ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року Справа № 910/14656/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М.
(доповідач у справі),суддів:Воліка І.М.,
Ємельянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міністерства оборони Українина
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р. у
справі № 910/14656/13 господарського суду
міста Києваза позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Юг-Укрстрой"доМіністерства оборони
Українитреті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача1. Південне
управління капітального будівництва
Міністерства оборони України (третя
особа-1); 2. Державна казначейська служба
України (третя
особа-2)простягнення 996 606,60 грн.,за
участю представників: від позивача не
з'явивсявід відповідача Март'янова
Н.В.від третьої особи-1не з'явивсявід
третьої особи-2не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юг-Укрстрой" (далі -
ТОВ "Юг-Укрстрой") звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Міністерства оборони
України про стягнення заборгованості
за договорами підряду та надання
послуг у розмірі 996 606,60
грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.09.2013 р. у справі №
910/14656/13 (суддя Босий В.П.) позов ТОВ
"Юг-Укрстрой" задоволено повністю.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість у розмірі 996
606,60 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р.
(колегія суддів у складі: Шевченка Е.О. -
головуючого, Зеленіна В.О., Синиці
О.Ф.) рішення господарського суду міста
Києва від 11.09.2013 р. у справі № 910/14656/13
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду міста Києва від
11.09.2013 р. та постановою Київського
апеляційного господарського суду від
31.03.2014 р. у справі № 910/14656/13,
Міністерство оборони України
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить суд скасувати вказані
судові акти, а справу направити на
новий розгляд до місцевого
господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що оскаржувані
рішення та постанова прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 05.08.2014 р. колегією суддів у
складі: Демидової А.М. - головуючого
(доповідач у справі), Воліка І.М.,
Ємельянова А.С. відновлено
Міністерству оборони України строк для
подання касаційної скарги на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р. у
справі № 910/14656/13, прийнято зазначену
касаційну скаргу до касаційного
провадження та призначено її розгляд у
судовому засіданні на 19.08.2014 р. о 10 год. 45
хв.

Учасники судового процесу, згідно з
приписами ст. 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), були належним чином
повідомлені про день, час і місце
розгляду касаційної скарги, однак
позивач та треті особи не скористалися
передбаченим законом правом на участь
у розгляді справи касаційною
інстанцією.

Заслухавши представника відповідача,
розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, виходячи із наступного.

Як встановили господарські суди
попередніх інстанцій, 29.11.2012 р. між
Міністерством оборони України в особі
начальника Південного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України (замовник) та
ТОВ "Юг-Укрстрой" (генпідрядник) було
укладено договір № 227/ДКБ-336Буд на
виконання додаткових робіт по
завершенню будівництва 190 квартирного
житлового будинку за адресою: м. Одеса,
вул. Щорса (шифр О-56-2) (далі - Договір №
227/ДКБ-336Буд).

За умовами п.п. 1.1, 1.2 Договору №
227/ДКБ-336Буд генпідрядник зобов'язався у
2012 році виконати додаткові роботи, які
виникли внаслідок зміни технічних
умов, не включених у початковий проект
з будівництва 190 квартирного житлового
будинку за адресою: м. Одеса, вул. Щорса
(шифр О-56-2), а замовник - прийняти і
оплатити виконані роботи.

Згідно з п. 1.3 Договору № 227/ДКБ-336Буд
обсяги закупівлі робіт з будівництва
об'єкта можуть бути зменшені залежно
від реального фінансування видатків
замовника.

Статтею 3 Договору № 227/ДКБ-336Буд
передбачено, що договірна ціна
додаткових робіт з будівництва об'єкта
становить 776 331,76 грн. Вказана договірна
ціна є твердою. Договірна ціна не може
бути змінена після підписання цього
Договору до повного виконання
зобов'язань сторонами, крім випадків
зменшення обсягів робіт залежно від
реального фінансування видатків та
узгодженого зменшення сторонами
Договору договірної ціни.

Відповідно до п. 4.1.1 Договору №
227/ДКБ-336Буд фінансування робіт
залежить від реального надходження
коштів з Державного бюджету України.
Сума зобов'язань за Договором підлягає
коригуванню у разі зменшення бюджетних
призначень під час уточнення
показників Державного бюджету України
на відповідний рік і оформлюється
додатковою угодою зі складанням
уточненого графіку фінансування. У 2012
році фінансування буде здійснюватись
із Державного бюджету України в сумі 776
331,76 грн. за рахунок загального фонду, що
відповідає бюджетним призначенням, за
наявності на казначейському рахунку
відповідних коштів та згідно з
графіком фінансування робіт, який є
невід'ємною складовою Договору.

У п. 4.2.5 Договору № 227/ДКБ-336Буд
передбачено, що проміжні платежі за
виконані роботи здійснюються в межах
не більш як 95 відсотків їх загальної
вартості за договірною ціною. Кінцеві
розрахунки за виконані генпідрядником
за Договором роботи здійснюються у
двотижневий термін після виконання і
прийняття всіх передбачених Договором
робіт, підписання і погодження акта
готовності об'єкта до експлуатації та
отримання сертифіката (декларації)
відповідності.

У Додатку до Договору № 227/ДКБ-336Буд
"Графік фінансування" встановлено, що
грошові кошти будуть сплачені
відповідачем позивачеві у 4-му кварталі
2012 року. У примітці графіка
фінансування вказано, що у разі
неповного виконання графіка
фінансування в поточному кварталі,
зобов'язання замовника щодо
фінансування робіт на об'єкті
переносяться на наступний.

Також, судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29.11.2012 р. між
Міністерством оборони України в особі
начальника Південного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України (замовник) та
ТОВ "Юг-Укрстрой" (виконавець) було
укладено договір № 227/ДКБ-224 на
супроводження робіт, пов'язаних з
підготовкою та введенням в
експлуатацію 190-квартирного житлового
будинку по вул. Щорса в м. Одесі (шифр
О-56-2) (далі - Договір № 227/ДКБ-224).

За умовами п. 1.1 Договору № 227/ДКБ-224
замовник доручає, а виконавець бере на
себе зобов'язання супроводжувати
наступні роботи по об'єкту "Завершення
будівництва 190-квартирного житлового
будинку в м. Одесі по вул.
Щорса, шифр О-56-2": топографічна зйомка
житлового будинку та благоустрою;
передача житлового будинку
експлуатуючій організації; передача та
створення страхового фонду
документації; поновлення або
продовження дії технічних умов;
виготовлення технічної документації у
вигляді технічного паспорту; роботи з
підготовки та здачі об'єкта в
експлуатацію.

У п. 3.1 Договору № 227/ДКБ-224 встановлено,
що загальна вартість робіт, що
сплачуються замовником по Договору,
складає 246 465,60 грн. Замовник сплачує
витрати виконавця, пов'язані з
замовленням та виготовленням
документації, вказаної у п. 1.1 цього
Договору, протягом 10-ти банківських
днів з дати надання виконавцем
підтверджуючих документів (платіжних
доручень, актів здачі-приймання робіт
(послуг).

Згідно з п. 3.2 Договору № 227/ДКБ-224
фінансування робіт здійснюється за
рахунок коштів загального фонду
Державного бюджету України, бюджетної
програми КПКВ2101190 "Будівництво
(придбання) житла для
військовослужбовців Збройних Сил
України" КЕКВ 2121, а також у межах ліміту
коштів, передбачених кошторисом
розрахунку при наявності на
казначейському рахунку відповідних
коштів та згідно з графіком
фінансування робіт, який обов'язково
узгоджується та підписується
сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 875 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема, житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних із
місцезнаходженням об'єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як встановили господарські суди
попередніх інстанцій, ТОВ "Юг-Укрстрой"
належним чином виконало свої
зобов'язання за Договором №
227/ДКБ-336Буд, що підтверджується
підписаними позивачем та відповідачем
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (форма № КБ-3) на суму
776 331,76 грн., актами № 1 та № 2 приймання
виконаних будівельних робіт (форма №
КБ-2в) на суму 30 844,92 грн. та 745 486,84 грн.
відповідно, а також сертифікатом серії
ОД № 7, виданим Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області 04.12.2012
р. на підставі акта готовності об'єкта
до експлуатації від 04.12.2012 р.

У свою чергу, Міністерство оборони
України порушило свої зобов'язання за
Договором № 227/ДКБ-336Буд щодо оплати
виконаних позивачем робіт.

Відповідно до акта звірки взаємних
розрахунків від 30.12.2012 р., підписаним
уповноваженими представниками сторін,
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором № 227/ДКБ-336Буд
станом на 30.12.2012 р. становила 776 331,76 грн.

Разом з тим, згідно з довідкою
Державної фінансової інспекції в
Одеській області № 08-79/117-з від 04.07.2013 р.
витрати на утримання служби замовника
на суму 18 823,42 грн. не відносяться до
діяльності генпідрядника, а тому не
можуть включатися до складу
заборгованості відповідача за
Договором № 227/ДКБ-336Буд.

З огляду на викладене, позивачем
заявлено до стягнення з відповідача
заборгованості за Договором №
227/ДКБ-336Буд у розмірі 757 508,34 грн.

З урахуванням зазначених норм,
господарські суди попередніх
інстанцій, встановивши наявність у
відповідача заборгованості за
договором № 227/ДКБ-336Буд, яка не
спростована відповідачем та доказів
погашення якої не надано, дійшли
вірного висновку щодо правомірності та
обґрунтованості позовних вимог про
стягнення заборгованості за вказаним
договором у розмірі 757 508,34
грн.

Судами попередніх інстанцій вірно
відхилено доводи відповідача про те, що
за умовами Договорів № 227/ДКБ-336Буд та №
227/ДКБ-224 фінансування робіт
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, тобто
залежить від реального надходження
коштів з нього, а отже, обов'язок зі
сплати коштів позивачеві виникає
тільки після надходження цих бюджетних
коштів, враховуючи наступне.

Так, як вірно вказав місцевий
господарський суд, умови вказаних
договорів про надходження бюджетних
коштів з Державного бюджету України у
розумінні ст.ст. 251, 252 ЦК України не є
подією, яка має неминуче настати зі
спливом певного періоду, а тому не може
бути відкладальною умовою та не
створює для сторін цивільних прав та
обов'язків щодо визначення строку
оплати.

Водночас, строки розрахунків чітко
визначені сторонами у п. 4.2.5 Договору №
227/ДКБ-336Буд та п. 3.1 Договору № 227/ДКБ-224.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями, а статтями 525,
526 ЦК України і статтею 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Частина друга ст. 617 ЦК України та
частина друга ст. 218 ГК України
передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Окрім того, ст. 1 ЦК України визначено,
що однією із ознак майнових відносин є
юридична рівність їх учасників, у тому
числі й органів державної влади.

Отже, наведені відповідачем обставини
не можуть бути підставою для
звільнення Міністерства оборони
України від оплати робіт, виконаних за
Договорами.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 р. у справі № 11/446 та в рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005 р.

З огляду на викладене, рішення та
постанова господарських судів
попередніх інстанцій у частині
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за Договором
№ 227/ДКБ-336Буд у розмірі 757 508,34 грн.
підлягають залишенню без змін.

Водночас, висновки господарських судів
першої та апеляційної інстанцій про
наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог у частині
стягнення з відповідача
заборгованості за Договором № 227/ДКБ-224
у розмірі 239 098,26 грн. є передчасними, з
огляду на таке.

Так, задовольняючи позовні вимоги у цій
частині, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що матеріалами справи
підтверджується належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором № 227/ДКБ-224 на загальну суму 239
098,26 грн., тоді як підтвердження оплати
відповідачем наданих позивачем послуг
матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору (п.п. 1, 2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове
рішення").

З положень п. 3.1 Договору № 227/ДКБ-224
вбачається, що замовник (відповідач)
зобов'язався оплатити витрати
виконавця (позивача), пов'язані із
замовленням та виготовленням
документації, на підставі наданих
виконавцем підтверджуючих документів
(платіжних доручень, актів
здачі-приймання робіт (послуг)).

Проте, судами попередніх інстанцій не
встановлено, якими саме документами
підтверджується виконання робіт за
Договором № 227/ДКБ-224 на загальну суму 239
098,26 грн., належним чином не досліджено
на не надано правової оцінки
відповідним доказам.

Таким чином, вказані рішення у частині
позовних вимог про стягнення
заборгованості за Договором № 227/ДКБ-224
у розмірі 239 098,26 грн. прийняті при
неповному з'ясуванні обставин, на які
посилаються учасники судового процесу.

Отже, при прийнятті рішення та
постанови у цій частині як місцевий,
так і апеляційний господарські суди
припустились порушення приписів ч. 1 ст.
47 ГПК України щодо прийняття судового
рішення суддею за результатами
обговорення усіх обставин справи та ч. 1
ст. 43 цього Кодексу стосовно
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, що
відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є
підставою для скасування судового
рішення у справі.

Враховуючи встановлені ст. 1117 ГПК
України межі перегляду справи в
касаційній інстанції, які не дають
права касаційній інстанції
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, оскаржувані судові
акти у частині стягнення
заборгованості у розмірі 239 098,26 грн. за
Договором № 227/ДКБ-224 підлягають
скасуванню з передачею справи у цій
частині на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції
слід взяти до уваги викладене у даній
постанові, вжити всі передбачені
чинним законодавством заходи для
всебічного, повного та об'єктивного
встановлення обставин справи, дати
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам, доводам та
запереченням учасників судового
процесу і, в залежності від
встановленого та відповідно до вимог
закону, вирішити спір.

Крім того, місцевому господарському
суду за результатами нового розгляду
слід здійснити новий розподіл судового
збору у справі.

Оскільки при зверненні з касаційною
скаргою відповідачем було сплачено
судовий збір у більшому розмірі, ніж
встановлено законом, зайво сплачена
сума судового збору в розмірі 3 986,33 грн.
підлягає поверненню відповідачу з
Державного бюджету України на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір".

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, п. 1 ч. 1 ст. 7
Закону України "Про судовий збір", Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони
України задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р. та
рішення господарського суду міста
Києва від 11.09.2013 р. у справі № 910/14656/13
скасувати у частині стягнення
заборгованості у розмірі 239 098,26 грн. за
договором № 227/ДКБ-224 на супроводження
робіт, пов'язаних з підготовкою та
введенням в експлуатацію
190-квартирного житлового будинку по
вул. Щорса в м. Одесі (шифр О-56-2) від
29.11.2012 р.

Справу № 910/14656/13 у цій частині передати
на новий розгляд до господарського
суду міста Києва.

В іншій частині постанову Київського
апеляційного господарського суду від
31.03.2014 р. та рішення господарського суду
міста Києва від 11.09.2013 р. у справі №
910/14656/13 залишити без змін.

Повернути з Державного бюджету України
Міністерству оборони України судовий
збір у сумі 3 986 (три тисячі дев'ятсот
вісімдесят шість) грн. 33 коп., сплачений
за платіжним дорученням № 248/217 від
07.04.2014 р., як внесений у більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді
І.М. Волік

А.С. Ємельянов