ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 серпня 2014 р.

Справа № 902/738/14

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик" (
вул. Озерянівська,2, м. Горлівка,
Донецька обл., 84601; адреса для
листування вул. Ак. Корольова,7, м.
Черкаси, 18029)

до:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (
АДРЕСА_1)

про стягнення боргу та штрафних
санкцій в сумі 7 501,70 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання
Головаченко Т.В.

Представники

позивача : Посохов О.В.,

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов товариством з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик" до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення боргу та штрафних санкцій в
сумі 7 501,70 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2014 року порушено
провадження у справі з призначенням
судового засідання на 19.06.2014 року.

Ухвалою суду від 19.06.2014 року розгляд
справи було відкладено на 13.08.2014 року з
об'єктивних причин.

В судове засідання 13.08.2014 року з'явився
представник позивача, яким підтримано
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, яка подана через канцелярію суду
13.08.2014 року (вх. № канц.08-46/7904/14) в якій
зазначено, що внаслідок того, що
відповідачем частково сплачено кошти,
тому позивач просить суд стягнути з
відповідача 2000,00 грн. суму основного
боргу; 539,17 грн. 20 % річних; 140,00 грн. 7 %
штрафу.

З огляду на права, надані позивачеві
ст.22 Господарського процесуального
кодексу України (ГПК України), заява
представника позивача про зменшення
позовних вимог судом прийнята як така,
що не суперечить закону та не порушує
права та інтереси інших осіб.

При цьому, варто зазначити, що пунктом 6
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року" №01-8/482
від 13.08.2008 року роз'яснено, що в разі
зменшення позовних вимог, якщо його
прийнято господарським судом, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Факт зменшення ціни
позову обов'язково відображається
господарським судом в описовій частині
рішення зі справи. При цьому будь-які
підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, документів
витребуваних ухвалами суду не надав,
про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення, копія якого наявна в
матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем 16.12.2010
року було укладено договір поставки №
225/60.

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця алкогольні напої
(надалі - товар), а покупець
зобов'язується оплатити товар в
порядку, визначеними умовами цього
договору.

Згідно з п. 3.2. договору постачальник
зобов'язаний поставити товар за
адресою, яка зазначена в його
замовленні, а також в засвідчених
покупцем копіях ліцензій як місце
здійснення діяльності, або за адресою,
яка зазначена в засвідчених покупцем
копіях довідок про внесення місць
зберігання алкоголю до Єдиного
державного реєстру.

Відповідно до п.5.1. договору ціна на
товар визначена у Прайс-листі
постачальника, який діє на момент
здійснення покупцем замовлення.

Відповідно до п. 5.2 договору ціна на
товар зазначається постачальником у
видатковій накладній на товар.

Відповідно до пункту 6.1. Договору
розрахунки за поставлений товар
здійснюються Покупцем протягом 45
календарних днів з дати поставки такої
партії.

Відповідно до п.7.1. договору у випадку
порушення покупцем строків оплати
вартості одержаного від постачальника
товару покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день порушення строків оплати; у
випадку порушення покупцем строків
оплати вартості одержаного від
постачальника товару більше ніж на 30
календарних днів, покупець сплачує
постачальнику штраф в розмірі сім
відсотків від суми боргу.

Відповідно до п. 9.2. договору у випадку
порушення покупцем строків оплати
отриманого від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 20 % річних від суми боргу
за користування чужими коштами.

Позивачем свої зобов'язання
передбачені договором виконані в
повному обсязі, а саме відповідачу було
поставлено товар на загальну суму 10 394,28
грн., що підтверджується видатковою
накладною № 115437/118400 від 29 листопада 2012
року.

Натомість відповідач свої зобов'язання
передбачені договором, а саме,
розрахунки за поставлений товар не
виконував в повному обсязі.

12.05.2014 року позивачем було направлено
відповідачу претензію № 14-юр з вимогою
погасити заборгованість, яка останнім
отримана та яка залишена без
задоволення.

Станом на день подання позову до суду
заборгованість відповідача становила 5
600,00 грн. сума основного боргу; 1 509,70 грн.
плата за користування чужими грошовими
коштами; 392,00 грн. штраф.

Після подання позову до суду
заборгованість зменшилася, внаслідок
того, що відповідачем частково
сплачено кошти, тому позивач просить
суд стягнути з відповідача 2000,00 грн.
сума основного боргу; 539,17 грн. 20 %
річних; 140,00 грн. 7 % штрафу.

Непроведення остаточних розрахунків
спонукало позивача звернутися з
позовом до суду.

Суд задовольняючи позовні вимоги
виходив з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Дії позивача по передачі товару та дії
відповідача по прийняттю вказаного
товару, за визначеною ціною свідчать
про те, що у боржника (відповідача)
виникло зобов'язання по оплаті за
отриманий товар.

З моменту укладення сторонами договору
№ 225/60 від 16.12.2010 року, між ними виникли
зобов'язання, які регулюються
параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу
України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України).

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч.1 статті 625 ЦК України).

Згідно із ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як видно з матеріалів справи
відповідачем були порушені умови
договору, а саме щодо розрахунків за
поставлений товар.

Борг в сумі 2000,00 грн. підтверджується
матеріалами справи (прибуткові касові
ордери, що наявні в матеріалах справи),
а тому позов в цій частині підлягає
задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем
було заявлено до стягнення 539,17 грн. 20 %
річних; 140,00 грн. 7 % штрафу.

Разом з тим, частиною 2 ст.193 ГК України
встановлено, що порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених ГК
України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями є господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, крім іншого,
неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, а пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язань, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив строк виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.7.1. договору, у випадку
порушення покупцем строків оплати
вартості одержаного від постачальника
товару покупець зобов»язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день порушення строків оплати; у
випадку порушення покупцем строків
оплати вартості одержаного від
постачальника товару більше ніж на 30
календарних днів, покупець сплачує
постачальнику штраф в розмірі сім
відсотків від суми боргу.

Відповідно до п. 9.2. договору у випадку
порушення покупцем строків оплати
отриманого від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 20 % річних від суми боргу
за користування чужими коштами.

Суд, перевіривши нарахування 539,17 грн. 20
% річних; 140,00 грн. 7 % штрафу приходить до
висновку, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства, інтересам сторін та
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 47, 49, 82, 84,
115,116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1 ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик" (
вул. Озерянівська,2, м. Горлівка,
Донецька обл., 84601, ідент. код 35871504 ) 2000,00
грн. сума основного боргу; 539,17 грн. 20 %
річних; 140,00 грн. 7 % штрафу; 1827,00 грн.
витрат на сплату судового збору.

Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

Копію рішення направити сторонам по
справі.

Повне рішення складено 18 серпня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( вул. Озерянівська,2, м.
Горлівка, Донецька обл., 84601; адреса для
листування вул. Ак. Корольова,7, м.
Черкаси, 18029)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1)