РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
Справа № 924/299/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Крейбух О.Г. , суддя Грязнов В.В.

при секретарі Мулявка М.П.

за участю представників сторін:

прокурор: Прищепа О.М.

позивача: представник Куляша О.І.

третя особа: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Берегиня" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 06.05.14р. у справі № 924/299/14
(суддя Заярнюк І.В.)

за позовом Прокурора Ярмолинецького
району в інтересах держави в особі
Державного публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача, Кабінет Міністрів України

до відповідача
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Берегиня"

про стягнення 417 691,03 грн.(411 557,14 грн. -
основний борг; 1 150,10 грн. - 3% річних; 4 983,79
гр. - пеня) заборгованості за договорами
фінансового лізингу

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
01.07.2014 р. у зв'язку із неможливістю
прийняти участь в судовому засіданні
зі справи №924/299/14 судді Дужича С.П.,
через участь в судових засіданнях в
складі колегій суддів по інших справах
та відповідно до затверджених складів
колегій, внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді. У справі №924/299/14
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Крейбух О.Г. , суддя Демянчук Ю.Г.

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
04.08.2014 р. у зв'язку із перебуванням у
відпустці судді Демянчука Ю.Г. та
відповідно до затверджених складів
колегій, внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді. У справі № 924/299/14
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Крейбух О.Г. , суддя Грязнов В.В.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області у справі №924/299/14
від 06.05.14р. позовні вимоги задоволено
повністю.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача на підставі
договору прямого лізингу №22-12-167
фкл-пл/610 від 20.12.2012р. заборгованості,
існуючої станом на 24.12.2013р. та на час
розгляду справи, а саме: 411557,14 грн.
заборгованості за лізинговими
платежами, 4983,79 грн. пені, 1150,10 грн. 3%
річних відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджені в
матеріалах справи доказами.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції,
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Берегиня"
звернулося до Рівненського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції від 06.05.14р. у справі 924/299/14 та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню. Крім того,
апелянт, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції,
посилається на те, що господарським
судом Хмельницької області не
встановлювалися обставини підписання
та виконання договору, дійсність
укладеного між сторонами договору
фінансового лізингу, порушено та не
застосовано норми права, зокрема
приписи п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, ст.104 Господарського кодексу
України, ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, а
також посилається на ст. ст. 203, 215
Цивільного кодексу України.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 року у
справі №924/299/14 апеляційна скарга
відповідача Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Берегиня" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 06.05.14р. у справі № 924/299/14
була прийнята до провадження та
призначена до розгляду на 02.07.2014р. об 11:40
год.

Представником позивача подано відзив
на апеляційну скаргу, відповідно до
якого він просить суд рішення
господарського суду Хмельницької
області від 06.05.14р. залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення з
підстав, викладених у відзиві.

Представники відповідача (апелянта) та
третьої особи у судові засідання
02.07.2014р. та 06.08.2014р. не з'явилися. Про час
і місце розгляду апеляційної скарги
були повідомлені належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень (ухвал суду - а. с.
103, 115, 116, 120). Причини неявки суду не
повідомили.

Колегію суддів зазначене процесуальне
питання винесено на обговорення.

Представники органу прокуратури та
позивача висловилися за продовження
розгляду апеляційної скарги за
відсутності апелянта.

Оскільки явка відповідача в судове
засідання обов'язковою не визнавалася,
апелянт належним чином був
повідомлений про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення її розгляду до суду не
надходило, колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
відповідача.

06.08.2014 року в судовому засіданні
апеляційної інстанції представник
органу прокуратури заперечив проти
доводів апеляційної скарги, просив суд
апеляційної інстанції залишити
оскаржуване рішення господарського
суду Хмельницької області від 06.05.14р. у
справі № 924/299/14 без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Представник позивача підтримала
позицію представника органу
прокуратури у повному обсязі.

Рівненський апеляційний господарський
суд, заслухавши пояснення
представників прокурора та позивача у
судовому засіданні, розглянувши доводи
апеляційної скарги, заперечення на
апеляційну скаргу, дослідивши наявні
матеріали справи, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
рішення господарського суду
Хмельницької області від 06.05.14р. у даній
справі слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу скаржника - без
задоволення, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд в силу
статті 101 ГПК України не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності, колегією суддів
апеляційної інстанції взято до уваги
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
20.12.2012р. між державним публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"
(лізингодавцем) та
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Берегиня"
(лізингоодержувачем) було укладено
договір прямого лізингу № 22-12-167
фкл-пл/610 (далі - договір), відповідно до
якого лізингодавець передає
лізингоодержувачу у користування на
визначений договором строк предмет
лізингу, який є власністю лізингодавця
та визначений у додатку до договору
„Найменування, кількість, ціна і
вартість предмета лізингу", що є
специфікацією предмета лізингу, а
останній сплачує за це лізингові
платежі на умовах договору (п. 1.1.
договору).

Згідно з п. 2.1. договору, строк лізингу
відраховується з дати підписання акту
приймання-передачі між сторонами, що
укладається у 4 автентичних
примірниках.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України
закріплено принцип свободи договору,
який передбачає, що сторони є вільними
в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 11 та ст. 509 ЦК України
однією з підстав виникнення, цивільних
прав та обов'язків сторін є укладення
між ними договору.

Як передбачено п. 2.3. договору, витрати з
доставки предмета лізингу до
лізингоодержувача несе
лізингоодержувач.

Розділом 3 договору визначені права та
обов'язки сторін, де в п. 3.1. вказано, що
лізингодавець має право, зокрема:
вимагати повернення предмета лізингу,
переданого в лізинг, якщо
лізингоодержувач не сплатив частково
або повністю лізингові платежі більше
30 календарних днів; передавати у лізинг
сільськогосподарську самохідну
техніку, обладнану пристроєм
диспетчеризації.

Відповідно до п. 3.2. договору,
лізингодавець зобов'язаний, зокрема:
передати предмет лізингу в
користування лізингоодержувачеві
згідно з переліком, встановленим
додатком до договору „Найменування,
кількість, ціна і вартість предмета
лізингу". Підписання сторонами акту
свідчить про належне виконання
лізингодавцем встановлених
лізингоодержувачем умов та
специфікацій предмета лізингу та
прийняття лізингоодержувачем такого
виконання.

Згідно зі ст.. 806 ЦК України за договором
лізингу одна сторона (лізингодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

На виконання укладеного між сторонами
договору прямого лізингу № 22-12-167
фкл-пл/610 від 20.12.2012р. позивач передав
відповідачу предмет лізингу
(сільськогосподарську техніку, яка
була у користуванні).

В свою чергу, лізингоодержувач
зобов'язаний, зокрема: своєчасно та в
повному обсязі сплачувати лізингові
платежі відповідно до умов договору; за
несплату частково або повністю
лізингових платежів протягом 30
календарних днів або порушення правил
утримання чи використання предмета
лізингу на вимогу лізингодавця,
надіслану згідно з п. 8.5 договору,
протягом 17 календарних днів повернути
йому предмет лізингу у визначене
лізингодавцем місце разом з технічною
документацією згідно з актом в
технічно справному та комплектному
стані (п. 3.4. договору).

Статтями 526 ЦК України та ст. 193 ГК
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.5. договору,
лізингоодержувач не має права в
односторонньому порядку на зменшення
сум чи затримку сплати лізингових
платежів внаслідок будь-яких обставин,
в тому числі форс-мажору.

По закінченні строку дії договору у
випадку, якщо лізингоодержувач не
набуває предмет лізингу у власність,
повернути предмет лізингу
лізингодавцеві за актом
приймання-передачі у термін 17
календарних днів (п. 3.8. договору).

Як передбачено п. 4.1. договору, за
користування предметом лізингу
лізингоодержувач сплачує лізингодавцю
лізингові платежі, що включають:
відшкодування вартості предмета
лізингу рівними частками за весь
термін лізингу предмета лізингу;
комісію за супроводження договору в
розмірі 7 відсотків річних від
невідшкодованої вартості предмета
лізингу відповідно до законодавства
України щодо оподаткування податком на
додану вартість; комісію за
організацію поставки предмета лізингу
у розмірі 0 відсотків від
невідшкодованої вартості предмета
лізингу, відповідно до законодавства
України щодо оподаткування податком на
додану вартість, яка сплачується разом
зі сплатою чергових лізингових
платежів згідно з додатком до договору
„Графік сплати лізингових платежів".
Черговість сплати лізингових платежів
кратна шести місяцям. Термін сплати
кожного лізингового платежу
встановлюється числом дати підписання
акта. Перший лізинговий платіж
сплачується через шість місяців з дати
підписання акта, подальші платежі -
через кожні шість місяців.

Відповідно до п. 4.2. договору, розмір
лізингових платежів, їх складових
частин встановлюються додатком до
договору „Графік сплати лізингових
платежів".

Однак, заборгованість відповідача по
сплаті лізингових платежів як на
момент прийняття рішення судом першої
інстанції, так і на момент апеляційного
перегляду справи складає 411557,14 грн.
заборгованості за лізинговими
платежами, 4983,79 грн. пені, 1150,10 грн. 3%
річних. Відповідачем доказів на
підтвердження добровільного погашення
вказаної заборгованості не подано.

Згідно з п. п. 5.1, 5.2. договору, предмет
лізингу передається лізингоодержувачу
за актом не пізніше одного року після
підписання цього договору. Предмет
лізингу протягом всього строку дії
договору є власністю лізингодавця.

Розділом 7 договору встановлена
відповідальність сторін, де в п. п. 7.1,
7.2. договору вказано, що за порушення
строків сплати лізингових платежів
лізингоодержувач за кожний
календарний день прострочення від
несплаченої суми сплачує лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня. Нарахування
штрафних санкцій за невиконання
грошових зобов'язань здійснюється на
всю несплачену суму і припиняється
тільки в разі виконання зобов'язань в
повному обсязі.

Договір набуває чинності з дня,
наступного за днем підписання його
сторонами, і діє до закінчення строку
лізингу, зазначеного в додатку до
договору „Найменування, кількість,
ціна і вартість предмета лізингу" та
виконання сторонами всіх зобов'язань
за цим договором (п. 8.1. договору)

Як передбачено п. 9.3. договору, строк
позовної давності за цим договором, у
тому числі для стягнення
заборгованості, пені, штрафу, інших
видів неустойки, трьох процентів
річних та індексу інфляції - 10 років.
Договір скріплений підписами та
печатками обох сторін.

24.12.2012р. між державним публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"
(лізингодавцем) та
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Берегиня"
(лізингоодержувачем) складено акт
приймання-передачі
сільськогосподарської техніки № 1,
відповідно до якого лізингодавець
передає, а лізингоодержувач приймає у
платне користування на умовах договору
прямого лізингу № 22-12-167 фкл-пл/610 від
20.12.2012р. предмет лізингу
(сільськогосподарську техніку, яка
була у користуванні), а саме комбайни
зернозбиральні самохідні КЗС-11
„Дніпро-350" № 00836181, 00836189, 00836216,
кількість - 3, вартістю 3960000 грн.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання (Постанова Верховного
суду України від 12.12.11 в справі №07/238-10).

В суді апеляційної інстанції не
знайшли свого підтвердження доводи
відповідача, що могли бути покладені в
основу для задоволення апеляційної
скарги повністю. Відповідач не навів
доводів у чому полягає невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи для скасування
оспорюваного рішення в цілому.

Апелювання скаржника щодо
невідповідності деяких умов договору
фінансового лізингу вимогам
законодавства, у тому числі і щодо
комісії за супроводження договору в
розмірі 7 відсотків річних судом
апеляційної інстанції відхиляється,
оскільки договір ні повністю, ні в
окремих його частинах недійсним у
встановленому порядку не визнавався. У
даній справі, як окремий предмет спору,
в порядку статті 60 ГПК України, не
заявлявся.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені обставини
справи апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що доводи,
викладені позивачем в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими, оскільки
вони спростовуються зібраними по
справі доказами і не відповідають
вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що рішення господарського суду першої
інстанції прийняте з врахуванням всіх
обставин справи та з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому не вбачає
підстав для його зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Берегиня"
від 10.06.14р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 06 травня 2014
року у справі №924/299/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №924/299/14 повернути
господарському суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Грязнов В.В.