ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 серпня 2014 року Справа № 5011-23/10204-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Кочерової
Н.О.,суддів:Губенко Н.М., Дунаєвської
Н.Г., Мележик Н.І., Черкащенка М.М.,

розглянувши заявуПублічного
акціонерного товариства "Оболонь"про
перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду
України від 24.03.2014у справі№
5011-23/10204-2012за позовомПриватного
підприємства "СК-Найс"доПублічного
акціонерного товариства
"Оболонь"простягнення 143 049,26 грн.та за
зустрічним позовомПублічного
акціонерного товариства "Оболонь"
доПриватного підприємства
"СК-Найс"третя особаДержавна
екологічна інспекція у місті
Києвіпростягнення 55 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.07.2013 у справі № 5011-23/10204-2012
первісний позов Приватного
підприємства "СК-Найс" задоволено
частково, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Оболонь" суму
боргу у розмірі 119 000,00 грн., 3 % річних у
сумі 2 026,03 грн., пеню у розмірі 8 918,22 грн.,
інфляційні втрати - 31,33 грн.; відмовлено
у задоволенні зустрічного позову
Публічного акціонерного товариства
"Оболонь" про стягнення з Приватного
підприємства "СК-Найс" 55 000,00 грн.
попередньої оплати.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 у справі
№ 5011-23/10204-2012 рішення місцевого
господарського суду скасовано,
прийнято нове рішення, яким відмовлено
Приватному підприємству "СК-Найс" у
задоволенні первісного позову;
зустрічний позов задоволено повністю;
резолютивну частину рішення викладено
в наступній редакції: "1. Відмовити
Приватному підприємству "СК-Найс" у
задоволенні первісного позову. 2.
Зустрічний позов Публічного
акціонерного товариства "Оболонь"
задовольнити повністю. Стягнути з
Приватного підприємства "СК-Найс" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Оболонь" суму авансового
платежу в розмірі 55 000,00 грн."; в іншій
частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.03.2014 у справі № 5011-23/10204-2012
постанову суду апеляційної інстанції
скасовано, а рішення місцевого
господарського суду залишено без змін.

Публічним акціонерним товариством
"Оболонь" подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
24.03.2014 у справі № 5011-23/10204-2012, в якій
заявник просить вказану постанову та
рішення місцевого господарського суду
скасувати, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 09.04.2014
у справі № 5010/106/2011-15/5-17/69, мотивовано
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 18.07.2014 у справі № 5011-23/10204-2012
заявнику було надано строк до 08.08.2014 для
усунення недоліків, допущених при
оформлені заяви про перегляд Верховним
Судом України постанови Вищого
господарського суду України від 24.03.2014,
а саме зобов'язано надати докази сплати
судового збору у належному розмірі.

Заявником усунуто зазначені недоліки у
встановлений строк.

У відповідності до частини третьої
статті 11120 Господарського
процесуального кодексу України у разі,
якщо заявник усунув недоліки заяви в
установлений строк, вона вважається
поданою в день первинного її подання до
Вищого господарського суду України.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

У постанові від 24.03.2014 у справі №
5011-23/10204-2012, про перегляд якої подано
заяву, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо часткового
задоволення первісного позову
виконавця до замовника про стягнення
заборгованості за виконані роботи за
договором та щодо відмови у
задоволенні зустрічних позовних вимог
про стягнення з виконавця попередньої
оплати. Суд касаційної інстанції
виходив із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про належне виконання робіт виконавцем
та прийняття їх замовником в межах дії
договору.

Водночас у постанові від 09.04.2014 у справі
№ 5010/106/2011-15/5-17/69 суд касаційної
інстанції прийшов до висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
первісного позову виконавця до
замовника про стягнення
заборгованості за договором на
виконання робіт та щодо відмови у
задоволенні зустрічних позовних вимог
про стягнення збитків. При цьому,
погоджуючись з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення первісного
позову, суд касаційної інстанції
виходив із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про неналежне виконання зобов'язань
виконавцем за договором, у зв'язку з чим
замовник відмовився від підписання
акту приймання-передачі, пославшись на
необхідність доопрацювання технічної
документації, яка є предметом договору;
докази того, що виконавець усунув
недоліки відсутні. Відмовляючи у
задоволенні зустрічних позовних вимог
про стягнення збитків (авансу за
договором), Вищий господарський суд
України виходив із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про те, що докази припинення договору
відсутні; сума, яка була перерахована
замовником виконавцю на виконання
зобов'язань за діючим договором, як
аванс, за своєю правовою природою не
належить до категорії збитків,
визначених статтею 891 ЦК України, якою
обґрунтовано вказані позовні вимоги.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин справи, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Крім того, колегія суддів Вищого
господарського суду України звертає
увагу на те, що за змістом частини
другої статті 38 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" та розділу
ХІІ2 ГПК України основною метою
діяльності Верховного Суду України є
створення однакової судової практики
застосування норм матеріального права
та усунення порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Таким чином, в порядку, встановленому
розділом ХІІ2 Господарського
процесуального кодексу України,
правова оцінка повноти дослідження
обставин справи попередніми судовими
інстанціями під час перегляду справи
не здійснюється.

Посилання заявника на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи не відповідає приписам пункту
1 статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "Оболонь" у допуску справи №
5011-23/10204-2012 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддяН. Кочерова Судді:Н.
Губенко Н. Дунаєвська Н. Мележик М.
Черкащенко