м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14092/14 11.08.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного
товариства "Київенерго" доПублічного
акціонерного товариства "Київська
книжкова фабрика"простягнення 1945 грн 86
коп.Представники: від позивача:
Кирищук В.П. - представник за
довіреністю № 91/2014/02/14-1 від 14.02.2014від
відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.07.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" з вимогами до Публічного
акціонерного товариства "Київська
книжкова фабрика" про стягнення
заборгованості за договором на
постачання електричної енергії від
16.08.2013 № 42718 у розмірі 1945 грн 86 коп., в
тому числі: заборгованість за спожиту
активну електричну енергію у розмірі
1354 грн 09 коп., заборгованість за
перетікання реактивної електричної
енергії у розмірі 184 грн 51 коп., пеня у
розмірі 174 грн 94 коп., 3 % річних у розмірі
35 грн 41 коп. та інфляційні втрати у
розмірі 196 грн 91 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та укладеного між сторонами
договору на постачання електричної
енергії від 16.08.2013 № 42718 не виконав
взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з
чим в останнього виникла
заборгованість за спожиту електричну
енергію за період з 01.09.2013 по 01.06.2014 у
розмірі 1538 грн 60 коп., в тому числі
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію у розмірі 1354 грн 09
коп. та заборгованість за спожиту
реактивну електричну енергію у розмірі
184 грн 51 коп., крім того у зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань за
договором позивачем нараховано 174 грн 94
коп. пені, 3 % річних у розмірі 35 грн 41
коп. та інфляційні втрати у розмірі 196
грн 91 коп.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 порушено провадження у
справі № 910/14092/14 та справу призначено
до розгляду на 28.07.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 розгляд справи було
відкладено на 11.08.2014, у зв'язку з неявкою
у судове засідання представника
відповідача та необхідністю подання
сторонами додаткових доказів по
справі.

Представник відповідача у судове
засідання 11.08.2014 не з'явився, вимоги
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення №
884.

У судове засідання 11.08.2014 з'явився
представник позивача та надав усні
пояснення по суті справи, відповідно до
яких в повному обсязі підтримав
заявлені позовні вимоги.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень статті 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

У судовому засіданні 11.08.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.08.2013 між Публічним акціонерним
товариством «Київенерго»
(постачальник за договором) та
Публічним акціонерним товариством
«Київська книжкова фабрика» (споживач
за договором) укладено договір на
постачання електричної енергії № 42718
(далі - договір), відповідно до умов
якого постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача за
об'єктами споживача згідно з умовами
даного договору та додатків до
договору, що є його невід'ємною
частиною, а споживач оплачує
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснює інші платежі згідно з умовами
даного договору та додатків до
договору, що є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до пункту 9.4. договору
визначено, що договір набирає чинності
з дня його підписання та укладається на
строк до 31.12.2013. Договір вважається
продовженим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення терміну
дії договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов.

У відповідності до пункту 2.3.2. договору
споживач зобов'язався дотримуватися
режиму споживання електричної енергії
згідно з умовами розділу 5 договору та
режиму роботи електроустановок
відповідно до додатків «Перелік
об'єктів споживача» та «Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та суд споживачу».

Згідно з пунктом 2.3.3 договору споживач
зобов'язався оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатків "Порядок розрахунків"
та "Графік зняття показів засобів
обліку електричної енергії".

Положеннями пункту 2.3.4. договору
встановлений обов'язок споживача
здійснювати оплату за перетікання
реактивної електричної енергії між
електромережею постачальника та
електроустановками споживача, згідно з
умовами додатками «Порядок
розрахунків» та «Порядок розрахунків
за перетікання реактивної електричної
енергії».

Розрахунковим періодом для визначення
обсягу спожитої електричної енергії
приймається місяць з 26 числа
попереднього місяця до такого ж числа
розрахункового місяця. При розрахунках
за фактично спожиту електроенергію
поняття «розрахунковий період» та
«календарний період» вважаються
прирівняними (пункт 1 додатку 2 до
договору).

Відповідно до пункту 2.1 додатку 2 до
договору споживач здійснює повну
поточну оплату вартості обсягу
електричної енергії заявленого на
розрахунковий період за формою
попередньої оплати.

Попередня оплата здійснюється до числа
місяця, що передує розрахунковому
місяцю у розмірі повної вартості
договірної величини споживання
електричної енергії згідно з додатком
до договору «Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачам». Споживач протягом
перших трьох днів поточного
розрахункового періоду здійснює
платіж за резервування обсягу
електричної енергії на покриття
аварійної (екологічної) броні в
наступному розрахунковому періоді за
тарифами, які діють на день здійснення
платежу. Обсяг електричної енергії на
покриття аварійної (екологічної) броні
визначається відповідно до додатка
«Визначення платежу за резервування
обсягу електричної енергії на покриття
аварійної (екологічної) броні
споживача» до цього договору.

Положеннями пункту 2.2. додатку 2 до
договору остаточний розрахунок за
спожиту активну електроенергію, за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, оплата рахунків за
перетікання реактивної електроенергії
та інших платежів згідно з умовами
цього договору здійснюється на
підставі самостійно отриманих у
постачальника рахунків протягом 5
операційних днів з дня їх отримання.
Під час визначення суми платежу
остаточного розрахунку за поточний
розрахунковий період постачальником
мають бути враховані суми проведених
попередніх платежів за споживання
електричної енергії в поточному
розрахунковому періоді.

У разі неможливості отримання
постачальником даних про спожиту
електричну енергію в зазначений термін
(за винятком порушення роботи
розрахункового обліку) визначення
обсягу спожитої електричної енергії за
поточний розрахунковий період
здійснюється за середньодобовим
обсягом споживання за попередній
розрахунковий період з подальшим
перерахунком у разі надання даних
протягом наступного розрахункового
періоду. Тривалість періоду розрахунку
за середньодобовим обсягом споживання
електричної енергії до отримання
показань розрахункових засобів обліку
має не перевищувати одного повного
розрахункового періоду, після чого
розрахунок обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється
постачальником за величиною
дозволеної потужності струмоприймачів
та кількістю годин їх використання без
подальшого перерахунку. У цьому разі
відновлення розрахунків за
розрахунковими засобами обліку
здійснюється після спільного
складання акта, у якому фіксуються
показання розрахункових засобів
обліку електричної енергії (пункт 4.2.
договору).

Згідно з пунктом 4.3. додатку 2 до
договору обсяги електричної енергії,
що підлягають сплаті споживачем за
звітний розрахунковий період
визначаються з урахуваннями вимог
пунктів 4.1.1 - 4.1.7 цього додатка та
підтверджуються актом про використану
електричну енергію за формою, що
відображена у додатку до цього
договору, який споживач надає
постачальнику протягом доби після
закінчення розрахункового періоду.

У відповідності до пункту 5 додатку 2 до
договору за даними акта про
використану електричну енергію та з
урахуванням розрахункової величини
втрат визначається обсяг фактично
спожитої активної електроенергії та
перетікання реактивної
електроенергії. Цей обсяг сторони
фіксують в акті про приймання -
передавання товарної продукції, акті
надання послуги з компенсації
перетікання реактивної
електроенергії, два примірники яких
постачальник надає споживачу. Останній
має повернути погодженими по одному
примірнику зазначених документів в
наступному розрахунковому періоді.

Порядок розрахунків за перетікання
реактивної електроенергії визначено
сторонами в додатку № 5б до договору та
складено відповідно до Методики
обчислення плати за перетікання
реактивної енергії між
електропередавальною організацією та
її споживачами, затвердженої наказом
Мінпаливенерго України від 17.01.2002 № 19,
погодженої НКРЕ та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 01.02.2002 за
№ 93/6381.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору,
суд дійшов до висновку, що даний
правочин за своєю правовою природою є
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714
Цивільного кодексу України за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного
кодексу України встановлено, що до
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм частини 6 та
частини 7 статті 276 Господарського
кодексу України розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється, як
правило, у формі попередньої оплати. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися планові платежі з
наступним перерахунком або оплата, що
провадиться за фактично відпущену
енергію.

Як встановлено судом, позивачем було
поставлено відповідачу активну
електричну енергію на умовах,
передбачених укладеним між сторонами
договором на постачання електричної
енергії від 16.08.2013 № 42718, за вересня 2013
року на суму 1354 грн 09 коп., а також
здійснено нарахування за перетікання
реактивної енергії на суму 184 грн 51 коп.
за вересня 2013 року. Факт, обсяги,
вартість поставленої електроенергії
підтверджується доданими до позовної
заяви копіями акту про використану
активну електричну енергію за вересень
2013 року, акту надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
енергії за вересень 2013 року № 42718011/9/1 та
виставленими позивачем рахунками на
плату № 42718011/9/1 та № 42718011/9/1,
рахунками-розшифровками по активній
електроенергії за вересень 2013 року та
по реактивній електроенергії за
вересень 2013 року, а також протоколом
засідання комісії з проведення
коригувань корисного відпуску та
товарної продукції юридичним особам -
споживачам електроенергії № 171 від
31.10.2013.

Судом встановлено, що відповідач
звернувся до позивача з листом № 44 від
25.09.2014 про розірвання договору на
електропостачання № 42718 від 16.08.2013. На
підставі акту про опломбування засобів
обліку № 0201.08.0630 від 11.09.2013 відповідача
відключено від електропостачання за
договором на електропостачання № 42718
від 16.08.2013, що також підтверджується
актом відключення споживача при
розірванні договору № .

Відповідно до протоколу засідання
комісії з проведення коригувань
корисного відпуску та товарної
продукції юридичним особам -
споживачам електроенергії № 171 від
31.10.2013 на підставі акту опломбування у
відключеному стані № від 11.09.2013
прийнято рішення провести повернення
товарної продукції Публічному
акціонерному товариству "Київська
книжкова фабрика" (о/р 42718011) за період з
11.09.2013 по 29.09.2013 - 1145 кВт/г активної
електроенергії на суму 1418 грн 52 коп. з
ПДВ і 3240 кВАр/г за послуги з перетікань
реактивної електроенергії на суму 197
грн 71 коп. з ПДВ.

Судом встановлено, що споживач в
порушення умов договору та норм
чинного законодавства не виконав взяті
на себе зобов'язання по оплаті
використаної активної електричної
енергії та перетікання реактивної
енергії за вересень 2013 року, у зв'язку з
чим в останнього виникла
заборгованість перед постачальником
за використану активну електричну
енергію у розмірі 1354 грн 09 коп. та за
перетікання реактивної електричної
енергії у розмірі 184 грн 51 коп., що також
не було спростовано відповідачем,
зокрема відповідачем не надано суду
доказів оплати використаної активної
електричної енергії за вересень на
суму 1354 грн 09 коп. та компенсації за
перетікання реактивної електричної
енергії за вересень 2013 року на суму 184
грн. 51 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Перевіривши наданий позивачем
арифметичний розрахунок
заборгованості за спожиту теплову
енергію, суд вважає його обґрунтованим
та документально підтвердженим, у
зв'язку з чим вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за використану за
використану активну електричну
енергію у вересні 2013 року у розмірі 1354
грн 09 коп. та за перетікання реактивної
електричної енергії у вересні 2013 року у
розмірі 184 грн 51 коп. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконання
зобов'язань за договором на постачання
електричної енергії № 42718 від 16.08.2013,
позивачем нараховано відповідачу пеню
за використану активну електричну
енергію у розмірі 153 грн 96 коп., пеню за
використану реактивну електричну
енергію у розмірі 20 грн 98 коп., 3 % річних
за використану активну електричну
енергію у розмірі 31 грн 16 коп., 3 % річних
за використану реактивну електричну
енергію у розмірі 4 грн 25 коп.,
інфляційні втрати за використану
активну електричну енергію у розмірі 173
грн 30 коп., інфляційні втрати за
використану реактивну електричну
енергію у розмірі 23 грн 61 коп. за період
прострочення з 02.10.2013 по 08.07.2014.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551
Цивільного кодексу України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Сторони
можуть домовитися про зменшення
розміру неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з положеннями пункту 2.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» щодо пені за
порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 Господарського кодексу
України. Даним приписом передбачено не
позовну давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з пунктом 4.2.1. договору
встановлено, що за внесення платежів,
передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4. даного
договору, з порушення термінів,
визначених відповідним додатком,
споживач сплачує постачальнику пеню в
розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати, але не більше розміру
штрафних санкцій згідно з
Господарським кодексом України.

Суд встановив, що доданий до позовної
заяви арифметичний розрахунок пені є
неправильним, оскільки в порушення
норм статті 232 Господарського кодексу
України позивачем неправильно
визначено день початку періоду
нарахування пені та період нарахування
пені виходить за межі шестимісячного
строку від дня виникнення прострочення
виконання обов'язку з оплати.

У відповідності до положень пункту 1.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» з огляду на
вимоги частини першої статті 47 і статті
43 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд має
з'ясовувати обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку, та здійснити оцінку
доказів, на яких цей розрахунок
ґрунтується. У разі якщо відповідний
розрахунок позивачем здійснено
неправильно, то господарський суд з
урахуванням конкретних обставин
справи самостійно визначає суми пені
та інших нарахувань у зв'язку з
порушенням грошового зобов'язання, не
виходячи при цьому за межі визначеного
позивачем періоду часу, протягом якого,
на думку позивача, мало місце
невиконання такого зобов'язання, та
зазначеного позивачем максимального
розміру відповідних пені та інших
нарахувань.

З урахуванням положень договору та
приписів законодавства, позивач має
право на нарахування пені за
прострочення оплати електроенергії
протягом шести місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. День
початку нарахування пені визначається
з огляду на положення пункту 2.1 додатку
2 до договору (з 24 числа місяця, що
передує розрахунковому).

Таким чином, позивач має право на
нарахування пені за прострочення
оплати за активну електричну енергію
та перетікання реактивної електричної
енергії за вересень 2013 року з 24.08.2013 по
24.02.2014.

Суд наводить власні розрахунки пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань відповідно норм статті
частини 6 статті 232 Господарського
кодексу України з урахуванням розміру
простроченого платежу та в межах
визначеного позивачем періоду
нарахування, а саме початку
нарахування пені (з 02.10.2013):

Сума боргу (активна енергія)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення1354.0902.10.2013 - 24.02.20141466.5000 %0.036
%70.41

Сума боргу (реактивна енергія)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення184.5102.10.2013 - 24.02.20141466.5000 %0.036
%9.59З огляду на вищенаведене та
доведення факту несвоєчасності
виконання грошового зобов'язання за
договором, вимоги позивача про
нарахування відповідачу пені
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 70 грн 41 коп. за використану
активну електричну енергію та 9 грн 59
коп. за використану реактивну
електричну енергію за період
нарахування з 02.10.2013 по 24.02.2014 за
простроченим платежем за вересень 2013
року.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" сплата трьох
процентів від простроченої суми (якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом) не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
обчислюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі статистики і не пізніше 10 числа
місяця, що настає за звітним,
публікується в офіційних періодичних
виданнях. На даний час індекс інфляції
розраховується Державною службою
статистики України і щомісячно
публікується, зокрема, в газеті
"Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені
друкованими засобами масової
інформації з посиланням на зазначений
державний орган відповідні показники
згідно з статтями 17, 18 Закону України
"Про інформацію" є офіційними і можуть
використовуватися господарським судом
і учасниками судового процесу для
визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа
вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а
також в інформаційно-пошукових
системах "Законодавство" і "Ліга".

З огляду на вищенаведене та доведення
факту несвоєчасності виконання
грошового зобов'язання за договором,
позивачем було правомірно нараховано 3
% річних та інфляційні втрати.
Перевіривши наданий позивачем
арифметичний розрахунок 3 % річних за
використану активну електричну
енергію у розмірі 31 грн 16 коп., 3 % річних
за використану реактивну електричну
енергію у розмірі 4 грн 25 коп.,
інфляційних втрат за використану
активну електричну енергію у розмірі 173
грн 30 коп., інфляційних втрат за
використану реактивну електричну
енергію у розмірі 208 грн 12 коп.,
нарахованих за період прострочення з
02.10.2013 по 08.07.2014, суд вважає його
обґрунтованим та таким, що відповідає
положенням договору та приписам
законодавства про порядок та строки
нарахування, у зв'язку з чим вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3 %
річних за використану активну
електричну енергію у розмірі 31 грн 16
коп., 3 % річних за використану реактивну
електричну енергію у розмірі 4 грн 25
коп., інфляційних втрат за використану
активну електричну енергію у розмірі 173
грн 30 коп., інфляційних втрат за
використану реактивну електричну
енергію у розмірі 23 грн 61 коп.,
нарахованих за період прострочення з
02.10.2013 по 08.07.2014, підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Київська книжкова фабрика"
(03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40,
ідентифікаційний код 02472594) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана
Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305)
заборгованість за використану активну
електричну енергію у розмірі 1354 (одна
тисяча триста п'ятдесят чотири) грн 09
коп., заборгованість за перетікання
реактивної електричної енергії у
розмірі 184 (сто вісімдесят чотири) грн 51
коп., пеню за використану активну
електричну енергію у розмірі 70
(сімдесят) грн 41 коп., пеню за
використану реактивну електричну
енергію у розмірі 9 (дев'ять) грн 59 коп., 3
% річних за використану активну
електричну енергію у розмірі 31
(тридцять одна) грн 16 коп., 3 % річних за
використану реактивну електричну
енергію у розмірі 4 (чотири) грн 25 коп.,
інфляційні втрати за використану
активну електричну енергію у розмірі 173
(сто сімдесят три) грн 30 коп., інфляційні
втрати за використану реактивну
електричну енергію у розмірі 23
(двадцять три) грн 61 коп. та 1737 (одна
тисяча сімсот тридцять сім) грн 86 коп.
судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 14.08.2014

Суддя
І.М. Отрош