м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12039/14 04.08.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Енерджі»

про врегулювання розбіжностей

Представники:

від позивача: Гуляєв С.В. -
представник за довіреністю № 91/2014/01/10-9
від 10.01.2014

Кутиркін
А.А.-представник за довіреністю №
91/2014/07/28-3 від 28.07.2014

від відповідача: Дегтярьов Ю.В. -
представник за довіреністю № б/н від
10.12.2013

Морофіянець Б.В. -
директор (наказ № К-14-07-22/01 від 22.07.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.06.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" з вимогами до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Глобал
Енерджі" про врегулювання
розбіжностей.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що ним було надіслано на
адресу відповідача разом із листом від
23.04.2014 р. два примірники підписаного та
скріпленого печаткою договору від
23.04.2014 р. № 583-14 (далі - Договір).
Відповідач у відповідь на вказаний
лист позивача разом із листом від 12.05.2014
р. надіслав останньому підписаний із
застереженнями Договір та протокол
розбіжностей до нього із пропозицією
власної редакції деяких пунктів.
Листом від 27.05.2014 р. позивач направив
відповідачу власну редакцію протоколу
розбіжностей до Договору, однак жодної
відповіді стосовно погодження спірних
умов Договору, як-от підписаний та
скріплений належним чином протокол
узгодження розбіжностей, від
відповідача не отримано. За таких
обставин, позивач просить суд
врегулювати розбіжності та викласти
спірні умови Договору в редакції,
запропонованій позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.06.2014 порушено провадження у
справі № 910/12039/14, розгляд справи
призначений на 08.07.2014.

26.06.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
представника позивача надійшли
документи на виконання вимог суду.

07.07.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
представника відповідача надійшло
клопотання про припинення провадження
у справі з підстав відсутності
предмету спору у зв'язку з фактичним
прийняттям позивачем пропозицій
відповідача, що містяться у його
протоколі розбіжностей до Договору.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
08.07.2014 справу № 910/12039/14 передано на
розгляд судді Головіній К.І., у зв'язку з
перебуванням судді Отрош І.М. на
лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.07.2014 (суддя Головіна К.І.)
справу № 910/12039/14 прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 18.07.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
10.07.2014 справу № 910/12039/14 передано на
розгляд судді Отрош І.М., у зв'язку з
виходом судді Отрош І.М. з лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.07.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
№ 910/12039/14 прийнято до провадження.

У судовому засіданні, призначеному на
18.07.2014 оголошено перерву до 04.08.2014.

31.07.2014 відділом діловодства
Господарського суду міста Києва
отримано від відповідача відзив на
позовну заяву, відповідно до якого
останній заперечує проти позову з
підстав того, що запропонована
позивачем редакція спірних умов
Договору є такою, що суперечить
положенням чинного законодавства
України, в тому числі ст. 29
Господарського кодексу України,
оскільки фактично є нав'язуванням
таких умов Договору, які ставлять
відповідача в нерівне становище та
такими, що не стосуються предмету
спірного Договору.

В судовому засіданні 04.08.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (позивач) є суб'єктом, що
займає монопольне становище на ринку
передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами на території м. Києва та
Київської області відповідно до
постанови НКРЕ від 05.05.2011 № 778.

При цьому, відповідно до Ліцензії серії
АЕ № 288272 з терміном дії по 18.05.2019
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Глобал Енерджі» є
постачальником електричної енергії за
нерегульованим тарифом.

З матеріалів справи вбачається, що
27.03.2014 р. відповідач разом із листом № 65
щодо укладення договору на передачу
електричної енергії місцевими
(локальними) електромережами,
адресованим генеральному директору
Публічному акціонерному товарситву
«Київенерго», надав для погодження
документи для укладення договору про
передачу електричної енергії
місцевими (локальними) електромережами
до споживачів, які знаходяться на
території здійснення ліцензованої
діяльності ПАТ «Київенерго».

Листом № 42АІ/91ПЗ/2289 від 23.04.2014 про
укладення договору на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Енерджі»
позивач направив два примірники
підписаного та скріпленого печаткою
договору про передачу електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами між
постачальником електричної енергії за
нерегульованим тарифом та
електропередавальною організацією №
583-14 від 23.04.2014 (договір) з додатками.

У відповідь на отриманий вищезгаданий
лист відповідачем разом із листом № 90
від 12.05.2014, адресованим генеральному
директору юридичної особи позивача,
направлено Договір, підписаний
уповноваженою особою відповідача та
скріплений печаткою, із застереженнями
та два примірники протоколу
розбіжностей до нього від 23.04.2014 р. із
власною редакцією п.п. 1.1., 1.3., абз. 2 п. 2.1.,
п.п. 2.2., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.5., пп. 4. п. 5.1., пп. 2
п. 6.2., пп. 8 п. 6.2., пп. 4 п. 6.3., пп. 7 п. 6.3., пп. 9
п. 6.3., пп. 10 п. 6.3., п.п. 10.1, 10.2., 11.2., додатки
1, 2, 3, 4, 5, 6.

Листом від 21.05.2014 № 42-АІ/91ПЗ/2845 на № 90
від 12.05.2014 позивач повідомив
відповідача про порушення останнім
норм Господарського кодексу України в
частині встановлення у протоколі
розбіжностей колонки «Узгоджена
сторонами редакція», тобто здійснення
відповідачем узгодження редакції
спірних пунктів в односторонньому
порядку.

Крім того, листом, датованим 27.05.2014 №
42АІ/91ПЗ/2960 та адресованим директору
відповідача, позивач надіслав Протокол
розбіжностей від 27.05.2014 до договору від
23.04.2014 № 583-14, у якому виклав власну
редакцію деяких положень договору, а
саме п.п. 1.1., 1.3., абз. 2 п. 2.1., п.п. 2.2., 4.1., 4.2.,
4.3., 4.4., 4.5., пп. 4 п. 5.1., пп. 2 п. 6.2., пп. 8 п. 6.2.,
пп. 4 п. 6.3., пп. 7 п. 6.3., пп. 9 п. 6.3., пп. 10 п. 6.3.,
п.п. 10.1., 10.2., 11.2., Додатки 1, 2, 3, 4, 5, 6 до
договору. При цьому, із вказаного
Протоколу розбіжностей від 27.05.2014
вбачається, що позивач узгодив
пропозиції відповідача за п.п. 2.2., 4.1.,
4.4., пп. 7 п. 6.3. договору.

Отже, неврегульованими між позивачем
та відповідачем є : п.п. 1.1., 1.3., абз. 2 п.
2.1., п.п. 4.2., 4.3., 4.5., пп. 4 п. 5.1., пп. 2 п. 6.2., пп.
8 п. 6.2., пп. 4 п. 6.3, пп. 9 п. 6.3., пп. 10 п. 6.3., п.п.
10.1., 10.2., 11.2., додатки 1, 2, 3, 4, 5, 6 до
договору.

Позивач, вказує на те, що ним було
складено власну редакцію протоколу
розбіжностей до договору, яку було
направлено на адресу відповідача разом
із листом, датованим 27.05.2014 № 42АІ/91ПЗ/2960.
Оскільки станом на 03.06.2014 від
відповідача не було отримано жодної
відповіді по суті вказаного протоколу
розбіжностей до договору, позивач на
підставі частини 7 статті 181
Господарського кодексу України
передав на розгляд суду вказані
розбіжності. За таких обставин, позивач
просить суд задовольнити позов в
повному обсязі та врегулювати
розбіжності і викласти спірні умови
Договору в редакції, запропонованій
позивачем.

Відповідач заперечує проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі з огляду на наступне.

Згідно з положеннями Господарського
кодексу та Порядку доступу
постачальників електричної енергії за
нерегульованим тарифом до місцевих
(локальних) електричних мереж,
затвердженого постановою НКРЕ від
29.10.2010 № 1421 визначений відповідний
порядок укладення договору про
передачу місцевими (локальними)
електричними мережами між
постачальником електричної енергії за
нерегульованим тарифом та
електропередавальною організацією, в
тому числі встановлено строки
складання протоколу розбіжностей, його
розгляду сторонами, вжиття заходів
щодо врегулювання таких розбіжностей
чи передання їх на розгляд до суду
(20-денний строк). Оскільки 15.05.2014
позивачем було отримано від
відповідача протокол розбіжностей від
23.04.2014 до договору, а тому зі спливом
20-денного строку непогоджені позивачем
пропозиції відповідача, зазначені у
протоколі розбіжностей від 23.04.2014,
фактично є прийнятими позивачем в
порядку частини 7 статті 181
Господарського кодексу України, так як
останній звернувся до суду із даним
позовом про врегулювання розбіжностей
лише 17.06.2014. З огляду на вищевикладене,
відповідач вважає, що предмет спору у
даній справі відсутній, у зв'язку з чим
просить суд припинити провадження у
справі.

При цьому, відповідач заперечує також
проти позовних вимог по суті,
зазначаючи, що запропонована позивачем
редакція спірних умов договору є такою,
що не стосується предмету спірного
договору та суперечить положенням
чинного законодавства України, в тому
числі статті 29 Господарського кодексу
України, оскільки фактично є
нав'язуванням таких умов договору, які
ставлять відповідача в нерівне
становище.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини.

За змістом статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до приписів ст. 638 ЦК
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

При цьому договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 181 Господарського кодексу
України зокрема передбачено, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Проект договору
може бути запропонований будь-якою з
сторін. У разі якщо проект договору
викладено як єдиний документ, він
надається другій стороні у двох
примірниках. Сторона, яка одержала
проект договору, у разі згоди з його
умовами оформляє договір відповідно до
вимог частини першої цієї статті і
повертає один примірник договору
другій стороні або надсилає відповідь
на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору. За наявності заперечень щодо
окремих умов договору сторона, яка
одержала проект договору, складає
протокол розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором. Сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони. У разі досягнення сторонами
згоди щодо всіх або окремих умов,
зазначених у протоколі розбіжностей,
така згода повинна бути підтверджена у
письмовій формі (протоколом узгодження
розбіжностей, листами, телеграмами,
телетайпограмами тощо).

При цьому, відповідно до ч. 7 зазначеної
статті Господарського кодексу України,
якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

Також, відповідно до Порядку доступу
постачальників електричної енергії за
нерегульованим тарифом до місцевих
(локальних) електричних мереж,
затвердженого Постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 29 жовтня 2010 року № 1421 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 листопада 2010 р. за №
1146/18441 (далі - Порядок), для укладення
договору про передачу електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами між
постачальником електричної енергії за
нерегульованим тарифом та
електропередавальною організацією
постачальник електричної енергії за
нерегульованим тарифом має надати
відповідній електропередавальній
організації документи, передбачені п. 5.
Порядку.

Відповідно до п. 7 Порядку, упродовж
п'ятнадцяти робочих днів з дня
отримання від постачальника
електричної енергії за нерегульованим
тарифом усіх документів, передбачених
пунктом 5 цього Порядку, відповідна
електропередавальна організація має
надати постачальнику електричної
енергії за нерегульованим тарифом два
примірники підписаного та скріпленого
печаткою договору про передачу
електричної енергії місцевими
(локальними) електричними мережами.

За змістом п.п. 8-9 Порядку, що
кореспондуються із положеннями ст. 181
Господарського кодексу України, у разі
наявності заперечень щодо окремих умов
договору про передачу електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами постачальник
електричної енергії за нерегульованим
тарифом складає протокол розбіжностей,
про що робиться застереження у
договорі, та у двадцятиденний строк
надсилає електропередавальній
організації два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором. При цьому,
електропередавальна організація, яка
одержала протокол розбіжностей до
договору про передачу електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами, зобов'язана
впродовж двадцяти днів розглянути
його, в цей же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з
постачальником електричної енергії за
нерегульованим тарифом та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода
постачальника електричної енергії за
нерегульованим тарифом.

П. 11 Порядку передбачено, що якщо
електропередавальна організація, яка
одержала протокол розбіжностей щодо
умов договору про передачу електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції
постачальника електричної енергії за
нерегульованим тарифом вважаються
прийнятими.

Так, судом встановлено факт звернення
відповідачем на підставі ст. 181
Господарського кодексу України та
Порядку до позивача як особи, що займає
монопольне становище на ринку передачі
електричної енергії місцевими
(локальними) електричними мережами на
території м. Києва та Київської
області, із листом від 27.03.2014 р. № 65 щодо
укладення договору на передачу
електричної енергії місцевими
(локальними) електромережами.

У відповідь на вказаний лист позивачем
листом 42АІ/91ПЗ/2289 від 23.04.2014 р. про
укладення договору направлено
відповідачу два примірники Договору
про передачу електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами між постачальником
електричної енергії за
неврегульованим тарифом та
електропередавальною організацією №
583-14 від 23.04.2014 р. з додатками.

Водночас відповідач, користуючись
наданим йому відповідно до ст. 181
Господарського кодексу України та п. 8
Порядку правом на прийняття умов
договору із власними запереченнями,
надіслав на адресу позивача разом із
листом № 90 від 12.05.2014 р. підписаний та
скріплений печаткою Договір із
відповідними застереженнями та
протокол розбіжностей від 23.04.2014 р. у
двох примірниках. При цьому, вказаний
лист від 12.05.2014 р. з додатками було
отримано позивачем 15.05.2014 р., про що
свідчить реєстраційний штамп
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» у правому нижньому куті
листа від 12.05.2014 р. Даний факт не
заперечувався сторонами.

За таких обставин, з огляду на
встановлену судом дату отримання листа
від 12.05.2014 р. з додатками, а також
приписи ст. 181 Господарського кодексу
України та п. 9 Порядку в частині
передбаченого 20-денного строку на
вжиття заходів для врегулювання
розбіжностей з постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом та передання розбіжностей, що
залишились неврегульованими, до суду,
суд приходить до висновку, що останнім
днем в межах вказаного строку є 04.06.2014 р.

При цьому, позивач всупереч нормам
зазначеного вище законодавства лише
17.06.2014 р., тобто після спливу 20-денного
строку, звернувся до Господарського
суду м. Києва із позовом про
врегулювання розбіжностей до Договору.

З цього приводу суд зазначає, що з
матеріалів справи вбачається, що
позовна заява про врегулювання
розбіжностей була вперше подана
позивачем до суду 06.06.2014 р. та
зареєстрована за номером 11248/14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 р. у справі № 910/11248/14
наведена позовна заява та додані до неї
документи були повернуті позивачу без
розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України.

Після виправлення недоліків, позивач
повторно звернувся до суду з позовною
заявою вих. № 42АІ/91ПЗ/3160 про
врегулювання розбіжностей, подавши
17.06.2014 р. зазначену позовну заяву до
Господарського суду міста Києва, що
підтверджується реєстраційним штампом
Господарського суду м. Києва у лівому
нижньому куті першої сторінки позовної
заяви з присвоєнням позовній заяві
реєстраційного номера 12039/14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.06.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/12039/14, та прийнято позовну
заяву до розгляду.

При цьому повторно подана до
господарського суду позовна заява
вважається судом поданою саме у день
повторного звернення з позовом до
господарського суду, оскільки
Господарський процесуальний кодекс
України не містить припису, згідно з
яким після усунення допущених
недоліків позовної заяви, про які було
зазначено судом в ухвалі про
повернення позовної заяви без розгляду
та при повторному зверненні до суду із
зазначеним позовом, позовна заява
вважається поданою в день первісного
звернення до господарського суду.

Вищенаведене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладеною, зокрема в п. 24
Інформаційного листа від 07.04.2008, № 01-8/211
"Про деякі питання практики
застосування норм Цивільного та
Господарського кодексів України", а
саме: відмова господарського суду в
прийнятті позовної заяви до розгляду в
порядку статті 62 ГПК України або
повернення позовної заяви у
відповідності до статті 63 ГПК України
свідчить, що не був дотриманий
встановлений порядок подання позову.

Таким чином, днем подання позовної
заяви вих. № 42АІ/91ПЗ/3160 у даній справі з
дотриманням встановленого порядку
подання слід вважати 17.06.2014 р.

За таких обставин, з огляду на
встановлену судом дату звернення до
суду позивачем із даним позовом (17.06.2014
р.), дату кінцевого терміну для вжиття
заходів щодо врегулювання
розбіжностей за протоколом
розбіжностей від 23.04.2014 р. до Договору
чи звернення до суду (04.06.2014 р.) та
імперативні приписи ч. 7 ст. 181
Господарського кодексу України та п. 11
Порядку, суд приходить до висновку, що
неузгоджені сторонами положення
Договору в межах пропозицій
відповідача як постачальника
електричної енергії за нерегульованим
тарифом є такими, що прийняті
позивачем.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача про
регулювання розбіжностей є
необґрунтованими, не доведені
позивачем належними та допустимими
доказами, а тому не підлягають
задоволенню.

Стосовно клопотання відповідача про
припинення провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмету спору,
суд зазначає таке.

Згідно з п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від 26
грудня 2011 року № 18, господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Оскільки станом на момент звернення до
суду з даним позовом про врегулювання
розбіжностей такий спір був відсутній
з огляду на встановлений судом факт
прийняття позивачем розбіжностей
відповідача до Договору на підставі
імперативних приписів ч. 7 ст. 181
Господарського кодексу України, а тому
відсутні і підстави для припинення
провадження у справі через відсутність
предмету спору згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Отже, відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 11.08.2014 р.

Суддя
І.М. Отрош