ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" серпня 2014 р.Справа № 921/546/14-г/17УХВАЛА
про припинення провадження у справі
Господарський суд Тернопільської
у складі судді Андрусик Н.О.
розглянув матеріали справи
за позовом: Державного підприємства
"Горохівське лісове господарство", м.
Горохів Волинської області
до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1
про стягнення заборгованості в сумі 60
за участю представників сторін:
позивача: Вороб'єнко Н.В., уповноважена,
довіреність №108/1 від 16.06.2014р.;
відповідача: не з'явився.
В судовому засіданні 04.08.2014р.
представнику позивача роз'яснено його
процесуальні права та обов'язки,
передбачені статтями 20, 22, 81-1
Господарського процесуального кодексу
Судом в порядку ст. 811 ГПК України
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснювалася у зв'язку з
відсутністю клопотань.
Державне підприємство "Горохівське
лісове господарство", м. Горохів
Волинської області, звернулося 27.05.2014р.
(згідно штампу на поштовому конверті)
до господарського суду Тернопільської
області з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, про стягнення
посилаючись на умови укладених
договорів купівлі-продажу
необробленої деревини №3/01/2012 від
13.01.2012р., №20/04/2012 від 20.04.2012р., з яких
нарахованих 3% річних.
Позов обґрунтовується копіями
договорів купівлі-продажу
необробленої деревини №3/01/2012 від
13.01.2012р., №20/04/2012 від 20.04.2012р.; копіями
свідоцтв про результати торгів з
продажу ресурсів необробленої
деревини№13-л на 1 квартал 2012р., №680-л на 2
квартал 2012р.; копіями
товарно-транспортних накладних №029588
від 30.03.2012р., №029618 від 18.04.2012р., №029642 від
10.05.2012р., №029715 від 12.05.2012р., №029718 від
18.05.2012р.; копією квитанції до
прибуткового касового ордера №165 від
27.04.2012р.; копією банківської виписки по
рахунку за 07.03.2012р.; копією претензії №11
від 09.11.2012р.; копією договору про
надання адвокатських послуг №31 від
02.09.2013р.; копією свідоцтва про право на
зайняття адвокатською діяльністю №648
від 21.05.2012р.; копією акту
приймання-передачі наданих послуг від
31.10.2013р.; копією квитанції до
прибуткового касового ордера від
31.10.2013р.; іншими матеріалами.
Ухвалою суду від 04.06.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 24.06.2014р. з подальшим
відкладенням розгляду справи на
04.08.2014р., у зв'язку з неявкою в судове
засідання представників сторін,
неподання ними необхідних для
вирішення спору документів та з
урахуванням за клопотання позивача про
відкладення судового засідання.
Представником позивача в судовому
засіданні 04.08.2014р. подано заяву про
збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
4720,08грн. 3% річних та 6000,00грн.
адвокатських послуг.
Суд, розглянувши подану заяву про
збільшення розміру позовних вимог
відхиляє її як таку, що подана з
порушенням вимог процесуального
законодавства, оскільки не оплачена
судовим збором та відсутністю доказів
її надіслання відповідачеві у справі.
Також, представник в судовому
засіданні подав витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців на
підтвердження реєстрації позивача як
юридичної особи станом на 01.07.2014р. Разом
з тим, представник позивача пояснив, що
претензія про оплату вартості
отриманого товару залишена
відповідачем без оплати та відповіді.
Представник відповідача в судове
засідання жодного разу не з'явився; про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень (знаходяться в
матеріалах справи).
Враховуючи, що явка сторін не
визнавалася судом обов'язковою,
поданих доказів є достатньо для
вирішення спору по суті, сторони
належним чином повідомлені про час та
дату слухання справи, брати участь в
судовому засіданні є правом сторони,
передбаченим ст. 22 ГПК України, тому суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні за правилами
ст. 75 ГПК України без участі
представника відповідача.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши
додатково представлені докази в
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд встановив наступне.
13 січня 2012р. між Державним
підприємством "Горохівське лісове
господарство", як Продавцем та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1, як
Покупцем укладено договір купівлі -
продажу необробленої деревини за
№3/01/2012 (далі - Договір), згідно умов
якого, за результатами проведення
загального аукціону із продажу
ресурсів необробленої деревини
заготівлі І кварталу 2012 року, який
відбувся 13.01.2012р. (свідоцтво №13-л про
результати проведення аукціону,
затвердженого 13.01.2012р. директором
Рівненської міжрегіональної товарно -
майнової біржі "Прайс"), Продавець
передає у власність Покупцю дуб
червоний 60куб.м. (лоти №№1, 2, 3, 4) (далі -
товар) на складі Продавця, на умовах:
франко - склад (франко - нижній)
Продавця, а Покупець зобов'язався, в
свою чергу, прийняти товар і сплатити
його вартість, згідно умов Договору
(п.1.1, 4.1, 6.1 Договору).
Відповідно до п.4.1 сторони погодили, що
загальна вартість договору складає
Також, 20 квітня 2012р. між Державним
підприємством "Горохівське лісове
господарство", як Продавцем та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1, як
Покупцем укладено договір купівлі -
продажу необробленої деревини за
№20/04/2012 (далі - Договір), згідно мов
якого, за результатами проведення
загального аукціону із продажу
ресурсів необробленої деревини
заготівлі ІІ кварталу 2012 року, який
відбувся 20.04.2012р. (свідоцтво №680-л про
результати проведення аукціону,
затвердженого 20.04.2012р. директором
Рівненської міжрегіональної товарно -
майнової біржі "Прайс"), Продавець
передає у власність Покупця дуб
червоний 100куб.м. (лоти №№1, 2, 3, 4) (далі -
товар) на складі Продавця, на умовах:
франко - склад (франко - нижній)
Продавця, а Покупець зобов'язався
прийняти товар і сплатити його
вартість, згідно умов Договору (п.1.1, 4.1,
Відповідно до п.4.1 сторони погодили, що
загальна вартість договору складає
У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
Як свідчать матеріали справи, між
сторонами виникли правовідносини з
купівлі - продажу товару, що
регулюються § 1 глави 54 Цивільного
Відповідно до статті 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст.526 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
У відповідності до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару, а згідно ч. 2 цієї
статті передбачено, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.
Розділами 7, 8 Договорів сторони
визначили умови поставки товару та
порядок розрахунків за товар. Так,
згідно п.п.7.1, 7.2, 8.1, 8.3 Договорів сума
гарантійного внеску внесена Продавцем
на рахунок Біржі за участь в аукціоні
із продажу ресурсів необробленої
деревини, зараховується Продавцю як
оплата за проданий товар; в подальшому
Покупець здійснює попередню оплату в
розмірі 100% за кожну партію товару на
протязі 5 календарних днів з дати
пред'явлення рахунку до сплати, а
Продавець передає Покупцю товар після
проведення оплати виставленого
рахунку-фактури на протязі 1
календарного дня. Водночас, згідно п.8.4
Договорів сторони погодили, що
поставка товару здійснюється згідно
щомісячного графіку поставок, який є
невід'ємною частиною Договорів.
За твердженням позивача, Державним
підприємством "Горохівське лісове
господарство" на виконання умов
укладених договорів на підставі
товарно - транспортних накладних №029583
від 30.03.2012р., №029618 від 18.04.2012р., №029642 від
10.05.2012р., 029715 від 12.05.2012р., №029718 від
18.05.2012р., передано, а відповідачем -
отримано зазначений в накладних товар
Проте, відповідачем у строк та розмірі,
вказані у п.8.1 договорів та згідно
приписів ст. 692 ЦК України, не проведено
в повній мірі розрахунків за отриманий
товар, внаслідок чого станом 27.05.2014р.
заборгованість Підприємця по
договорах від 13 січня 2012р. №3/01/2012 та від
(з урахуванням часткової оплати товару
підтвердження чого додано копії
прибуткового касового ордеру №163 від
26.04.2012р., виписку по рахунку позивача за
07.03.2012р., квитанцію до прибуткового
касового ордеру №165 від 27.04.2012р.
Окрім суми основного боргу, позивачем
нараховано згідно положень ст..625 ЦК
України 3% річних за період з 19.04.2012р. по
26.05.2014р. по кожній накладній окремо з
урахуванням часткової оплати товару,
що становить 3531,48грн.
У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.3 Конституції України,
ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Водночас, статтею 22 ГПК України
закріплено принцип добросовісності та
рівності учасників господарського
процесу, згідно яких сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися наданими їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.
Відповідно до ухвал суду від 04.06.2014р. та
від 24.06.2014р. судом витребувано від
позивача витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про включення
відповідача в реєстр, котрий
підприємством не було подано з
Згідно отриманої інформації з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців на
офіційному сайті Державного
підприємства "Інформаційно-ресурсний
функціонує відповідно до Наказу
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
№ 1846/5 "Про затвердження Порядку
надання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців",
зареєстрованого в Міністерстві
встановлено наявність запису від
якого відповідач у справі - Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
припинив свою підприємницьку
Згідно ч.3 ст.46 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців " фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
Згідно ст.18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
Таким чином, станом на момент звернення
(27.05.2014р, згідно відтиску штемпеля
відділення поштового зв'язку)
Державного підприємства "Горохівське
лісове господарство", м. Горохів
Волинської області, з позовними
вимогами до Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, до господарського суду
Тернопільської області, останній не
мав статусу підприємця.
Частиною 1 статті 21 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що сторонами в судовому
процесі - позивачами і відповідачами -
можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього
Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.
Отже, в силу норм ст.ст. 1, 21 ГПК України
необхідною умовою для розгляду спору в
господарському суді, окрім дотримання
вимог щодо предметної підвідомчості, є
необхідність дотримання вимог
процесуального Закону по суб'єктому
складу сторін такого спору.
Між тим, суд зазначає, що відповідно до
ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із
особливостей підстав припинення
зобов'язань для фізичної
особи-підприємця є те, що у випадку
припинення суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи (виключення
з реєстру суб'єктів підприємницької
діяльності) її зобов'язання за
укладеними договорами не припиняються,
а залишаються за нею як фізичною
особою, оскільки фізична особа не
Враховуючи, що здобутими додатково
доказами встановлено факт припинення
державної реєстрації підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, з метою уникнення зловживання
позивачем своїми правами та
недопущення подвійного стягнення
боргу, в тому числі судом загальної
юрисдикції (враховуючи наявність в
Реєстрі запису про припинення
підприємницької діяльності
відповідача), суд з огляду на
встановлені обставини дійшов висновку
про припинення провадження у даній
справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК
України, оскільки спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України, а є підвідомчим судам
загальної юрисдикції.
Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Львівського апеляційного
господарського суду від 16.03.2011р. у
справі №17/4/5022-101/2011 та постанові
пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".
Разом з тим, понесені позивачем судові
витрати, в тому числі послуги адвоката,
відшкодуванню не підлягають, виходячи
Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" врегульовано загальні питання
повернення сплачених сум судового
збору з підстав, які визначено цією
статтею і перелік яких є вичерпним.
У їх числі не зазначено такої підстави,
як припинення провадження у справі
(стаття 80 ГПК України). Водночас,
закриття провадження у справі, про яке
йдеться у пункті 5 частини першої цієї
статті Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарськими судами у
здійсненні судочинства не
Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 ГПК України, не тягне за собою
наслідків у вигляді повернення
сплаченої суми судового збору.
Зазначеної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
Тернопільської області у п.5.1 Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
З огляду на наведене, керуючись ст. 42 - 47,
22, 33, 43, 44, 47, 49, п.1 ч.1 ст. 80, ст.86 ГПК
України, господарський суд, -
Провадження у справі припинити.
Суддя