, відповідно не укладено
договір оренди земельних ділянок з
Роздільнянською районною державною
адміністрацією.

16.10.2013р. Розпорядженням виконуючого
обов'язки голови райдержадміністрації
№489/А-2013 утворено комісію по визначенню
та відшкодуванню збитків власникам
землі та землекористувачам на
території Роздільнянського району.

Для визначення збитків, завданих ФГ
«ОСОБА_4» територіальній громаді
Степанівської сільської ради при
зайнятті земельних ділянок під водними
об'єктами без правовстановлюючих
документів 17.04.2014р. скликано комісію та
повідомлено ФГ «ОСОБА_4» про дату та час
проведення засідання комісії для
прийняття участі його представника у
засіданні.

Комісією визначено, що відповідно до
розрахунку визначення збитків ФГ
«ОСОБА_4» завдав збитки територіальній
громаді Степанівської сільської ради у
вигляді неодержаних доходів у розмірі
16923,49грн. про що складено акт від 17.04.2014р.

Розпорядженням Роздільнянської
районної державної адміністрації від
17.04.2014р. №229/А-2014 затверджено акт
визначення збитків завданих ФГ
«ОСОБА_4» територіальній громаді
Степанівської сільської ради.

Прокурор зазначає, що представник ФГ
«ОСОБА_4» не з'явився на засідання
комісії для добровільного погашення
заборгованості, визначеної комісією у
зв'язку з чим на адресу ФГ «ОСОБА_4»
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення
адміністрацією 23.04.2014р. було направлено
та 26.04.2014р. вручено особисто ОСОБА_4, про
що зроблено відмітку на корінці
поштового відправлення, лист щодо
зобов'язання сплатити визначені
комісією збитки у місячний строк, копію
акту визначення збитків від 17.04.2014р.

Станом на 26.05.2014р. ФГ «ОСОБА_4»
заборгованість, визначену комісією, не
погашено, крім того 19.05.2014р. до
Роздільнянської районної державної
адміністрації надіслано відмову
голови ФГ «ОСОБА_4» від сплати
визначених комісією збитків.

Прокурор зазначає, що 28.10.2010р. між
Роздільнянською районною державною
адміністрацією та ФГ «ОСОБА_4» був
укладений договір оренди водного
об'єкту загальнодержавного значення -
Степанівського ставка №2, відповідно
до умов якого райдержадміністрація
надала в оренду строком на 49 років ФГ
«ОСОБА_4» Степанівський ставок №2 в
басейні річки загальнодержавного
значення, загальною площею водного
дзеркала 34,97га, розташований на
території Степанівської сільської
ради та договір оренди водного об'єкту
загальнодержавного значення -
Степанівський ставок №3, відповідно до
умов якого райдержадміністрація
надала в оренду строком на 49 років ФГ
«ОСОБА_4» Степанівський ставок №3 в
басейні річки загальнодержавного
значення, загальною площею водного
дзеркала 18,76га, розташований на
території Степанівської сільської
ради для рибогосподарських потреб.

Прокурор стверджує, що розпорядження
Роздільнянської районної державної
адміністрації від 08.06.2011р. №501/А-2011,
№502/А-2011 унеможливлює надання дозволу
райдержадміністрацією на виготовлення
проекту землеустрою, укладення
договору оренди земельних ділянок і
водних об'єктів та отримання прибутку
від сплати оренди за використання
зазначених земельних ділянок у
комплексі з водними об'єктами іншими
користувачами.

Такі обставини позбавили
райдержадміністрацію, як власника
землі, права отримувати від цих
земельних ділянок дохід в розмірі
орендної плати, що і стало підставою
для звернення прокурора з позовом до
суду.

Враховуючи викладене, прокурор
Роздільнянського району Одеської
області в інтересах держави в особі
Роздільнянської районної державної
адміністрації просить стягнути з
відповідача ФГ «ОСОБА_4» збитки у
розмірі 14859,66грн. за вісім місяців 2011р.,
2012-2013р.р. та перший квартал 2014р.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що відповідно до ст.
156 Земельного кодексу України збитки
відшкодовуються внаслідок: вилучення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським та
лісогосподарським виробництвом,
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання, встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок,
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників, приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників у непридатний для
використання стан, неодержання доходів
за час тимчасового невикористання
земельної ділянки.

Відповідач зазначає, що акт комісії від
17.04.2010р. на є належним доказом, який
свідчить про використання ФГ «ОСОБА_4»
у період з 2011р. по 2014р. земельних
ділянок у зазначених площах, оскільки
комісія визначала суму збитків лише за
переліченими в акті документами, а саме
розпоряджень Роздільнянської
райдержадміністрації без фактичного
проведення перевірки за місцем
розташування земельних ділянок та
встановлення факту користування ними
ФГ «ОСОБА_4» саме в тих межах, що
визначені в акті.

Крім того Відповідач зазначає, що він
не був належним чином повідомлений про
місце, дату та час засідання комісії, а
наявна в матеріалах справи довідка про
повідомлення ОСОБА_5 ФГ «ОСОБА_4» в
телефонному режимі не є належним
доказом повідомлення ФГ «ОСОБА_4» про
місце, дату та час засідання комісії.

Враховуючи викладене, відповідач
просить відмовити у позові у повному
обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі
докази та надавши їм правову оцінку,
суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Пунктом 5 статті 121 Конституції України
на прокуратуру України покладено
представництво інтересів громадян або
держави в суді у випадках, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України
„Про прокуратуру" представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
держави - наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Формою
представництва, зокрема, є звернення до
суду з позовами або заявами про захист
прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави. Прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у
судах, форму його здійснення і може
здійснювати представництво в будь-якій
стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

За приписами ст. 20 Закону України "Про
прокуратуру" при виявленні порушень
закону прокурор у межах своєї
компетенції має право звертатися до
суду в передбачених законом випадках.

Згідно з абзацом четвертим частини 1
статті 2 ГПК господарський суд порушує
справи за позовами прокурорів, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави. Частиною 2
зазначеної статті передбачено, що
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

З врахуванням вимог ч. 2 ст. 29 ГПК
України у разі прийняття господарським
судом позовної заяви, поданої
прокурором в інтересах держави в особі
органу, уповноваженого здійснювати
функції держави у спірних
правовідносинах, зазначений орган
набуває статусу позивача. У разі
прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача.

Отже, виходячи зі змісту положень ст.ст.
2, 29 ГПК України, тільки у разі
відсутності державного органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах, або
відсутності у такого органу
повноважень щодо звернення до
господарського суду, прокурор має
право виступати в господарському
процесі як позивач. Прокурор не повинен
перебирати на себе повноваження
державних органів по здійсненню
останніми функцій держави у спірних
правовідносинах.

Відповідно до резолютивної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 08.04.1999р. прокурори вправі
звертатися до господарського суду з
позовами в інтересах держави в особі
органів державної влади.

Як вбачається з матеріалів справи,
земельні ділянки знаходиться за межами
населеного пункту, тому прокурор
згідно п. 3 ст. 122 Земельного кодексу
України (в редакції, яка діяла на момент
укладення договору оренди землі)
визначив орган уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах - Роздільнянську
райдержадміністрацію.

Як вбачається з матеріалів справи
28.10.2010р. між Роздільнянською районною
державною адміністрацією та ФГ
«ОСОБА_4» був укладений договір оренди
водного об'єкту загальнодержавного
значення - Степанівського ставка №2,
відповідно до умов якого
райдержадміністрація надала в оренду
строком на 49 років ФГ «ОСОБА_4»
Степанівський ставок №2 в басейні
річки загальнодержавного значення,
загальною площею водного дзеркала
34,97га, розташований на території
Степанівської сільської ради та
договір оренди водного об'єкту
загальнодержавного значення -
Степанівський ставок №3, відповідно до
умов якого райдержадміністрація
надала в оренду строком на 49 років ФГ
«ОСОБА_4» Степанівський ставок №3 в
басейні річки загальнодержавного
значення, загальною площею водного
дзеркала 18,76га, розташований на
території Степанівської сільської
ради для рибогосподарських потреб.

08.06.2011р. №502/А-2011, №501/А-2011 надано дозвіл
Фермерському господарству «ОСОБА_4» на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок площею
22,6757га та 529605га із земель запасу в
довгострокову оренду строком на 49
років для рибогосподарських потреб,
розташованих на території
Степанівської сільської ради,
Роздільнянського району, Одеської
області, за межами населеного пункту.

З моменту прийняття Роздільнянською
районною державною адміністрацією
зазначених розпоряджень ФГ «ОСОБА_4» не
виконано проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та не
надано його на затвердження,
відповідно не укладено договір оренди
земельних ділянок з Роздільнянською
районною державною адміністрацією.

В обґрунтування позову прокурор
посилається на ст.1166 Цивільного
кодексу України та ст.156 Земельного
кодексу України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 156 Земельного Кодексу
України власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок зокрема
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Предметом спору є стягнення збитків у
вигляді упущеної вигоди.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками; вини. За відсутності хоча б
одного з цих елементів цивільна
відповідальність не настає.

Прокурором не доведено склад
цивільного правопорушення, наявність
усіх елементів якого є підставою для
відповідальності відповідача, а саме:
протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, і
вини, за відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Позивач вважає, що збитки завдано
внаслідок неправомірних дій та вини
відповідача, оскільки відповідачем не
виконано проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та не
надано його на затвердження,
відповідно не укладено договір оренди
земельних ділянок з Роздільнянською
районною державною адміністрацією.

Складений 17.04.2014р. комісією акт та
розрахунок визначення збитків
завданих ФГ «ОСОБА_4» територіальній
громаді Степанівської сільської ради в
яких зазначено, що ФГ «ОСОБА_4»
використовує без договорів оренди на
протязі 2010р. - 2014р. земельні ділянки під
пасовищами та водного фонду площами
27,5237га та 48,1125га не є належним доказом,
який свідчить про використання ФГ
«ОСОБА_4» у період з 2010р. по 2014р.
земельних ділянок у визначених площах,
оскільки комісія визначала суму
збитків лише за переліченими в акті
документами без фактичного проведення
перевірки за місцем розташування
земельних ділянок та встановлення
факту користування ними ФГ «ОСОБА_4»
саме в тих межах, що визначені в акті.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що збитками є
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до пункту 1 статті 224
Господарського кодексу України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються, зокрема, неодержаний
прибуток (втрачена вигода), на який
сторона, що зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків,
зокрема, відноситься неодержаний
прибуток (втрачена вигода), на який
сторона, яка задала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Пункт "д" частини першої ст. 156 ЗК
України встановлює, що власникам землі
та землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Частиною першою ст. 157 ЗК України
передбачено, що відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють, зокрема, юридичні особи,
діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою КМУ від 19.04.93 р. №284,
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
вилученням (викупом) та тимчасовим
зайняттям земельних ділянок та
неодержанням доходів у зв'язку з
тимчасовим невикористанням земельних
ділянок.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що
відшкодуванню підлягають збитки
власників землі і землекористувачів, у
тому числі орендарів, включаючи і
неодержані доходи, якщо вони
обґрунтовані.

Однак прокурором не надано
обґрунтованих підстав для стягнення з
відповідача ФГ «ОСОБА_4» збитків у
розмірі 14859,66грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
Прокурора Роздільнянського району
Одеської області в інтересах держави в
особі Роздільнянської районної
державної адміністрації до
відповідача Фермерського господарства
«ОСОБА_4» про стягнення збитків у
розмірі 14859,66грн.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Прокурора Роздільнянського
району Одеської області в інтересах
держави в особі Роздільнянської
районної державної адміністрації до
відповідача Фермерського господарства
«ОСОБА_4» про стягнення збитків у
розмірі 14859,66грн. - відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено
підписано 26.08.2014р.

Суддя
Зайцев Ю.О.