ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 922/4935/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого
(доповідача), Катеринчук Л.Й.,
Короткевича О.Є.,за участю
представників: не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України у
Фрунзенському районі

м.Харкова

на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
15.05.2014

та ухвалу господарського
суду Харківської області від 10.04.2014

у справі № 922/4935/13
господарського суду Харківської
області

за заявою Акціонерного
товариства "Спецбудмеханізація"

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10.04.2014 (суддя
Кононова О.В.) відмовлено Управлінню
Пенсійного фонду України в у
Фрунзенському районі м.Харкова в
задоволенні заяви з поточними вимогами
до Акціонерного товариства
"Спецбудмеханізація" на суму 24800,44 грн.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
15.05.2014 (колегія суддів у складі:
Бородіна Л.І. - головуючий, Гетьман Р.А.,
Лакіза В.В.) ухвалу господарського суду
Харківської області від 10.04.2014 залишено
без змін.

В касаційній сказі Управління
Пенсійного Фонду України (УПФУ) у
Фрунзенському районі м.Харкова просить
скасувати вищевказані ухвалу суду
першої інстанції від 10.04.2014 та
постанову суду апеляційної інстанції
від 15.05.2014, прийняти нове рішення, яким
задовольнити заяву УПФУ з грошовими
вимогами до боржника. В обґрунтування
посилається на порушення норм
матеріального права, а саме ст.ст.23, 38
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Заслухавши суддю - доповідача
Куровського С.В., обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України,
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим кодексом, з врахуванням вимог
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі Закон),
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України та
чинного цивільного законодавства.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що ухвалою господарського
суду Харківської області від 11.12.2013
порушено провадження у справі про
банкрутство Акціонерного товариства
"Спецбудмеханізація".

Постановою господарського суду
Харківської області від 19.12.2013
Акціонерне товариство
"Спецбудмеханізація" визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, призначено ліквідатора.

В газеті "Урядовий кур'єр" від 14.02.2014 №
29(5158) опубліковано оголошення про
визнання Акціонерного товариства
"Спецбудмеханізація" банкрутом.

Управління Пенсійного Фонду України у
Фрунзенському районі м.Харкова
звернулося до суду із заявою про
визнання включення до реєстру вимог
кредиторів вимоги на загальну суму
24800,44 грн., посилаючись на повідомлення
№ 24 від 17.01.2014, надіслане на адресу
боржника.

Місцевий господарський суд, з яким
погодився апеляційний господарський
суд, відмовляючи у задоволенні заяви
УПФУ виходив з того, що в силу вимог ст.38
Закону у боржника не виникло і не могло
виникнути додаткових зобов'язань перед
УПФУ за січень 2014 року.

В ст. 1 Закону визначено поняття
кредитора - це юридична або фізична
особа, а також органи доходів і зборів
та інші державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 38 Закону з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав, у банкрута
не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури, а вимоги,
виникли під час проведення процедур
банкрутства (розпорядження майном та
санації), можуть пред'являтися тільки в
межах ліквідаційної процедури
протягом двох місяців з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

Також згідно положень зазначеної
статті у банкрута припиняється
підприємницька діяльність та
припиняються повноваження органів
управління банкрута щодо управління
банкрутом та розпорядження його
майном, а також повноваження власника
(власників) майна банкрута.

Таким чином, в ліквідаційній процедурі
у банкрута не можуть виникати
зобов'язання зі сплати обов'язкових
платежів, в тому числі передбачених
пенсійним законодавством, оскільки
господарська діяльність банкрута
завершується і строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав.

У справах про банкрутство норми Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", який є
спеціальним Законом, мають перевагу
серед інших нормативно-правових актів.

Господарський суд як першої, так і
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи, давши належну оцінку
зібраним по справі та дослідженим
судом доказам, прийшли до
обґрунтованого висновку, що вимоги, які
викладені в заяві Управління
Пенсійного Фонду України у
Фрунзенському районі м.Харкова є
безпідставними, оскільки
заборгованість за списком № 2 за січень
2014 року виникла після визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури, під час якої
не виникає будь-яких нових зобов'язань,
що можуть бути заявлені в порядку
частини першої ст. 38 Закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що оскаржувані ухвала
та постанова судів попередніх
інстанцій у даній справі відповідають
нормам матеріального та
процесуального права, доводи
касаційної скарги не спростовують
правильних висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, у зв'язку з чим
відсутні підстави для їх скасування.

Посилання скаржника на порушення норм
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до уваги не приймаються,
оскільки суперечать спеціальним
нормам Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", які є
пріоритетними відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України у
Фрунзенському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 15.05.2014 та
ухвалу господарського суду
Харківської області від 10.04.2014 по
справі №922/4935/13 залишити без змін.

Головуючий
Куровський С.В.

Судді
Катеринчук Л.Й.

Короткевич О.Є.