ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 серпня 2014 року Справа № 5002-23/2784-2011

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової
Т.В.,суддів:Бакуліної С.В., Грейц К.В.,
Мачульського Г.М., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявуЗаступника
Генерального прокурора Українипро
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 18.06.2013у
справі№ 5002-23/2784-2011за позовомЗаступника
прокурора міста Ялти в інтересах
держави в особі Республіканського
комітету по земельних ресурсах
Автономної Республіки Крим та Фонду
державного майна Українидо1.
Лівадійської селищної ради 2.
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Регіон-інвест"треті особи:1.
Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"; 2. Дочірнє
підприємство "Санаторій "Курпати"
Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"про визнання
недійсним рішення та спонукання до
повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора міста Ялти
звернувся до господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовом в
інтересах держави в особі
Республіканського комітету по
земельним ресурсам Автономної
Республіки Крим та Фонду державного
майна України до Лівадійської селищної
ради, Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Регіон-інвест", треті особи:
Закрите акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", Дочірнє
підприємство "Санаторій "Курпати"
Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", у якому, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просив:

- визнати недійсним рішення
Лівадійської селищної ради №175 від
14.10.2004 "Про передачу товариству з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма
"Регіон-Інвест" у довгострокову оренду
земельної ділянки для рекреаційного
будівництва (комплексу-пансіонату на 20
місць)";

- визнати недійсним рішення
Лівадійської селищної ради №31 від
11.06.2008 "Про приватизацію шляхом продажу
земельної ділянки товариству з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма
"Регіон-Інвест" площею 0,1862 га за
адресою: Автономна Республіка Крим, м.
Ялта, смт. Курпати, Алупкінське шосе,12".

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 04.07.2008 №4505
земельної ділянки загальною площею 0,1862
га, розташованої за адресою: Автономна
Республіка Крим, смт. Курпати,
Алупкінське шосе, 12;

- зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Регіон-інвест" повернути у
користування Державного підприємства
"Курпати" земельну ділянку загальною
площею 0,1862 га, розташовану за адресою:
Автономна Республіка Крим, смт.
Курпати, Алупкінське шосе, 12.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.09.2011
справі №5002-23/2784-2011 позов задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
25.12.2012 рішення місцевого
господарського суду скасовано,
прийнято нове рішення, яким у позові
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.06.2013 постанову
апеляційного господарського суду
залишено без змін.

Заступник Генерального прокурора
України звернувся із заявою в порядку
пункту 1 частини першої статті 11116 ГПК
України про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 18.06.2013
у справі №5002-23/2784-2011, в якій заявник
просить скасувати вказану постанову та
постанову суду апеляційної інстанції,
а рішення суду першої інстанції
залишити в силі, мотивуючи свої вимоги
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України статей 142
та 149 Земельного кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Статтею 142 Земельного кодексу України
регулюється припинення права на
земельну ділянку у разі добровільної
відмови власника або землекористувача.

У статті 149 Земельного кодексу України
визначено порядок вилучення земельних
ділянок.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 27.03.2014
у справі №5002-11/1625-2012, від 12.06.2013 у справі
№5002-15/2901-2012, від 30.08.2010 у справі №2-7/363-2010
та від 19.11.2008 у справі №2-5/15024-2007.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку щодо наявності підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, враховуючи
таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом

У постанові Вищого господарського суду
України від 18.06.2013 у справі №5002-23/2784-2011,
про перегляд якої просить заявник, та
постановах Вищого господарського суду
України від 27.03.2014 у справі №5002-11/1625-2012,
від 12.06.2013 у справі №5002-15/2901-2012, від
30.08.2010 у справі №2-7/363-2010 та від 19.11.2008 у
справі №2-5/15024-2007, на які посилається
заявник, вбачаються ознаки
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норми матеріального права у подібних
правовідносинах, з огляду на що було
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, що
є підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Допустити справу №5002-23/2784-2011 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяТ.Добролюбова Судді:
С.Бакуліна К. Грейц Г. Мачульський
М. Черкащенко