номер провадження справи 19/3/13-1/21/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014
Справа № 908/348/13-г

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атем» (01033, м. Київ,
вул. Жилянська, буд. 19)

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Комерційний банк "Індустріалбанк" (69037,
м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської
України, 39-Д)

про стягнення 14 132 610 грн. 85 коп., 11 022,
89 євро та 7 204, 02 дол. США

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Панченко В.М. -
довіреність № 128 від 15.10.2013 р.

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Розглядається справа за позовом
Товариства з обмеженою «Атем» до
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний Комерційний банк
«Індустріалбанк» про стягнення 14 132 610
грн. 85 коп., 11 022, 89 євро та 7 204, 02 дол. США,
як безпідставно списаних відповідачем.
Позов було подано на підставі ст. 1212
Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 22.03.2013р. у
справі № 908/348/13-г,
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 11.06.2013 р. у цій
справі у задоволенні позову відмовлено
у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.09.2013 р. постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 11.06.2013р. та
рішення господарського суду
Запорізької області від 22.03.2013р. у
справі № 908/348/13-г скасовано, справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Запорізької
області.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, протоколом автоматичного
розподілу справи між суддями від
02.10.2013р., справу № 908/348/13-г передано на
розгляд судді Немченку О.І.

Справу суддею Немченко О.І прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі.

У судове засідання 29.10.2013 р.
представники сторін не з'явились, у
зв'язку з чим, розгляд справи було
відкладено до 19.11.2013 р.

15.11.2013 р. позивачем було подано до суду
клопотання про зупинення провадження у
справі.

В судовому засіданні 19.11.2013 р.
представники відповідача проти
задоволення клопотання позивача про
зупинення не заперечували.

19.11.2013 р. судом було винесено ухвалу про
зупинення провадження у справі
№ 908/348/13-г за позовом Товариства з
обмеженою «Атем», м. Київ до Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Комерційний банк «Індустріалбанк», м.
Запоріжжя про стягнення 14 132 610 грн. 85
коп., 11 022, 89 євро та 7 204, 02 дол. США до
вирішення пов'язаної з нею справи №
908/3600/13 за позовом Товариства з
обмеженою «Атем», м. Київ до Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Комерційний банк «Індустріалбанк», м.
Запоріжжя про визнання п. 2.7 договору №
019/978/11-11/008 від 27.05.05 та п. 2.7 договору №
019/978/11-11/009 від 27.05.05 недійсним.
Зобов'язано сторони повідомити про
результати вирішення справи № 908/3600/13
та набрання чинності судовим актом у
цій справі.

У зв'язку із вирішенням справи № 908/3600/13,
ухвалою господарського суду
Запорізької області від 08.07.2014 р.
розгляд справи було поновлено з 29.07.2014
р., розгляд справи було призначено на
29.07.2014 р. про що сторони були
повідомлені належним чином.

28.07.2014 р. від відповідача надійшли
письмові пояснення, згідно яких,
останній повідомив, що
Орджонікідзевським районним судом м.
Запоріжжя у справі
№ 335/12758/13-ц 2-к/335/7/2013 постановлено
ухвалу від 02.12.2013 р. про повернення
клопотання про примусове виконання
рішення іноземного суду, оскільки АКБ
«Індустріалбанк» виконав вказане
рішення у добровільному порядку і таке
добровільне виконання не суперечить
законодавству України. Також,
відповідач повідомив, що договір №
019/978/11-11/008 від 27.05.2005 р. про надання
гарантії і регрес за гарантією
L/G-АТЕМ050527 сторонами виконано повністю;
договір № 019/978/11-11/009 від 27.05.2005 р. про
надання гарантії і регрес за гарантією
L/G-АТЕМ050526 відповідачем виконано
повністю, а позивачем частково не
виконано своє зобов'язання в сумі 49 310, 29
євро з повернення відповідачу
сплаченого кредитору за гарантією.
03.04.2014 р. АКБ «Індустралбанк» подав до
господарського суду м. Києва заяву про
грошові вимоги до ТОВ «Атем» з регресу
в межах справи про банкрутство ТОВ
«Атем». У доповненнях до цих письмових
пояснень, відповідач додатково
зазначив, що за результатами судового
розгляду справи № 908/3600/13 у позові про
визнання недійсними пунктів договорів
відмовлено, та встановлено, що зміст
пунктів договорів не суперечить
вимогам чинного законодавства, а
навпаки кореспондується з ними. Таким
чином, в силу п.п. 2.7 і 3.2.3 договорів,
гарант, АКБ «Індустріалбанк», в
забезпечення права регресу має право
списати кошти з рахунків ТОВ «Атем» в
якості покриття можливого регресу до
моменту настання цього права регресу
(тобто до моменту здійснення АКБ
«Індустріалбанк» платежу за
гарантією). А після сплати гарантом на
користь кредитора за гарантією, отже
після виникнення права регресу, за
рахунок списаних коштів буде
задоволена вимога гаранта з регресу.

Представник відповідача у судовому
засіданні 29.07.2014 р. підтримав письмові
пояснення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Про причини
неявки суд не повідомив. Клопотань про
розгляд справи без його участі не
надходило.

Про судовий розгляд справи позивач був
повідомлений належним чином, шляхом
направлення на його адресу судом
ухвали про поновлення провадження у
справі. Своїм правом бути присутнім у
судовому засіданні позивач не
скористався.

Ухвала суду від 08.07.2014 про поновлення
провадження у справі була отримана
уповноваженим представником позивача
14.07.2014, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення,
приєднане до матеріалів справи.

Неявка представника позивача в судове
засідання не перешкоджає вирішенню
цього спору.

Розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Атем" звернулося до
господарського суду Запорізької
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства Акціонерного
комерційного банку "Індустріалбанк" а з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, просило суд стягнути з
відповідача на користь позивача
14 132 610,85 грн., 11 022,89 євро та 7 204,02 дол.
США на підставі ст. 1212 Цивільного
кодексу України, у зв'язку з
безпідставним списанням відповідачем
коштів з рахунку позивача.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 22.03.2013 р. у
справі № 908/348/13-г, залишеним
без змін постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
11.06.2013 р., у задоволенні позову ТОВ "Атем"
було відмовлено повністю, з посиланням
на те, що позивачем невірно застосована
норма ст. 1212 Цивільного кодексу
України, у зв'язку з відсутністю
порушень з боку відповідача щодо
списання грошових коштів у розмірі 14 132
610,85 грн., 11 022,89 євро та 7 204,02 дол. США з
рахунку ТОВ "Атем" у порядку
договірного списання за договорами
гарантії-1, 2.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.09.2013 р. у цій справі
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 11.06.2013р. та
рішення господарського суду
Запорізької області від 22.03.2013р. у
справі № 908/348/13-г скасовано, справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Запорізької
області.

При новому розгляді справи суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог та відмову у позові, з
урахуванням наступного:

Відповідно до ст. 111-12
Господарського-процесуального кодексу
України, вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

При новому розгляді справи судом
першої інстанції, судом були враховані
вказівки суду касаційної інстанції.

Так, позивачем заявлені вимоги на
підставі ст. 1212 Цивільного кодексу
України, з посиланням на безпідставне
списання відповідачем з рахунку
позивача коштів на підставі договорів
гарантій.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України
встановлено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї статті
застосовуються до вимог про:
повернення виконаного за недійсним
правочином; витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні;
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу
України за гарантією банк, інша
фінансова установа, страхова
організація (гарант) гарантує перед
кредитором (бенефіціаром) виконання
боржником (принципалом) свого
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського
кодексу гарантія є специфічним засобом
забезпечення виконання господарських
зобов'язань шляхом письмового
підтвердження (гарантійного листа)
банком, іншою кредитною установою,
страховою організацією (банківська
гарантія) про задоволення вимог
управненої сторони у розмірі повної
грошової суми, зазначеної у письмовому
підтвердженні, якщо третя особа
(зобов'язана сторона) не виконає
вказане у ньому певне зобов'язання, або
настануть інші умови, передбачені у
відповідному підтвердженні.

Згідно з ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого гарантією,
гарант зобов'язаний сплатити
кредиторові грошову суму відповідно до
умов гарантії.

Гарант має право на зворотну
вимогу (регрес) до боржника в межах
суми, сплаченої ним за гарантією
кредиторові, якщо інше не встановлено
договором між гарантом і боржником.( ч.1
ст. 569 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1071
Цивільного кодексу України грошові
кошти можуть бути списані з рахунка
клієнта без його розпорядження на
підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Як встановлено судом, 18.12.2004 р. між
позивачем (покупцем) та "S.I.T.I. Societa
Termoelettrici Industriali S.p.A" (продавецем) (після
злиття з компанією Gruppo Barbiere&Tarozzi S.p.A.
правонаступником якого є SITI - B&T GROUP S.p.A.)
було укладено контракт № 04-0204/S-АТ
(контракт).

Пунктом 2.1 цього контракту було
передбачено, що продавець
зобов'язується виготовити та
поставити, а покупець - прийняти та
сплатити продавцю за обладнання та
послуги, які передбачені умовами та
положеннями основного контракту та
доповненнями до нього, що є невід'ємною
частиною цього контракту.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 контракту, ціна
контракту складає 1 757 080,50 євро, на
умовах поставки DDU. Оплата загальної
ціни Контракту здійснюється наступним
чином: 100% загальної ціни, тобто 1 757 080,50
євро, мають бути розглянуті як
відстрочений платіж. Даний платіж має
бути забезпечений двома банківськими
гарантіями (перша - на суму 1 347 856,50 євро,
з датою платежу 30.05.2007 р., друга - на суму
409 224,00 євро, з датою платежу 15.01.2008 р.),
виданими ТОВ «Атем» за контрактом за 30
днів до відвантаження останньої партії
продукції. Банківські гарантії повинні
бути надані АКБ «МТ-Банк» або іншим
банком, завчасно узгодженим з
продавцем. Оплата банківських гарантій
має бути здійснена за першою вимогою
продавця, за умови надання документів
по відвантаженню. Строк дії
банківських гарантій має бути
закінченим через 1 місяць після
обумовленої дати платежу.

Пунктами 15.1, 15.2 контракту встановлено,
що всі спори, які виникають у зв'язку з
даним контрактом та які не можуть бути
вирішені мирним шляхом, мають
вирішуватись в арбітражному суді
відповідно до Правил арбітражу
Міжнародної торгової палати, яка
знаходиться в Парижі. Місцем прийняття
арбітражного рішення має бути місто
Цюріх, Швейцарія.

27.05.2005 р., з метою забезпечення
виконання позивачем зобов'язань перед
S.I.T.I Societa Impianti Termoelecttrici S.p.A. (кредитором),
між АКБ "МТ-Банк" (правонаступником
якого є відповідач у даній справі)
(гарантом) та позивачем (боржником) було
укладено договори про надання
банківської гарантії № 019/978/11-11/008
(договір гарантії-1) і № 019/978/11-11/009
(договір гарантії-2).

Предметом договору гарантії №
019/978/11-11/008 від 27.05.2005 р. є порядок і умови
надання гарантом банківської гарантії
на користь кредитора, із граничною
сумою відповідальності 1 347 856,50 євро,
строком до 30.06.2007 р.

Відповідно до умов договору гарантії-1,
гарант, у порядку солідарної
відповідальності перед кредитором,
зобов'язується нести відповідальність
за невиконання боржником платежу за
контрактом у розмірі 1 347 856,50 євро,
укладеного з кредитором, на випадок,
якщо боржник своєчасно, а саме, - в строк
до 30.05.2007 р., не сплатить за умовами,
викладеними в контракті, а боржник
зобов'язується за надану гарантію
сплатити гаранту визначену винагороду.

Предметом договору гарантії №
019/978/11-11/009 від 27.05.2005 є порядок і умови
надання гарантом банківської гарантії
на користь кредитора, із граничною
сумою відповідальності 409 224,00 євро,
строком до 15.02.2008 р.

Відповідно до умов договору гарантії-2,
гарант, у порядку солідарної
відповідальності перед кредитором,
зобов'язується нести відповідальність
за невиконання боржником платежу за
контрактом у розмірі 409 224,00 євро,
укладеного з кредитором, на випадок,
якщо боржник своєчасно, а саме, - в строк
до 15.01.2008 р., не сплатить за умовами,
викладеними в контракті, а боржник
зобов'язується за надану гарантію
сплатити гаранту визначену винагороду.

Відповідно до п. 3.1.3 вказаних договорів
гарантії, гарант зобов'язується
повідомити боржника про одержання
вимоги кредитора про оплату гарантії і
про проведений платіж на користь
кредитора.

Пунктами п. 2.7 договорів гарантії
передбачено, що боржник надає гаранту
права і доручає проводити договірне
списання коштів з усіх рахунків
боржника, відкритих в АКБ «МТ-Банк», для
оплати будь-якої заборгованості, яка
може виникнути в боржника перед
гарантом за цим договором.

Пунктом 3.2.3 вказаних договорів
передбачено, гарант має право
проводити договірне списання коштів з
усіх рахунків боржника, відкритих в
установі гаранта, для оплати будь-якої
заборгованості, яка може виникнути у
боржника перед гарантом за цим
договором.

Банк 27.05.2005 р., на виконання договорів
гарантії-1, 2, підтвердив S.I.T.I Societa Impianti
Termoelecttrici S.p.A. гарантію L/G-ATEM050527 (далі -
гарантія-1) та гарантію L/G-ATEM050526 (далі -
гарантія-2), у яких зазначено про
підписання контракту.

30.12.2005 р. між сторонами укладено договір
банківського рахунку на здійснення
розрахункового касового
обслуговування № РКО/0300/042/05.

За умовами договору банківського
рахунку банк відкриває клієнту поточні
рахунки згідно з чинним законодавством
України та здійснює
розрахунково-касове обслуговування
клієнта. За цим договором клієнт надає
банку право договірного списання
коштів та доручає банку списувати суму,
необхідну для сплати комісійних
винагород та інших сум з урахуванням
штрафних санкцій, за їх наявності, за
розрахунково-касове обслуговування,
меморіальним ордером із застосуванням
договірного списання у порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

31.05.2007 р. SITI - B&T GROUP S.p.A. надіслала на
адресу позивача лист-вимогу, у якому
повідомила про об'єднання S.I.T.I. Societa
Impianti Termoelettrici Industriali S.p.A. з SITI - B&T GROUP S.p.A.,
яка стала власником всіх прав та
обов'язків S.I.T.I. Societa Impianti Termoelettrici Industriali
S.p.A., та запропонувала позивачу
сплатити суму боргу в розмірі 1 347 856,50
євро.

05.06.2007 р. SITI - B&T GROUP S.p.A. надіслала на
адресу відповідача як гаранта
лист-вимогу про сплату боргу в сумі 1 347
856,50 євро відповідно до гарантії-1 у
зв'язку з несплатою позивачем свого
боргу до встановленої дати, - 30.05.2007 р.

Відповідачем вимога залишена без
задоволення.

08.06.2007 р., банк на виконання умов п. 3.1.3
договорів гарантії, повідомив позивача
про письмову вимогу SITI - B&T GROUP S.p.A. про
сплату заборгованості у зв'язку із
настанням гарантійного випадку по
гарантії-1.

26.06.2007 р. SITI - B&T GROUP S.p.A. на адресу
відповідача було надіслано лист-вимогу
про оплату гарантійної суми в розмірі 1
347 856,50 євро у зв'язку із несплатою
ТОВ "Атем" свого боргу в сумі 1 347 856,50
євро.

04.07.2007 р. банк повідомив позивача про
надходження вказаного листа.

30.01.2008 р. SITI - B&T GROUP S.p.A. на адресу
відповідача як гаранта було надіслано
лист-вимогу про оплату гарантійної
суми в розмірі 409 224,00 євро у зв'язку із
несплатою позивачем свого боргу.

Банк 04.02.2008 р. листом повідомив позивача
про надходження вказаного
листа-вимоги.

Відповідач у задоволенні вказаної
вимоги SITI - B&T GROUP S.p.A. відмовив.

05.09.2008 р. у зв'язку із невиконанням
відповідачем гарантії-1 на суму 1 347 856,50
євро та гарантії-2 на суму 409 224,00 євро, SITI
- B&T GROUP S.p.A звернулася до Секретаріату
міжнародної торгової палати із заявою
про розгляд справи в арбітражі.

Рішенням Міжнародного арбітражного
суду при Міжнародній торговій палаті
від 14.06.2010 р. у справі № 15818/FM між SITI - B&T
GROUP S.p.A. проти ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" визнано обов'язок ПАТ
АКБ "Індустріалбанк" сплатити SITI - B&T GROUP
S.p.A. по гарантії-1 суму 1 347 856,50 євро плюс
3%, починаючи з 30.05.2007 р., та по
гарантії-2 на суму 409 224,00 євро плюс 3%,
починаючи з 15.01.2008 р.

Рішенням Федерального суду Швейцарії
від 27.07.2010 р. апеляційну скаргу
ПАТ АКБ "Індустріалбанк" на рішення
Міжнародного арбітражного суду при
Міжнародній торговій палаті від 14.06.2010
р. у справі № 15818/FM визнано
необґрунтованою.

11.01.2013 р. відповідач повідомив позивача
про договірне списання грошових
коштів, які знаходяться на рахунку
позивача, відкритому у Регіональному
відділенні ПАТ АКБ "Індустріалбанк".

Списання з особового рахунку позивача
14 223 594,85 грн. на виконання умов
договорів гарантії-1, 2 підтверджується
меморіальними ордерами № 1787_6 від 10.01.2013
р., № 1787_2 від 11.01.2013 р. та банківськими
виписками з особового рахунку ТОВ
"Атем" від 10.01.2013 р. та 11.01.2013 р.

Безпідставне, на думку позивача,
списання відповідачем грошових коштів
з особового рахунку позивача на
виконання умов договорів гарантії-1, 2
було підставою для звернення позивача
до суду із цим позовом.

Так, визнання недійсними п. 2.7 та п. 3.2.3
договору № 019/978/11-11/008 від 27.05.2005року, та
п. 2.7 та п. 3.2.3 договору № 019/978/11-11/009 від
27.05.2005 року було предметом судового
розгляду у господарській справі №
908/3600/13 за позовом Товариства з
обмеженою "Атем", м. Київ до Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Комерційний банк "Індустріалбанк", м.
Запоріжжя.

Вважаючи, що після визнання недійсними
пунктів договору № 019/978/11-11/008 від
27.05.2005року та договору № 019/978/11-11/009 від
27.05.2005 року може зникнути підстава для
стягнення заборгованості за цими
договорами у справі № 908/348/13-г, позивач
вказував на неможливість розгляду цієї
справи до вирішення пов'язаної з неї
іншої справи № 908/3600/13.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 17.02.2014 року у
справі № 908/3600/13, яке було залишено без
змін апеляційною інстанцією, у позові
було відмовлено. Рішення вступило у
законну силу.

Згідно з ч.2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

При вирішенні господарської справи №
908/3600/13 господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій було
встановлено наступне:

«…законодавець наділив сторони правом
обумовлювати в самому договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства такі умови, в тому числі
права та обов'язки сторін, які не
врегульовані цими актами, зокрема й
умови про забезпечення виконання
зобов'язань з регресу.

Пунктами 2.7., 3.2.3 договорів сторони
передбачили, що боржник надає гаранту
права і доручає проводити договірне
списання коштів із усіх рахунків
боржника, відкритих в АКБ "МТ-Банк",
для оплати будь-якої заборгованості,
яка може виникнути в боржника перед
гарантом за цим договором. Гарант має
право проводити договірне списання
коштів із усіх рахунків боржника,
відкритих в установі гаранта, для
оплати будь - якої заборгованості, яка
може виникнути у боржника перед
гарантом за цим договором….

…виходячи зі змісту спірних
пунктів договорів, сторони узгодили
інші умови, якими передбачили
забезпечення вимог гаранта до боржника
зі сплати регресу, який ще не настав,
шляхом надання Гаранту права на
договірне списання коштів. При цьому,
іншими умовами договору сторони
узгодили, що право регресу виникає
тільки після оплати гарантом на
користь кредитора за рахунок власних
коштів суми платежу за гарантією. (п. 2.2,
3.2.1, 3.3.2)

Таким чином, пунктами 2.7, 3.2.3
договорів сторони обумовили, що право
регресу виникає лише після сплати
кредитору по гарантіям, а гарант, в
забезпечення вказаного права, може
списати кошти в якості покриття за
рахунок якого буде здійснюватись
платіж по гарантіям…

…Оцінивши матеріали та обставини
справи, судова колегія дійшла висновку,
що зміст п. п. 2.7, 3.2.3 договорів №
019/978/11-11/008 від 27.05.05р.; № 019/978/11-11/009 від
27.05.05р. не суперечать вимогам чинного
законодавства, а навпаки
кореспондуються з ними, а тому відсутні
підстави для визнання даних пунктів
договорів недійсним.».

«… Пунктами 2.7, 3.2.3 договорів сторони
передбачили, що боржник надає гаранту
права і доручає проводити договірне
списання коштів із усіх рахунків
боржника, відкритих в АКБ «МТ-Банк», для
оплати будь-якої заборгованості, яка
може виникнути в боржника перед
гарантом за цим договором. Гарант має
право проводити договірне списання
коштів із усіх рахунків боржника,
відкритих в установі гаранта, для
оплати будь - якої заборгованості, яка
може виникнути у боржника перед
гарантом за цим договором…

Частиною 1 ст.569 Цивільного кодексу
України встановлено, що гарант має
право на зворотну вимогу (регрес) до
боржника в межах суми, сплаченої ним за
гарантією кредиторові, якщо інше не
встановлено договором між гарантом і
боржником.

Сторонами у договорах узгоджений інший
порядок забезпечення вимог гаранта,
ніж: передбачено вищенаведеною нормою
права, за яким боржник надає гаранту
права і доручає проводити договірне
списання коштів із усіх рахунків
боржника, відкритих в АКБ «МТ-Банк», для
оплати будь-якої заборгованості, яка
може виникнути в боржника перед
гарантом за цим договором. Гарант має
право проводити договірне списання
коштів із усіх рахунків боржника,
відкритих в установі гаранта, для
оплати будь - якої заборгованості, яка
може виникнути у боржника перед
гарантом за цим договором…

…Таким чином, з наведеного слідує, що
сторони мали право передбачити інші
умови забезпечення виконання
зобов'язань за спірними договорами та
обумовили це п.п. 2.7. 3.2.3 договорів №
019/978/11-11/008 від 27.05.2005року. № 019/978/11-11/009
від 27.05.2005 року».

Враховуючи вищевикладене, судами було
встановлено, що зміст п. п. 2.7, 3.2.3
договорів гарантій не суперечать
вимогам чинного законодавства, а
навпаки кореспондуються з ними.

Отже, на підставі п.п. 2.7 і 3.2.3 договорів
гарантій, відповідач мав право списати
кошти з рахунків позивача.

Таким чином, списання відповідачем
коштів здійснено на правовій підставі
і посилання позивача на застосування
ст. 1212 Цивільного кодексу України є
безпідставним.

Крім того, слід зазначити, про
необґрунтованість і інших доводів
позивача в обґрунтування підстав
позовних вимог.

Так, згідно позовних вимог, позивач
посилався у т.ч. на припинення дії
договорів гарантії на підставі рішень
Голосіївського районного суду м. Києва.
Однак, враховуючи наявність у
відповідача зобов'язання з оплати
гарантій, та обов'язку позивача
повернути сплачене за гарантіями,
зобов'язання за вказаними договорами
гарантії №№ 1, 2 не припинялись.
Висновки Голосіївського районного
суду м. Києва про припинення договорів
гарантії у зв'язку з закінченням
строків є правовою оцінкою, а не фактом.
При цьому не було враховано вимог
відповідача до позивача, які були
направлені в строки, передбачені
договором. Отже, зазначені висновки
районного суду не є обов'язковими для
господарського суду при розгляді цієї
справи та не можуть вважатись
преюдиційним фактом в розумінні ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України.

Мирова угода, на яку посилається
позивач, складена в межах
господарської справи № 3/188 та не
затверджена судом, отже не може
вважатись процесуальною дією,
спрямованою на припинення спору між
сторонами.

Також, судом при розгляді цієї справи
були враховані вказівки касаційної
інстанції, викладені у постанові, якою
справа направлена на новий розгляд.

Так у змісті постанови касаційної
інстанції у цій справі було зазначено
наступне:

«…Так, при вирішенні спору
господарські суди не врахували, що
відповідно до ч. 1 ст. 569 ЦК України
підставою для набуття гарантом права
вимагати від боржника відновлення його
майнової сфери у попередньому стані та
набуття боржником кореспондуючого
цьому праву обов'язку здійснити
відшкодування майнових витрат гаранта
є юридичний факт виконання гарантом
свого обов'язку відповідно до умов
гарантії.

Згідно зі ст. 81 Закону України "Про
міжнародне приватне право" в Україні
можуть бути визнані та виконані
рішення іноземних судів у справах, що
виникають з цивільних, трудових,
сімейних та господарських
правовідносин, вироки іноземних судів
у кримінальних провадженнях у частині,
що стосується відшкодування шкоди та
заподіяних збитків, а також рішення
іноземних арбітражів та інших органів
іноземних держав, до компетенції яких
належить розгляд цивільних і
господарських справ, що набрали
законної сили.

Визнання та виконання рішень,
визначених у статті 81 цього Закону,
здійснюється у порядку, встановленому
законом України (ст. 82 Закону України
"Про міжнародне приватне право").

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про міжнародний комерційний арбітраж"
арбітражне рішення, незалежно від того,
в якій країні воно було винесено,
визнається обов'язковим і при поданні
до компетентного суду письмового
клопотання виконується з урахуванням
положень цієї статті та статті 36.

Разом з тим, статтею 36 Закону України
"Про міжнародний комерційний арбітраж"
визначено підстави для відмови у
визнанні або у виконанні арбітражного
рішення.

Згідно зі ст.ст. 390, 392 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) рішення іноземного суду
(суду іноземної держави; інших
компетентних органів іноземних держав,
до компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності. Питання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду розглядається
судом за місцем проживання
(перебування) або місцезнаходженням
боржника.

Водночас, статтею 396 ЦПК України
встановлено підстави для відмови у
задоволенні клопотання про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 395 та ст.
398 ЦПК України за результатами розгляду
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду суд постановляє ухвалу
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду або
про відмову у задоволенні клопотання з
цього питання. На підставі рішення
іноземного суду та ухвали про надання
дозволу на його примусове виконання, що
набрала законної сили, суд видає
виконавчий лист, який надсилається для
виконання в порядку, встановленому
законом.

Проте, судами попередніх інстанцій не
враховано порядку визнання і виконання
іноземних судових рішень в Україні,
встановленого чинним законодавством,
та не з'ясовано питання, чи задоволено
Орджонікідзевським районним судом м.
Запоріжжя клопотання SITI - B&T GROUP S.p.A.
про надання дозволу на примусове
виконання рішення Міжнародного
арбітражного суду при Міжнародній
торговій палаті від 14.06.2010 р. № 15818/FM, чи
видано судом відповідний виконавчий
лист та чи виконано вказане рішення
Міжнародного арбітражного суду при
Міжнародній торговій палаті…».

Як встановлено судом при новому
розгляді справи, ухвалою від 14.08.2013 р. у
справі №335/5095/13-ц 2-к/335/2/2013
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя клопотання «SITI - B&T GROUP S.p.A.»
про надання дозволу на примусове
виконання остаточного арбітражного
рішення у справі № 15818/FM за позовом «SITI
- B&T GROUP S.p.A» до ПАТ АКБ «Індустріалбанк»,
яке було постановлено 14.06.2010 р.
Міжнародним арбітражним судом при
Міжнародній торговій палаті у м.
Женева, залишено без розгляду і
клопотання повернуто.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 16.10.2013 р. апеляційну скаргу
на вищевказану ухвалу було залишено
без розгляду.

29.11.2013р. SITI - B&T GROUP S.p.A. звернувся до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя з клопотанням про надання
дозволу на примусове виконання
рішення Міжнародного арбітражного
суду від 14.06.2010р. по справі №15818/РМ.
Судом порушена справа №335/12758/13-ц
2-к/335/7/2013.

29.11.2013р. відповідач виконав вимоги «SITI -
B&T GROUP S.p.A.»

сплатив: 1 347 856,50 євро за гарантією
L/G-ATEM050527; 52 143,50 євро за гарантією
L/G-ATEM050526, про що повідомив позивача
листами № 6734 від 06.12.2013р. та № 6735 від
06.12.2013р.

Ухвалою від 02.12.2013 р. у справі №335/12758/13-ц
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя повернув клопотання «SITI - B&T
GROUP S.p.A.» про примусове виконання
рішення іноземного суду, оскільки
АКБ «Індустріалбанк» виконав вказане
рішення в добровільному порядку і таке
добровільне виконання не суперечить
законодавству України та не порушує
прав заявника, стягувача, боржника та
третіх осіб.

За рахунок списаних коштів відповідач
задовольнив вимоги до позивача з
регресу в таких сумах: на суму 1 347 856,50
євро за гарантією L/G-ATEM050527, вимоги з
регресу за цією гарантією погашені
повністю; на суму 2 833,21 євро за
гарантією L/G-ATEM050526, залишок непогашених
вимог з регресу за цією гарантією
складає 49 310,29 Євро. Листом № 6965 від
20.12.2013р. відповідач повідомив позивача
про задоволення вимог відповідача з
регресу за рахунок списаних як
забезпечення коштів, та заявив
позивачу вимоги про сплату непогашеної
частини регресу на суму 49 310,29 євро.
03.04.2014 р. АКБ «Індустралбанк» подав до
господарського суду м. Києва заяву про
грошові вимоги до ТОВ «Атем» з регресу
в межах справи про банкрутство ТОВ
«Атем».

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції
України, статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає що позивачем не доведено
правомірність заявлених позовних
вимог, у зв'язку з чим, суд відмовляє
позивачу у задоволенні позову.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за позовом відноситься на
позивача.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено і підписано « 15»
серпня 2014 року.

Суддя
О.І. Немченко