КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р. Справа№ 910/3710/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: Желінська Т.М. -
представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги:

Державного підприємства "Вугілля
України"

та Публічного акціонерного товариства
"Центренерго" в особі відокремленого
підрозділу Трипільської теплової
електростанції

на рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014

у справі № 910/3710/14 (суддя Літвінова М.Є.),

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції

до Державного підприємства "Вугілля
України"

про відшкодування збитків 26 416,08 грн.,

за зустрічним позовом Державного
підприємства "Вугілля України"

до Публічного акціонерного товариства
"Центренерго" в особі відокремленого
підрозділу Трипільської теплової
електростанції

про стягнення збитків у розмірі 15 565,97
грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у справі № 910/3710/14,
повний текст якого складено 26.05.2014, у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
до Державного підприємства "Вугілля
України" про відшкодування збитків 26
416,08 грн. - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
в цій частині мотивоване тим, що
оскільки відповідач - Державне
підприємство "Вугілля України" не є
вантажовідправником вугілля, то він не
є особою, що відповідає за наслідки
порушення, вчиненого при виконанні
договору перевезення вантажу
залізничним транспортом.

У задоволенні зустрічного позову
Державного підприємства "Вугілля
України" до Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
про стягнення збитків у розмірі 15 565,97
грн. також відмовлено.

В частині відмови в задоволення
зустрічного позову рішення мотивоване
тим, що хоча акти звіряння за кількістю
та якістю не містять додаткових
вагонів, однак, фактична маса
прибувшого до одержувача вантажу,
відображена у актах із врахуванням
маси вантажу у вагонах, які прибули за
посилочними накладними.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову Державного підприємства
"Вугілля України", останнє звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
21.05.2014 у справі № 910/3710/14 - скасувати в
частині не задоволення зустрічних
вимог та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги Державного
підприємства "Вугілля України" -
задовольнити.

Доводи апеляційної скарги Державного
підприємства "Вугілля України"
зводяться до того, що судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення не враховано, що додаткові
вагони №№67165027, 67892042, 60019858, в які
залізниця перевантажила надлишок
вугілля, не прийняті позивачем до
обліку та розрахунку, тобто позивач не
відображає в документі посилочні
вагони з вугіллям, а отже і не оплачує
вартість вугілля в цих вагонах.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
"Центренерго" в особі відокремленого
підрозділу Трипільської теплової
електростанції, останнє звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
21.05.2014 у справі № 910/3710/14 - скасувати в
частині відмови в задоволенні вимог за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції -
задовольнити. В іншій частині рішення
залишити - без змін.

Доводи апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
зводяться до того, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що Державне підприємство
«Вугілля України» не є
вантажовідправником вугілля, а тому не
є особою, що відповідає за наслідки
порушення, вчиненого при виконанні
договору перевезення вантажу
залізничним транспортом, оскільки за
умовами укладеного між позивачем та
відповідачем договору, саме на
Державне підприємство "Вугілля
України" покладено обов'язок з поставки
вугілля, його завантаження та оплати
його транспортування.

Відповідно до автоматичного
розподілу справ між суддями апеляційну
скаргу Державного підприємства
"Вугілля України" по справі № 910/3710/14
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Станіку С.Р., для розгляду апеляційної
скарги сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя: Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Вугілля України" на
рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 по справі №910/3710/14
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
№910/3710/14 призначено на 30.07.2014 року о 10
год. 30 хв.,

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
на рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 по справі № 910/3710/14
прийнято до спільного розгляду з
раніше поданою, прийнятою до
провадження та призначеною до розгляду
на 30.07.2014 о 10:30 год. апеляційною скаргою
Державного підприємства "Вугілля
України".

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 30.07.2014 справу
передано на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.07.2014 справу
№910/3710/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю. Розгляд
справи №910/3710/14 вирішено здійснювати в
раніше призначеному судовому
засіданні - 30.07.2014 о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 30.07.2014 представник
позивача Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
апеляційну, подану позивачем,
апеляційну скаргу підтримав, просив
оскаржуване рішення скасувати в
частині відмови в задоволенні вимог за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції -
задовольнити. В іншій частині рішення
залишити - без змін.

Проти апеляційної скарги відповідача
Державного підприємства "Вугілля
України" представник позивача -
заперечував, просив залишити її без
задоволення.

Відповідач - Державне підприємство
"Вугілля України", в судове засідання
30.07.2014 своїх представників не направив,
про день, час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
відповідача - Державного підприємства
"Вугілля України", за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
та Державного підприємства "Вугілля
України" - не підлягає задоволенню, а
рішення місцевого господарського суду
має бути залишено без змін, виходячи із
наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 25.12.2012 між позивачем Публічним
акціонерним товариством "Центренерго",
як покупцем, та Державним
підприємством "Вугілля України", як
постачальником, укладений договір
поставки вугілля №111/10, за умовами
якого відповідач поставляє (передає) у
власність позивача вугільну продукцію
в строки, в кількості, асортименті і з
якісними характеристиками, по
реквізитах та ціні, погодженими
сторонами в цьому договорі, а позивач
приймає вугілля, оплачує його вартість.

Загальна сума договору становить 4 351 200
000,00 грн. з ПДВ (п. 1.3).

Строк (термін) поставки вугілля з 01.01.2013
по 31.12.2013 включно (2.1).

Місце поставки вугілля: залізнична
станція вантажоотримувача - ТЕС ПАТ
"Центренерго" (п. 2.2).

Вугілля постачається рівномірно
протягом періоду поставки залізничним
транспортом у відкритих напіввагонах
вантажною швидкістю на умовах DDP
(залізнична станція призначення)
згідно з Міжнародними правилами
тлумачення торгівельних термінів
"Інкотермс" в редакції 2000 року (п. 2.3).

Партія вугілля відвантажується після
відбору об'єднаної проби (згідно ДСТУ
4096-2002), що засвідчується відповідним
актом (згідно п. 6.4 ДСТУ 4083-2002). За
результатами випробувань об'єднаної
проби оформляється посвідчення про
якість вугілля в партії (п. 2.4).

Відповідно до п. 3.2.3. відповідач має
право доручити виконання зобов'язань
по поставці вугілля за договором
третій особі - вугледобувному
підприємству.

Відповідно до умов договору на адресу
вантажоотримувача Трипільської ТЕС
ПАТ "Центренерго" у 2013 році за
залізничними накладними №№48340970, 48627038,
53277984, 53207403, 53209821, 53211660, 53602637, 53612412
вантажовідправником - ПрАТ "Янівське"
(вугледобувне підприємство - ДП
"Луганськвугілля") були відправлені
вагони з вугіллям - антрацит,
концентрат №№65301269, 60896602, 67885335, 65890170,
60302858, 67910984, 64467764, 68534726.

На шляху прямування вказані вагони на
підставі актів загальної форми №319, 1782
були затримані для зважування, під час
якого виявлено перевантаження вагонів
понад вантажопідйомність, про що
складено комерційні акти: АА048680/88/51,
РА000834/779/222, БН726155/520/208, БН726157/522/209,
БН726159/524/210, БН726160/525/211, БН726161/526/212,
БН726162/527/213.

Надлишок вугілля був перевантажений з
вагону №65301269 у вагон №67165027, з вагону
№60896602 у вагон №67892042, з №№67885335, 65890170,
60302858, 67910984, 68534726, 64467764 у вагон № 60019858 та
видано посилочні накладні №№ 45008133,
47813118, 48408942.

Як зазначав позивач, у зв'язку з тим, що
вантаж був навантажений відповідачем
понад вантажопідйомність вагонів та у
зв'язку із перевантаженням вантажу у
інші вагони, позивачем були понесені
витрати у сумі 26 416,08 грн., пов'язані з
оплатою за додаткові послуги по
перевантаженню надлишку вантажу з
зазначених вагонів у інші вагони, що
підтверджується накопичувальними
картками №13030063, 31100443, переліками 1303, 1603,
1910, 3010, 3110.

Позивач звертався до відповідача з
претензіями №10-1827 від 01.04.2013, № 10-5920 від
08.11.2013, №10-5919 від 08.11.2013 (докази
направлення в матеріалах справи) про
стягнення збитків, однак, зазначені
вимоги залишені відповідачем без
задоволення.

Статтями 193, 224, 225 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. До складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
додаткові витрати, понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною.

Відповідно до статті 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Обов'язок відшкодування збитків є
загальною формою цивільно-правової
відповідності, яка настає для боржника
внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності,
відповідно до статті 623 Цивільного
кодексу України.

Для визначення підстав застосування
такої міри відповідальності, як
стягнення збитків (шкоди), необхідно
з'ясувати наявність всіх елементів
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки, розміру
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника і
збитками, вину боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України відсутність своєї вини
у порушенні зобов'язання доводить
особа, яка вчинила таке порушення.

Згідно з ч.1 ст.265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму У договорі поставки за
згодою сторін може бути передбачений
порядок відвантаження товарів
будь-яким видом транспорту, а також
вибірка товарів покупцем. Договором
може бути передбачено відвантаження
товарів вантажовідправником
(виготовлювачем), що не є
постачальником, та одержання товарів
вантажоодержувачем, що не є покупцем, а
також оплата товарів платником, що не є
покупцем (ч.ч.5, 6 ст.267 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307
Господарського кодексу України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.

Статтею 2 Статуту залізниць України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1998 № 457,
передбачено, що обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом визначає Статут залізниць
України.

Відповідно до пункту 6 Статуту
залізниць України, вантажовідправник
(відправник вантажу, вантажовласник) -
зазначена в документі на перевезення
вантажу (накладній) юридична чи фізична
особа, яка довіряє вантаж залізниці для
його перевезення.

Приписами статті 30, 32 Статуту залізниць
України встановлено, що завантаження у
вагони здійснюється
вантажовідправником, який зобов'язаний
здійснювати завантаження з виконанням
технічних умов.

Отже, передбачене статтею 124 Статуту
залізниць України зобов'язання,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, порта, підприємства
(організації) відшкодувати залізниці
збитки, завдані внаслідок пошкодження
рухомого складу, перевантаження,
неправильного навантаження,
застосування неякісної упаковки або
неправильного кріплення вантажу,
здійснюється з урахуванням принципу
вини.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що на
виконання умов, укладеного між
позивачем та відповідачем договору
поставки вугілля №111/10 від 25.12.2012, на
адресу вантажоотримувача, яким у
відповідності до п. 2.2. договору є
Трипільська ТЕС ПАТ "Центренерго", у 2013
році за залізничними накладними:
№№48340970, 48627038, 53277984, 53207403, 53209821, 53211660,
53602637, 53612412, відправником в яких
зазначено - Приватне акціонерне
товариство "Янівське", були відправлені
вагони з вугіллям - антрацит,
концентрат: №№65301269, 60896602, 67885335, 65890170,
60302858, 67910984, 64467764, 68534726.

Однак, під час зважування вказаних
вагонів на шляху прямування, на
підставі актів загальної форми №319, 1782,
виявлено перевантаження вагонів понад
вантажопідйомність, про що складено
комерційні акти: АА048680/88/51, РА000834/779/222,
БН726155/520/208, БН726157/522/209, БН726159/524/210,
БН726160/525/211, БН726161/526/212, БН726162/527/213.

Надлишок вугілля був перевантажений з
вагону №65301269 у вагон №67165027, з вагону
№60896602 у вагон №67892042, з №№67885335, 65890170,
60302858, 67910984, 68534726, 64467764 у вагон № 60019858 та
видано досилочні накладні №№ 45008133,
47813118, 48408942, в зв'язку з чим позивачем
були понесені витрати у сумі 26 416,08 грн.,
пов'язані з оплатою за додаткові
послуги по перевантаженню надлишку
вантажу з зазначених вагонів у інші
вагони.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
Державне підприємство "Вугілля
України" не є вантажовідправником
вагонів з вугіллям за залізничними
накладними №№48340970, 48627038, 53277984, 53207403,
53209821, 53211660, 53602637, 53612412, тобто, не є
стороною договору перевезення вантажу,
який ним поставлявся за договором
поставки вугілля №111/10 від 25.12.2012 та
враховуючи положення Статуту
залізниць України, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що Державне підприємство "Вугілля
України" не є, особою, що відповідає за
наслідки порушення, вчиненого при
виконанні договору перевезення
вантажу залізничним транспортом.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 13.05.2014 №910/21253/13.

Крім того, умовами договору не
передбачено, що відповідач несе
відповідальність за втрату чи
пошкодження вугілля до моменту
здійснення його поставки, також
відшкодовує всі збитки покупця,
пов'язані з прийманням і вивантаженням
змерзлого вугілля та збитки, понесені у
випадку проведення ремонту, очищення
вагонів від залишків попереднього
вантажу та станції вивантаження (пп.7.4,
7.5).

За вказаних обставин, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність у діях відповідача -
Державного підприємства "Вугілля
України" ознак складу цивільного
правопорушення та відсутність підстав
для задоволення позову Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі Трипільської ТЕС ПАТ
"Центренерго" до Державного
підприємства "Вугілля України" про
стягнення зибтків у розмірі 26 416,08 грн.

Щодо апеляційної скарги Державного
підприємства "Вугілля України" на
рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у справі № 910/3710/14 в
частині відмови в задоволенні
зустрічних вимог Державного
підприємства "Вугілля України" до
Публічного акціонерного товариства
"Центренерго" в особі Трипільської ТЕС
ПАТ "Центренерго" про стягнення збитків
у розмірі 15 565,97 грн. колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду зазначає наступне.

Державне підприємство "Вугілля
України" звернулось з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Центренерго" в особі Трипільської ТЕС
ПАТ "Центренерго" про стягнення
вартості вугілля в кількості 19,000 тонн
на суму 15 565,97 грн., яку, як зазначив
позивач за зустрічним позовом він не
доотримав, враховуючи перевантаження
надлишку вантажу в додаткові вагони
№№67165027, 67892042, 60019858 за накладними
№№45008133, 47813118, 48408942, які не прийняті
покупцем до обліку та розрахунку, тобто
позивач не відображає в документах
посилочні вагони з вугіллям, а отже і не
сплачує вугілля в цих вагонах.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, пунктом 5.2 договору сторони
погодили, що приймання вугілля
здійснюється сторонами спільно в місці
надходження (на ТЕС покупця).

Приймання вугілля за кількістю та
визначення його фактичної ваги
здійснюється шляхом зважування на
тензометричних вагах
ТЕС-ванатажоотримувача (п.5.4).

Маса вугілля в вагоні для розрахунків
по поставках визначається на підстав
даних зазначених у залізничних
накладних, і результатів зважування з
урахуванням норм нестачі та надлишку
згідно з Правилами перевезень
вантажів, затвердженими наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 №644. Вагу тари вагонів, зазначену
у перевізних документах, визначає
вантажовідправник і несе повну
відповідальність за недостовірність
цих даних. Приймання в
вантажоотримувача допускається без
перевірки ваги тари вагонів (п.5.4.1).

Згідно п. 5.6 договору, фактична
кількість та якість вугілля, яке
надійшло від відповідача та прийняте
позивачем на умовах цього договору,
відображається в актах звіряння
вугілля по кількості та якості та актах
приймання-передачі вугілля.

Згідно п. 3.3.1, 3.3.2 договору, позивач
зобов'язаний прийняти вугілля
поставлене на умовах договору, згідно з
актами приймання-передачі вугілля,
своєчасно та в повному обсязі
здійснювати оплату вугілля на умовах
договору.

Як встановлено місцевим господарським
судом, приймання спірних вагонів
відбувалось за участю представника
відповідача - Державного підприємства
«Вугілля України», а результати
спільного приймання вантажу
відображено в актах звіряння за
кількістю та якістю №186Д, №59л, №182л,
№188л.

Так, акти звіряння кількості та якості:
№59л підписаний представником
Трипільської ТЕС - заступником
директора з паливного забезпечення
Мельничук В.В. та представником
відповідача - Державного підприємства
"Вугілля України" Леонченко О.С. за
дорученням №15-029 від 04.02.2013; акт № 182л та
№188л - від Трипільської ТЕС -
начальником ЦПП - Ясаковим О.А. та
представником відповідача Леонченко
О.С. за дорученням №15-029 від 04.02.2013; акт
№186д - від Трипільської ТЕС -
начальником ЦПП - Ясаковим О.А та
представником відповідача - Тітовим
М.М. за дорученням №1-1/231 від 01.02.2013.
Зазначені акти підписані
представниками сторін та скріплені
печатками юридичних осіб без будь-яких
зауважень та заперечень.

Як встановлено місцевим господарським
судом, хоча акти не містять додаткових
вагонів, в які залізниця перевантажила
надлишок вугілля, однак, фактична маса
прибувшого до одержувача вантажу -
вугілля у вагонах, відвантаженого
відповідачем, відображена у актах
звіряння за кількістю та якістю із
врахуванням маси вантажу у вагонах, які
прибули за досилочними накладними №№
45008133, 47813118, 48408942.

Крім того, як встановлено місцевим
господарським судом, прийняття
покупцем фактичної кількості, тобто, як
і в актах за якістю та кількістю, із
врахуванням маси вантажу у вагонах, які
прибули за досилочними накладними,
підтверджують акти приймання-передачі
вугільної продукції від 31.10.2013, 31.03.2013,
які підписані представниками сторін та
скріплені печатками сторін без
будь-яких зауважень та заперечень.

Як передбачено ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується із
положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, якими передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
акти звіряння за кількістю та якістю
№186Д, №59л, №182л, №188л, дійсно, не містять
додаткових вагонів, в які залізниця
перевантажила надлишок вугілля, однак
облік по кількості та якості проведено
відповідно до умов договору з
урахуванням маси вугілля у додаткових
вагонах, в які залізниця перевантажила
надлишок вугілля, прибувших по
досилочних накладних, і маса вантажу за
досилочними накладними долучена до
маси вантажу по основних накладних, що
підтверджується протоколами
зважування, актами звірки, які містять
номери вагонів та сумарну масу вантажу,
що прибули в основних та досилочних
вагонах.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про відсутність підстав для
задоволення позову ДП "Вугілля України"
до ПАТ "Центренерго" про стягнення
вартості вугілля у розмірі 15 565,97 грн.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянтів,
викладені в апеляційних скаргах, не
спростовують висновків господарського
суду першої інстанції, викладених в
оскаржуваному рішенні, господарський
суд першої інстанції під час вирішення
спору вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, а тому, рішення
підлягає залишенню без змін, а
апеляційні скарги - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянтів.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Вугілля України" на
рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у справі № 910/3710/14 -
залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі відокремленого підрозділу
Трипільської теплової електростанції
на рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у справі № 910/3710/14 -
залишити без задоволення.

3. Рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у справі № 910/3710/14 -
залишити без змін.

4. Матеріали справи № 910/3710/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала