ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.
Справа № 911/2390/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП», Київська обл.,
Васильківський р-н, с. Мархалівка

2) Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, Донецька обл., м. Слов'янськ

про стягнення 21682,32 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність б/№
від 02.06.2014 р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської
області звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі - позивач) з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
(далі - відповідач 1) та Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач 2) про стягнення 21682,32 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем 1 умов договору поруки №
11-03-2013-64 від 11.03.2013 р. та неналежне
виконання Відповідачем 2 умов договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 323.10.2007/БФ від
19.10.2007 р. щодо своєчасної оплати за
отриманий товар.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.06.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/2390/14 та
призначено її до розгляду на 21.07.2014 р.

21.07.2014 р. у судове засідання з'явився
представник Позивача, позов підтримав
та просив задовольнити його в повному
обсязі. Представники Відповідача 1 та
Відповідача 2 у судове засідання не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, відзиви на позов суду не
надали.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. За змістом цієї норми,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до інформації з сайту УДППЗ
«Укрпошта» - відстеження пересилання
поштових відправлень, відправлення за
номером 463 - ухвала суду від 18.06.2014
р. про порушення провадження у справі
№911/2390/14, яка направлялася Відповідачу 2
у справі, надійшло 18.07.2014 року до
відділення зв'язку СЛОВЯНСЬК 22 з
індексом 84122, на даний час не вручене.

Таким чином, Відповідач 2 вважається
належним чином повідомленим про час та
місце судового засідання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарський судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи надані Позивачем пояснення
та матеріали справи, які є достатніми
для вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов за наявними у справі
матеріалами, згідно з вимогами ст. 75 ГПК
України.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2007 р. між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО»
(продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець,
Відповідач 2 у справі), був укладений
договір купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу №
323.10.2007/БФ (далі - Договір), відповідно до
умов викладених в ньому.

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням ФОП ОСОБА_1
взятого на себе грошового зобов'язання
щодо оплати вартості отриманого товару
згідно Договору, ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО»
звернулося до господарського суду
Донецької області із позовною заявою
про стягнення з ФОП ОСОБА_1 суми
заборгованості та штрафних санкцій за
період із 01.02.2008 р. по 08.07.2009 р. згідно
Договору.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.11.2009 р. у справі
№ 4/206, позов ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО»
задоволено частково; вирішено стягнути
з Відповідача 62717,60 грн. основного
боргу, 17422,79 грн. інфляційних втрат, 2677,94
грн. 3% річних, 6917,84 грн. пені, 4390,24 грн.
штрафу, 941,26 грн. державного мита та 210,19
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

21.10.2011 р. між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
укладено угоду про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
№ К-17-ТА, згідно якої новому кредитору
було відступлено право вимоги
виконання ФОП ОСОБА_1 зобов'язання щодо
сплати розміру пені, 3% річних та
інфляційних втрат.

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.),
ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» було передано ФОП
ОСОБА_2. перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
Відповідачем 2 обумовленого
зобов'язання.

У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ
«ТРИДЕНТА АГРО» належним чином
повідомило ФОП ОСОБА_1 про зазначені
вище обставини.

25.01.2013 р. між ФОП ОСОБА_2 та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» укладено угоду про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) № 41/01-13, згідно якої новому
кредитору було відступлено право
вимоги виконання ФОП ОСОБА_1
зобов'язання щодо сплати розміру пені,
3% річних та інфляційних втрат.

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.),
ФОП ОСОБА_2 було передано ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
Відповідачем 2 обумовленого
зобов'язання.

У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ФОП
ОСОБА_2 належним чином повідомив ФОП
ОСОБА_1 про зазначені вище обставини.

Вказані обставини щодо набуття ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» права вимоги до
ФОП ОСОБА_1 за Договором були предметом
судового дослідження у справі № 911/2518/13,
в зв'язку з чим на підставі ст. 35 ГПК
України вважаються встановленими та не
потребують повторного доведення.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.03.2013 р. між ТОВ «ПК «ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було
укладено договір поруки № 11-03-2013-64,
відповідно до умов якого (п. 1.1.)
визначено, що у відповідності до цього
договору поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку ФОП
ОСОБА_1 щодо виконання грошового
зобов'язання щодо сплати розміру пені,
3% річних та інфляційних втрат у зв'язку
із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та угоди, передбаченим
ст. 2 цього договору.

Згідно п. 2.1. договору поруки № 11-03-2013-64,
під основним договором у цьому
договорі розуміють угоду № 41/01-13 про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст.ст. 512-519 ЦК України) від 25.01.2013 р.,
укладену на підставі Договору №
323.10.2007/БФ купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 19.10.2007
р.

Пунктом 3.1. договору поруки № 11-03-2013-64
передбачено, що відповідальність
поручителя перед кредитором
обмежується сплатою розміру пені, 3%
річних та інфляційних втрат у сумі 25000,00
грн.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Так, Позивач звернувся до Відповідача 1
із вимогою вих. № 15-64/03 від 15.03.2013 р.,
котра була одержана Відповідачем 1
18.03.2013 р., та станом на день розгляду
справи не виконана.

Згідно Відповіді Відповідача 1 від
18.03.2013 р. № 64 на вищевказану вимогу,
Відповідач 1 повідомив, що зобов'язання
за Договором поруки від 11.03.2013 р. №
11-03-2013-64 виконати не в змозі у зв'язку із
скрутним фінансовим становищем та
гарантував виконання зобов'язань до
31.12.2013 р.

Відповідно до змісту ст. 543 ЦК України, у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося
до господарського суду Київської
області з позовом до ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ФОП ОСОБА_1 про
стягнення пені, 3% річних та інфляційних
втрат за Договором за період з 09.07.2009 р.
по 25.01.2013 р.

Рішенням господарського суду
Київської області від 22.08.2013 р. у справі
№ 911/2518/13 позов задоволено частково;
вирішено стягнути солідарно з ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ФОП ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 5000,00
грн. 3% річних, 5254,18 грн. витрат на
послуги адвоката, 1585,93 грн. судового
збору; стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь
ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 37152,79 грн.
пені, 1627,66 грн. 3% річних та 11005,81 грн.
інфляційних втрат.

Як зазначається у позовній заяві,
станом на 16.06.2014 р. зобов'язання ФОП
ОСОБА_1 згідно рішення господарського
суду Донецької області по справі № 4/206,
не виконано.

Позивачем у даній справі заявлено
позовні вимоги про стягнення солідарно
з Відповідачів 1, 2 сум пені, 3% річних та
інфляційних втрат згідно договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 323.10.2007/БФ від
19.10.2007 р. за період із 26.01.2013 р. (наступний
день після закінчення періоду
нарахування штрафних санкцій,
розглянутих господарським судом
Київської області у справі № 911/2518/13) по
16.06.2014 р.

За розрахунком Позивача, що
знаходиться в матеріалах справи,
станом на день розгляду справи сума
нарахованої пені за період з 26.01.2013 р. по
16.06.2014 р. становить 12548,64 грн.,
інфляційних втрат з лютого 2013 р. по
травень 2014 р. складає 6522,63 грн., 3% річних
з 26.01.2013 р. по 16.06.2014 р. складає 2611,05 грн.

Належне виконання грошових зобов'язань
Покупцем забезпечено згідно п. 8.2.
Договору у вигляді сплати пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості неоплаченого товару за
кожний день прострочення.

Пунктом 8.3. Договору передбачено, що
сторони відповідно до ст. 259 ЦК України
домовились про те, що строк позовної
давності щодо стягнення штрафних
санкцій збільшується до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за даним Договором. Крім цього сторони
відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України
домовились про те, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за даним
Договором здійснюється без обмеження
строку.

Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Виходячи із цього суд дійшов до
висновку, що ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»
правомірно нарахувало пеню згідно
договору купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу №
323.10.2007/БФ від 19.10.2007 р. за період із 26.01.2013
р. (наступний день після закінчення
періоду нарахування штрафних санкцій,
розглянутих господарським судом
Київської області у справі № 911/2518/13) по
16.06.2014 р.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Вказані вище розрахунки Позивача
відповідають вимогам законодавства та
обставинам справи, а тому зазначені
вимоги підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Крім того, Позивач просить суд стягнути
з Відповідачів 1, 2 адвокатські витрати
у сумі 1400,00 грн. на підставі договору №
25-64/03 про надання адвокатських послуг
(правової допомоги) від 25.03.2013 р.

На підтвердження факту отримання
послуг адвоката Позивачем надано суду
копії: договору № 25-64/03 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 25.03.2013 р., свідоцтва про
право на зайняття адвокатською
діяльністю № 3888, акту прийому-передачі
документів від 25.03.2013 р., акту
здачі-приймання виконаних робіт щодо
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 16.06.2014 р., платіжне
доручення № 273 від 29.03.2013 р. на суму 1400,00
грн. та довіреність від 02.06.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р.
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність»), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» № 7 від 21.02.2013р.).

25.03.2013 р. між Позивачем (замовник) та
адвокатом ОСОБА_2 (виконавець) був
укладений договір № 25-64/03 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги), відповідно до умов якого (п.
1.1. договору), виконавець зобов'язується
надати замовнику правову допомогу на
умовах, викладених в договорі.

Пунктом 3.1. Договору від 25.03.2013 р. № 25-64/03
сторони погодили, що розмір оплати
послуг виконавця (гонорар) за даним
договором становить 1400,00 грн.

Позивач сплатив адвокату ОСОБА_2 1400,00
грн. за договором № 25-64/03 від 25.03.2013 р., що
підтверджується платіжним дорученням
від 29.03.2013 р. № 273, яке наявне в
матеріалах справи, та з якого
вбачається, що одержувачем коштів є ФОП
ОСОБА_2, призначення платежу: «оплата за
послуги згідно договору № 25-64/03 від
25.03.2013 р.».

Враховуючи те, що Позивачем надано суду
належні докази на підтвердження
отримання послуг адвоката, то суд
дійшов висновку, що вказані витрати
Позивача відносяться до судових витрат
в розумінні ст. 44 ГПК України, отже
вказані витрати підлягають стягненню
солідарно з Відповідачів 1, 2 повністю, у
сумі 1400,00 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на Відповідачів
солідарно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Солідарно стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (84112, АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
(08633, Київська обл., Васильківський р-н,
с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, кв. 23; )
12548 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок
вісім) грн. 64 коп. пені, 2611 (дві тисячі
шістсот одинадцять) грн. 05 коп. 3% річних,
6522 (шість тисяч п'ятсот двадцять дві)
грн. 63 коп. інфляційних втрат, 1400 (одну
тисячу чотириста) грн. 00 коп. витрат на
оплату адвокатських послуг та 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 07.08.2014 р.

Суддя
Наріжний С.Ю.