ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" серпня 2014 р.
Справа № 922/1074/14

Вх. номер 1074/14

Суддя господарського суду Бринцев О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши заяву ТОВ "Завод
залізобетонних конструкцій" про
розстрочку виконання рішення суду
№123/07/2014 від 30.07.2014р. по справі за
позовом: Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Харкові, м. Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод Залізобетоних
конструкцій", м. Харків

про стягнення 632.246,49 грн.

за участю представників:

стягувача - Ляшенко К.В., довіреність
№010-01/3139 від 15.05.2014р.;

боржника - Мазур П.С., довіреність
№02/04/2014 від 02.04.2014р.

ВСТАНОВИВ:

30.07.2014р. відповідач звернувся до суду із
заявою про розстрочку виконання
рішення суду.

Ухвалою суду від 31.07.2014р. вказана заява
прийнята до розгляду, судове засідання
призначено на 07.08.2014р.

Представник боржника у судовому
засіданні 07.08.2014р. заяву про розстрочку
виконання рішення суду №123/07/2014 від
30.07.2014р. та просить суд розстрочити
виконання рішення суду від 15.05.2014р. у
справі №922/1074/14, доказів на виконання
ухвали суду від 31.07.2014р., якою
витребувані від сторін письмові
пояснення по суті заяви про розстрочку
виконання рішення з доказами в
обгрунтування своєї позиції, - до суду
не надав.

Представник стягувача в судовому
засіданні проти задоволення вказаної
заяви заперечує.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується заява боржника,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
стягувача та боржника, всебічно та
повно дослідивши надані документи, суд
встановив наступне.

В березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії акціонерного товариства
"Укрексімбанк" в м. Харкові звернулось
до господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій", в якій
просило стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість по
сплаті відсотків та комісій за
користування кредитом в сумі 632246,49 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 15 травня 2014
року у справі №922/1074/14 позов задоволено
повністю. Стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій" на користь
публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" в особі АТ "Укрексімбанк" в м.
Харкові 632246,49 грн. та 12644,93 грн. витрат по
оплаті судового збору.

В обґрунтування заяви про розстрочку
виконання рішення боржник посилається
на те, що 17.01.2012р. постановою
господарського суду Харківської
області по справі №5023/3687/11 Боржника
було визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та 03.05.2012 року
відповідно до протоколу №1 проведення
аукціону, який був проведений на
товарної біржі "Всеукраїнський
торгівельний центр" 03.05.2012 року, було
укладено договір купівлі-продажу за
яким майже всі основні засоби боржника
були продані.

Боржник вказує, що оскільки мирова
угода від 11.05.2012 року по справі №5023/3687/11
передбачає погашення боргів за
реєстром кредиторів на умовах
розстрочки та відстрочки, жодних
списань заборгованостей не
передбачено і загальна сума
розстрочених зобов'язань складає 107 909
178,94 грн., ТОВ "Завод залізобетонних
конструкцій" після виходу з процедури
банкрутства не матиме жодної
можливості для одночасного погашення
заборгованості по сплаті відсотків та
комісій за користування кредитом в
розмірі 632.246,49 грн. - сума
заборгованості перед стягувачем.

Разом з тим, статтею 124 Конституції
України встановлено, що судові рішення
є обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Згідно з ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ,
розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

У п. 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
встановлено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення.

В контексті наведеного вбачається, що
заявник не надав жодних належних
доказів, які б обґрунтовували
неможливість виконання рішення суду, і
посилання на складне фінансове
становище відповідача не є доказом
неможливості виконання рішення.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що обставини, які склалися у
відповідача, не є винятковими у
розумінні ч.1 ст.121 ГПК України, з
урахуванням матеріальних інтересів
обох сторін, їх фінансового стану,
ступеню вини відповідача у виникненні
спору, неможливість перекладати ризики
відповідача на позивача, суд вважає, що
заява відповідача про надання
розстрочки виконання рішення
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 22, 33, 43, 86, 121 господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви
товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій" про
розстрочку виконання рішення суду
№123/07/2014 від 30.07.2014р.

Суддя
Бринцев О.В.