ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2014 р.
Справа № 920/663/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О.,
суддя Тихий П.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мельниченко І.З. (довіреність
від 06.08.2014 року);

відповідача - Решодько І.М. (довіреність
від 08.01.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
(вх.№1483С/1-8) на рішення господарського
суду Сумської області від 29 квітня 2014
року у справі

за позовом Путивльської районної
державної адміністрації, м. Путивль,
Сумська область

до Приватного підприємства "Карла
Маркса-2", с. Мінакове, Путивльський
район, Сумська область

про визнання договору оренди землі
недійсним

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Путивльська
райдержадміністрація, звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом до ПП "Карла Маркса-2", в якому
після уточнень просив визнати
недійсним договір оренди землі від
22.08.2013 р., укладений між Путивльською
районною державною адміністрацією та
ПП "Карла Маркса-2", відповідно до п.2
якого в оренду передано 258 земельних
ділянок на території Манухівської
сільської ради не успадкованих та не
переоформлених часток (паїв) загальною
площею 413,48 га, в т.ч. ріллі 413,48 га.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 29.04.2014 р. у справі №920/663/14
(суддя Левченко П.І.) позов задоволено.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що рішення прийнято з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні обставин справи. Просить
рішення господарського суду скасувати
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Путивльська РДА проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважає
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим. Просить рішення
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Від ПП "Карла Маркса-2" 01.07.2014 р. надійшло
клопотання (вх. №5104) про зупинення
провадження у справі до вирішення
Харківським апеляційним господарським
судом справи №920/707/13 про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки від 05.03.2012 року, укладеним між
Путивльською районною державною
адміністрацією та ПП "Карла Маркса-2".

Позивач в судовому засіданні та в своїх
письмових поясненнях №01-20/1914 від 24.07.2014
року проти задоволення клопотання
заперечує.

Колегія суддів, розглянувши вказане
клопотання, дійшла висновку про
відмову в його задоволенні виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 79
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському
суду слід у кожному конкретному
випадку з'ясовувати як пов'язана
справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом та чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

В постанові Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в п.3.16 зазначено, що
пов'язаною з даною справою є така інша
справа, у якій інший суд встановлює
обставини, що впливають чи можуть
вплинути на подання і оцінку доказів у
даній справі, в тому числі йдеться про
факти, які мають преюдиціальне
значення.

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі.

Колегія суддів вважає, що підстави для
зупинення провадження у даній справі
відсутні, оскільки реалізація права
сторони на звернення до суду з позовом
про визнання недійсним договору оренди
не є безумовною підставою для
зупинення провадження у даній справі.

Крім того, правовідносини між
сторонами у даній справі та справі
№920/707/13 виникли з різних договорів
оренди, які не пов'язані між собою та
укладені в різний період часу, у зв'язку
з чим відсутні обставини, з'ясування
яких в ході розгляду справи №920/707/13
унеможливлює розгляд заявленої
позовної вимоги у даній справі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи представників
сторін, перевіривши правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Розпорядженням голови Путивльської
районної державної адміністрації №
322-ОД від 22.08.2013 року надано в оренду
строком на 5 років ПП "Карла Маркса-2" для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва 258
не переоформлених (не успадкованих)
земельних часток (паїв) загальною
площею 413,48 га ріллі за рахунок земель
померлих власників земельних часток
(паїв), спадкоємці яких не з'явилися, до
моменту звернення спадкоємців (а.с.11).

На підставі вказаного розпорядження
22.08.2013 року між позивачем та
відповідачем укладено договір оренди
землі, відповідно до п.2 якого, в оренду
передається 258 земельних ділянок на
території Манухівської сільської ради
неуспадкованих та непереоформлених
часток (паїв) загальною площею 413,48 га в
т.ч. ріллі 413,48 га.

Договір укладено на 5 років, з 22.08.2013
року по 21.08.2018 року (п.8 договору).

Факт передачі підтверджено актом
приймання-передачі земельної ділянки,
від 22.08.2013 року (а.с.14).

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначає, що даний договір не
відповідає вимогам чинного
законодавства та підлягає визнанню
недійсним у зв'язку з недодержанням
сторонами в момент вчинення правочину
вимог, які встановлені частиною першою
статті 203 Цивільного кодексу України та
статті 15 Закону України "Про оренду
землі".

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що
плани та схеми земельних ділянок, які
передаються в оренду, кадастровий план,
акти визначення меж земельних ділянок
в натурі (на місцевості) не є істотними
умовами договору відповідно до ст.15
Закону України "Про оренду землі" та не
є підставою для визнання договору
недійсним.

Колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 1 статті 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним

Стаття 207 Господарського кодексу
України, також передбачає, що
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до п.2.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №11
від 29.05.2013 року "Про деякі питання
визнання правочинів недійсними",
вирішуючи спори про визнання
правочинів недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, та в разі задоволення
позовних вимог зазначати в судовому
рішенні, в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
"Про оренду землі", істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Водночас згідно з частиною четвертою
статті 15 Закону України "Про оренду
землі" невід'ємною частиною договору
оренди землі є: план або схема
земельної ділянки, яка передається в
оренду; кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів; акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Таким чином, Законом України "Про
оренду землі" визначено перелік
істотних умов договору оренди
земельної ділянки, відсутність яких є
підставою для визнання договору
недійсним.

Як свідчать матеріали справи, спірний
договір оренди землі від 22.08.2013 року не
містить відомостей щодо об'єктів
оренди (кадастрових номерів, місць
розташування та розмірів 258 земельних
ділянок).

Крім того, до договору не додано планів
або схем земельних ділянок, які
передаються в оренду; кадастрових
планів; актів визначення меж земельних
ділянок в натурі (на місцевості).

Отже, договір оренди землі від 22.08.2013
року не містить всіх істотних умов, які
є обов'язковими та передбачені Законом
України "Про оренду землі".

Оскільки спірний правочин не
відповідає вимогам ст.15 Закону України
"Про оренду землі", колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для визнання договору оренди
землі від 22.08.2013 року недійсним на
підставі ч.1 ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків господарського
суду Сумської області.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення
господарського суду Сумської області
від 29.04.2014 року у справі № 920/663/14
прийняте при належному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та у відповідності до норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні,
в зв'язку з чим, апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 1 статті
103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 29.04.2014 року у справі №920/663/14
залишити без змін.

Повний текст постанови підписано
11.08.2014 року

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Тихий П.В.