ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 серпня 2014 р. Справа №
903/643/14Господарський суд Волинської
області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря
Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук
Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від прокуратури: Коваль І.А. (дов. №98-3027
вих.14 від 2.05.2014 р.)

від позивача: Ткачук А.А. (дов. № 2540 від
27.06.2014 р.)

від відповідача: Александрук А.Ф. (дов.
№ б/н від 17.07.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку у приміщенні
господарського суду Волинської
області справу за позовом Ковельського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі комунального
підприємства теплових мереж
"Ковельтепло" до колективного
підприємства "КОВЕЛЬБУД" про стягнення
92 642,86 грн.

В судовому засіданні 13.08.2014 р. у
відповідності до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Ковельський міжрайонний прокурор
звернувся в суд з позовом в інтересах
держави в особі комунального
підприємства теплових мереж
"Ковельтепло" до колективного
підприємства "КОВЕЛЬБУД" про стягнення
124 335,26 грн.

Позов мотивував тим, що між сторонами
укладений договір № 81 від 02.03.2009 р. на
відпуск теплової енергії. На виконання
умов вказаного вище договору за період
з січня 2013 року по травень 2014 року
підприємством "Ковельтепло" надано
відповідачу послуги по
теплопостачанню на загальну суму 133 723,24
грн., про що теплопостачальною
організацією підготовлено та
виставлено споживачу для оплати
відповідні рахунки. Споживачем, в свою
чергу, оплату за надані послуги
здійснено частково, внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість в
розмірі 77 759,46 грн.

За прострочення виконання грошового
зобов'язання відповідачу нараховано 37
304,71 грн. пені, інфляційні у сумі 7 312,49
грн. та 3% річних у сумі 1 958,60 грн.

Беручи до уваги викладене, просив суд
стягнути з колективного підприємства
"Ковельбуд" на користь підприємства
теплових мереж "Ковельтепло" 124 335, 26
грн., з яких: 77 759,46 грн. основного боргу
за надані послуги теплопостачання, 37
304,71 грн. пені, інфляційні у сумі 7 312,49
грн. та 3% річних у сумі 1 958,60 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.07.2014
р. за вказаним позовом було порушено
провадження у справі та призначено
розгляд останньої в судовому
засіданні.

16.07.2014 р. через канцелярію суду надійшов
відзив на позов, згідно якого
відповідач визнає позов частково на
суму 38 265,68 грн. та просить розстрочити
виконання рішення суду на 12 місяців.

17.07.2014 р. позивач подав додаткові
пояснення, згідно яких відповідачем
частково проведено оплату на суму 31 692,40
грн.

28.07.2014 р. відповідачем подано відзив на
позовну заяву, згідно якого відповідач
визнає позов частково на суму 38 265,68
грн., та повідомляє суд про проведення
сторонами взаємозвірки, який
підписаний сторонами, згідно якого,
остаточне сальдо на 23.07.2014 р. складає 63
069,18 грн.

30.07.2014 р. Ковельською міжрайонною
прокуратурою подано заяву про
зменшення позовних вимог та припинення
провадження у справі в частині
позовних вимог, згідно якої до
направлення позовної заяви до суду,
27.06.2014 р. відповідач сплатив 5 148,37 грн.
заборгованості, також після
пред'явлення позову 03.07.2014 р. відповідач
сплатив кошти в сумі 26 544,03 грн.,
відповідно прокурор просить припинити
провадження в цій частині та зменшити
розмір позовних вимог на суму
основного боргу та стягнути з
колективного підприємства "Ковельбуд"
на користь комунального підприємства
теплових мереж "Ковельтепло" 92 642,86 грн.,
в тому числі: 46 067,06 грн. основного боргу,
37 304,71 грн. пені, 7 312,49 грн. інфляційних
втрат, 1 958,60 грн. трьох відсотків річних.
Суд прийняв заяву про зменшення
розміру позовних вимог, а а тому має
місце нова ціна позову 92 642,86 грн., в тому
числі: 46 067,06 грн. основного боргу, 37 304,71
грн. пені, 7 312,49 грн. інфляційних втрат, 1
958,60 грн. трьох відсотків річних.

30.07.2014 р. позивачем надані додаткові
пояснення, згідно яких позивач не може
зарахувати як оплату за опалення
наданні послуги відповідачем на суму 7
801,38 грн., а відтак просить стягнути з
останнього 46 067,06 грн. основного бору та
штрафні санкції.

Ухвалою господарського суду від 30.07.2014
р. розгляд справи відкладено.

06.08.2014 р. позивач на виконання вимог
ухвали суду надав витребувані
документи.

11.08.2014 р. відповідач подав відзив на
позов, в якому просить зарахувати
надані послуги відповідачем позивачу
на суму 7 801,38 грн., та стягнути на
користь останнього 38 265,68 грн. основного
боргу.

В судовому засіданні прокурор
прокуратури позовні вимоги підтримала,
просила суд задоволити позов повністю.
Представник позивача підтримала
позовні вимоги. Представник
відповідача позовні вимоги визнав
частково, на суму 38 265,68 грн., просив
відмовити у задоволенні штрафних
санкцій, зважаючи на скрутне становище
на підприємстві.

Заслухавши пояснення представників
сторін, прокурора прокуратури,
дослідивши письмові докази в справі,
суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між
підприємством теплових мереж
"Ковельтепло" та комунальним
підприємством "Ковельбуд" укладено
договір на відпуск теплової енергії №
81 від 02.03.2009 р. (а.с. 10-11).

На підставі вказаного договору між
відповідачем та позивачем виникли
господарські правовідносини. Пунктом 1
статті 179 ГК України передбачено, що
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно п. 1 укладеного договору, позивач
зобов'язався відпускати відповідачу
теплову енергію а відповідач
зобов'язався оплачувати вартість
теплової енергії в строк та на умовах,
визначених у даному договорі.

Відповідно до п. 10 відповідач
зобов'язаний проводити щомісячно
оплату за послуги не пізніше 15 числа
наступного розрахунковим, місяця на
основі виставлених рахунків в
поточному місяці до 25 числа.

Надання позивачем послуг по
теплопостачанню підтверджується
виставленими рахунками на оплату
послуг на загальну суму 133 723,24 грн. (а.с.
12-20) та не оспорюються відповідачем.

Часткова оплата відповідачем за надані
послуги теплопостачання, які
визнаються позивачем, коштів становить
95 845,21 грн., а саме:

- 21.01.2013 р. оплата через банк на суму 6 165,09
грн. (а.с. 152);

- 03.01.2013 р. взаєморозрахунок на суму 2 023,94
грн. (а.с. 43);

- 19.04.2013 р. взаєморозрахунок на суму 2 023,94
грн. (а.с. 43);

- липень 2013 р. взаєморозрахунок за
договором підряду від 09.07.2013 р. № 10 на
суму 11 574,00 грн. (а.с. 46);

- серпень 2013 р. взаєморозрахунок за
договором підряду від 09.07.2013 р. № 9 на
суму 18 365,84 грн. (а.с. 48);

- 30.12.2013 р. оплата через банк на суму 9 000,00
грн. (а.с. 153);

- 17.02.2014 р. оплата через банк на суму 2 000,00
грн. (а.с. 155);

- 18.03.2014 р. оплата через банк на суму 5 000,00
грн. (а.с. 154);

- 28.04.2014 р. оплата через банк на суму 6 000,00
грн. (а.с. 154);

- 12.06.2014 р. оплата через банк на суму 2 000,00
грн. (а.с. 155);

- 27.06.2014 р. взаєморозрахунок на суму 5 148,37
грн. (згідно розрахунку а.с. 134);

- 03.07.2014 р. оплата через банк на суму 26
544,03 грн. (а.с. 156).

Крім цього, сальдо станом на 01.01.2013 р.
складає 8 189,03 грн. (а.с. 60, 95).

Таким чином, заборгованість
відповідача за теплову енергію з
урахуванням заяви прокурора про
зменшення позовних вимог (а.с. 98-99)
становить 46 067,06 грн. (133723,24-95845,21+8189,03).

У відповідності до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГК України
установлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" теплова енергія, що
виробляється на об'єктах сфери
теплопостачання, для господарських і
технологічних потреб споживачів, є
товарною продукцією, визначеною для
купівлі-продажу.

Ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні
послуги" передбачено, що споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 19 ЗУ "Про теплопостачання"
споживач зобов'язаний своєчасно в
установлений Договором термін
оплачувати спожиту теплову енергію.

До виконання господарських договорів
застосовується відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ГК України -
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наявних у справі матеріалів слідує,
що відповідач не здійснював належним
чином у встановлений договором строк
платежі за використану теплову
енергію.

На підставі викладеного, позовні
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію на підставі договору про
надання послуг з теплопостачання № 81
від 02.03.2009 р. станом на 13.08.2014 р. сумі 46
067,06 грн. є такими, що підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню повністю.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги
по стягненню пені в сумі 37 304,71 грн. за
період з 16.01.2014 р. по 23.06.2014 р. (а.с. 105).
Відповідальність відповідача за
несвоєчасне виконання зобов'язання у
вигляді стягнення пені передбачена п. 14
договору, за яким за несвоєчасне
виконання розрахунків за спожиту
теплову енергію, відповідач сплачує
пеню у розмірі 1 відсотка за кожен день
прострочки платежу, відповідно до ЗУ
"Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" від 01.07.1999 р.

Період нарахування та розмір судом
перевірені.

При вирішенні питання щодо зменшення
стягнення пені, суд виходить з того, що
згідно п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ст.233 ГК України, суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Вирішуючи
питання про зменшення розміру пені та
штрафу, які підлягають стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, суд
повинен з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки перед
розміром збитків, а також об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Згідно п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", передбачено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності
зменшення розміру пені, який підлягає
стягненню з відповідача, повинен
ґрунтуватися, крім викладеного, на
загальних засадах цивільного
законодавства, якими є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Отже, зі змісту наведених норм
випливає, що при вирішенні питання про
можливість зменшення неустойки(пені),
суд бере до уваги майновий стан сторін
і оцінює співвідношення розміру
заявлених штрафних санкцій, зокрема, із
розміром збитків кредитора, враховує
інтереси обох сторін. Майновий стан
сторін та соціальна значущість
підприємства мають значення для
вирішення питання про зменшення
розміру штрафних санкцій. При цьому,
розмір, до якого вони підлягають
зменшенню, закон відносить на розсуд
суду.

Суд приходить до висновку, що розмір
пені необхідно зменшити на 90%, тобто на
33 574,24 грн., стягнувши з відповідача на
користь позивача 3 730,47 грн. пені.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимоги
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлено договором,
або законом.

Період нарахування та розмір судом
перевірені.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги стосовно стягнення 1 958,60 грн. 3 %
річних (а.с. 104) та 7 312,49 грн. інфляційних
збитків (а.с. 106) є обґрунтованими та
підлягають задоволенню на підставі ст.
625 ЦК України.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Ст. 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи
виконання позивачем умов договору та
неналежне виконання договору
відповідачем, позовні вимоги
підлягають до задоволення в розмірі 59
068,62 грн., у тому числі 46 067,06 грн.
основної заборгованості, 3 730,47 грн.
пені, 7 312,49 грн. інфляційних втрат та 1
958,60 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про
судовий збір" від сплати судового збору
звільняються: органи прокуратури - при
здійсненні своїх повноважень.

Відповідно до п. 4.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" та
приписів ст. 49 ГПК України в разі, коли
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні суду
слід виходити з широкого розуміння
даної норми, маючи на увазі, що
передбачені нею наслідки можуть
наставати і в разі неправомірної
бездіяльності винної особи, яка не
вжила заходів до поновлення порушених
нею прав і законних інтересів іншої
особи (зокрема, ухилялася від
задоволення її заснованих на законі
вимог), що змусило останню звернутися
за судовим захистом.

Враховуючи приписи щодо покладення
судового збору на учасників судового
процесу в залежності від результату
вирішення спору, передбачені статтею 49
ГПК України, та приписи статей 3, 6 ЗУ
"Про судовий збір" щодо обов'язковості
справляння та сплати судового збору, та
враховуючи, що спір виник внаслідок
неправильних дій сторони, результати
вирішення спору та відсутність
правових підстав для звільнення
відповідача від його сплати, з
відповідача належить стягнути 1 852,86
грн. на користь спеціального фонду
Державного бюджету України судового
збору за результатами розгляду
позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 69, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, на підставі ст. ст. 175, 193, 233
Господарського кодексу України, ст.ст.
3, 509, 530, 549-552, 625 Цивільного кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з колективного підприємства
"Ковельбуд" (вул. Незалежності, 117, м.
Ковель, Волинська область, 45000, ) на користь комунального
підприємства теплових мереж
"Ковельтепло" (вул. Володимирська, 97а, м.
Ковель, Волинська область, 45006, ) 59 068,62 грн. (п'ятдесят
дев'ять тисяч шістдесят вісім гривень і
шістдесят дві копійки), (з них: 46 067,06 грн.
основної заборгованості, 3 730,47 грн.
пені, 7 312,49 грн. інфляційних втрат та 1
958,60 грн. трьох процентів річних).

Стягнути з колективного підприємства
"Ковельбуд" (вул. Незалежності, 117, м.
Ковель, Волинська область, 45000, ) судовий збір в розмірі 1
852,86 грн. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят
дві гривні і вісімдесят шість копійок)
отримувач коштів - УДКСУ у м. Луцьку
Волинської області, код отримувача
38009628, банк отримувача - ГУДКСУ у
Волинської області, код банку
отримувача МФО 803014, рахунок отримувача
3002, код класифікації доходів
бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ суду - 03499885,
призначення платежу судовий збір за
позовом Ковельського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
комунального підприємства теплових
мереж "Ковельтепло" до колективного
підприємства "КОВЕЛЬБУД" про стягнення
92 642,86 грн.

В стягненні пені у розмірі 33 574,24 грн.
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається
через господарський суд Волинської
області до Рівненського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
моменту підписання повного тексту
рішення.

Повний текст рішення складено

14.08.2014

Суддя
І. О. Гарбар