ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Справа № 7/29/2012/5003

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової
А.М., Воліка І.М. (доповідача), Ємельянов
А.С.,розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль"на постанову від
18.12.2013Рівненського апеляційного
господарського судуу справі№ 7/29/2012/5003
господарського суду Вінницької
області за позовом Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Вінницької обласної
дирекції до1) Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Селенга", 2)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
РентаСервіс",простягнення 1385047,34 грн. та
1661859,59 дол. СШАта за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
РентаСервіс"доПублічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Вінницької обласної дирекціїза
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачаТовариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Селенга"провизнання частково
недійсним договору іпотекиВ судове
засідання прибули представники
сторін:позивачаПащенко С.М. (дов. від
21.10.2013 № 1523/13-11); Полевик О.Л. (дов. від
01.07.2013 № 1166/13);відповідачане
з'явились;третьої особине
з'явились;ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року позивач - Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Вінницької обласної
дирекції (надалі - ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Вінницької обласної
дирекції) звернулося до господарського
суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Селенга (надалі - ТОВ "Селенга,
відповідач-1) та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма РентаСервіс"
(надалі - ТОВ "Фірма РентаСервіс",
відповідач-2) про звернення стягнення
на предмет іпотеки для задоволення
вимог кредитора на загальну суму 1 379
344,79 грн. та 1 661 859,59 дол. США (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 30.01.2013).

Заперечуючи проти позову, 30.07.2013
відповідач-2 - ТОВ "Фірма РентаСервіс"
звернулося до господарського суду з
зустрічною позовною заявою до ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Вінницької обласної дирекції, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ТОВ фірма
"Селенга" про визнання частково
недійсним Договору іпотеки № 010/03-11/201
від 01.04.2008 та Договору № 1 від 25.12.2008 про
внесення змін до Договору іпотеки.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 25.07.2013 у справі
№ 7/29/2012/5003 (колегія суддів:
Банасько О.О. - головуючий, судді -
Тварковський А.А., Маслій І.В.),
первісний позов задоволено частково;
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
переданого в іпотеку відповідно до
Договору іпотеки № 010/03-11/204 від 01.04.2008,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрованого в
реєстрі за № 919, до якого в подальшому
були внесені зміни згідно Додаткових
угод № 1 від 25.12.2008, № 2 від 27.12.2010, а саме:
нерухоме майно: приміщення літери "В"-
торгівельний комплекс - І поверх-пр. № 2:
№ 1-№ 2 - 862,9 кв.м.; II поверх-пр. № 2: № 3- № 4
- 866,5 кв.м.; III поверх-пр. № 2: № 5 - 114,3 кв.м.,
всього по літ. "В" - 1843,7 кв.м., що складає
21/50 частку торгівельного комплексу,
належного ТОВ "Фірма РентаСервіс" на
підставі свідоцтва № 211 про право
власності на будівлю, виданого 28.07.2006
виконкомом Вінницької міської ради на
підставі рішення виконкому від 28.07.2006 №
1733, зареєстрованого КП "Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації" 14.08.2006 № 111 в реєстровій
книзі № 1 та приміщення літери "В" -
прибудови торгівельного комплексу - І
поверх-пр. № 3: № 1 - № З - 1266,7 кв.м.; II
поверх-пр. № 3: № 4 - № 5 - 1275,1 кв.м.,
всього по літері "В" загальна площа - 2541,8
кв.м., що складає 29/50 часток
торгівельного комплексу, належного ТОВ
фірма "Селенга" (ідентифікаційний код -
13334271) на підставі свідоцтва № 587 про
право власності на торгівельний
комплекс, виданого виконкомом
Вінницької міської ради на підставі
рішення виконкому від 24.01.2008 року № 180,
зареєстрованого КП "Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації " 31.01.2008 року за № 111 в
реєстровій книзі № 8 (додаткова), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (два) в
рахунок погашення заборгованості
перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Вінницької обласної дирекції
(ідентифікаційний код - 20097421) на
загальну суму, що складає 1 377 455,74 грн. та
1 659 506,76 дол. США (гривневий еквівалент
станом на 11.06.2012 (курс дол. НБУ на 11.06.2012 -
7,9925 грн.) 13 263 607,78 грн.), загалом -
14 641 063,52 грн.: заборгованість по
основному боргу - 648 097,61 грн., 1 460 314,77 дол.
США; заборгованість за відсотками - 236
254,97 грн., 199 191,99 дол. США; пеня по
основному боргу - 398 182,43 грн., пеня за
відсотками - 94 920,73 грн.; в тому числі:

- заборгованість за Кредитним
договором № 012/03-11/216/1 від 19.04.2005 -
основний борг - 648 097,61 грн., відсотки - 236
254,97 грн., пеня по основному боргу - 7 745,73
грн., пеня за відсотками - 11 434,13 грн.;

- заборгованість за Кредитним
договором № 010/03-11/375 від 21.11.2006 основний
борг - 787 296,72 дол. США, відсотки - 117 266,06
дол. США, пеня по основному боргу - 45 520,33
грн., пеня за відсотками - 45 207,88 грн.;

- заборгованість за Кредитним
договором № 010/03-11/107 від 01.04.2008 основний
борг - 673 018,05 дол. США, відсотки - 81 925,93
дол. США., пеня по основному боргу - 344
916,37 грн., пеня за відсотками - 38 278,72 грн.,
встановивши спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів з початковою ціною
продажу 36 691 110,00 грн. В стягненні
заборгованості на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Вінницької обласної дирекції на
загальну суму що складає 1 889,05 грн. та 2
352,83 дол. США (гривневий еквівалент
станом на 11.06.2012 (курс дол. НБУ на 11.06.2012 -
7,9925 грн.) 18 804,99 грн.), загалом - 20 694,04 грн.,
а саме заборгованість за відсотками - в
сумі 2 352,83 дол. США за Кредитним
договором № 010/03-11/375 від 21.11.2006; пеня по
основному боргу - 1 889,05 грн. за Кредитним
договором № 012/03-11/216/1 від 19.04.2005, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, переданого в іпотеку
відповідно до Договору іпотеки №
010/03-11/204 від 01.04.2008 - за первісним позовом
відмовлено; стягнуто з ТОВ фірма
"Селенга" на користь ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Вінницької обласної
дирекції - 32 144,57 грн. - відшкодування
витрат пов'язаних зі сплатою судового
збору; стягнуто з ТОВ фірма "Фірма
РентаСервіс" на користь ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Вінницької обласної
дирекції - 32 144,57 грн. відшкодування
витрат пов'язаних зі сплатою судового
збору.

В задоволенні зустрічного позову ТОВ
"Фірма РентаСервіс" до ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Вінницької обласної
дирекції про визнання Договору іпотеки
№ 010/03-11/204 від 01.04.2008 посвідченого
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 919 в
частині передачі в іпотеку нерухомого
майна: приміщення літери "В"-
торгівельний комплекс - І поверх-пр. № 2:
№ 1-№ 2 - 862,9 кв.м.; II поверх-пр. № 2: № 3- № 4
- 866,5 кв.м.; III поверх-пр. № 2: № 5 - 114,3 кв.м.,
всього по літ. "В" - 1843,7 кв.м., що складає
21/50 частку торгівельного комплексу,
належного іпотекодавцю на підставі
свідоцтва № 211 про право власності на
будівлю, виданого 28.07.2006 виконкомом
Вінницької міської ради на підставі
рішення виконкому від 28.07.2006 № 1733,
зареєстрованого КП "Вінницьке обласне
об'єднане БТІ" 14.08.2006 за № 111 в
реєстровій книзі № 1 та Дизнання
договору № 1 від 25.12.2008 посвідченого
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 3244,
недійсними відмовлено повністю.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013 (колегія
суддів: Демидюк О.О. - головуючий, судді -
Огороднік К.М., Бригинець Л.М.),
апеляційну скаргу відповідача-2 за
первісним позовом - ТОВ "Фірма
РентаСервіс" на рішення господарського
суду Вінницької області від 27.09.2013 у
справі № 7/29/2012/5003 - задоволено частково;
рішення господарського суду
Вінницької області від 27.09.2013 у справі
№ 7/29/2012/5003 - скасовано в частині
звернення стягнення на майно,
переданого в іпотеку відповідно до
Договору іпотеки № 010/03-11/204 від 01.04.2008, а
саме; нерухоме майно: приміщення літери
"В"- торгівельний комплекс - І поверх-пр.
№2: №1-№2 - 862,9 кв.м.; II поверх-пр. №2: №3- №4
- 866,5 кв.м.; III поверх-пр. №2: №5 - 114,3 кв.м.,
всього по літ. "В" - 1843,7 кв.м., що складає
21/50 частку торгівельного комплексу,
належного ТОВ "Фірма РентаСервіс" на
підставі свідоцтва № 211 про право
власності на будівлю, виданого 28.07.2006
виконкомом Вінницької міської ради на
підставі рішення виконкому від 28.07.2006 №
1733, зареєстрованого КП "Вінницьке
обласне об'єднане БТІ " 14.08.2006 за № 111 в
реєстровій книзі № 1; в цій частині в
задоволенні первісного позову
відмовлено; пункт 5 резолютивної
частини рішення скасовано (щодо
стягнення з ТОВ "Фірма РентаСервіс"
судового збору у сумі 32 144,57 грн.); в
решті рішення господарського суду
Вінницької області від 27.09.2013 у справі
№7/29/2012/5003 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції, позивач
запервісним позовом - ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013
скасувати, а рішення господарського
суду Вінницької області від 27.09.2013
залишити в силі. В обґрунтування своїх
вимог скаржник посилається на те, що
судом апеляційної інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, і зокрема, ст. ст. 589, 590 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 1, 3, 6, 7, 11, 12, 33
Закону України "Про іпотеку", без
врахування права іпотекодержателя
задовольнити свої вимоги за рахунок
заставленого майна у будь-який час, у
разі невиконання позичальником своїх
кредитних зобов'язань, що призвело до
прийняття неправомірного рішення та є
підставою для його скасування.

Відповідачі за первісним позовом не
скористалися правом, наданим ст. 1112
Господарського процесуального кодексу
України, та відзиви на касаційну скаргу
позивача до Вищого господарського суду
України не надіслали, що не перешкоджає
касаційному перегляду судового акту,
який оскаржується.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників
позивача, які підтримали доводи
касаційної скарги, проте просили
скасувати постанову та рішення судів
попередніх інстанцій з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, та перевіривши матеріали
справи, дійшов висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Вінницької обласної
дирекції (Кредитор) та ТОВ фірма
"Селенга" (Позичальник) укладено ряд
Кредитних договорів, і зокрема, 19.04.2005
між Акціонерним поштово-пенсійним
банком "Аваль" (який змінив
найменування на Відкрите акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль", а
потім на Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" із
збереженням правонаступництва, що
підтверджується п. 1.3 Статуту)
(Кредитор) та ТОВ фірма "Селенга"
(Позичальник) укладений Кредитний
договір № 012/03-11/216/1, згідно умов якого
Кредитор відкриває Позичальнику
відновлювальну (револьверну) кредитну
лінію у сумі 1 827 000,00 грн. (ліміт
кредитування) строком до 18.04.2008 зі
сплатою 20 % річних (п. 1.1.).

До вказаного Договору сторонами
вносились зміни відповідно до
Додаткових угод № 1 від 15.12.2005, № 2 від
12.10.2007, № 3 від 25.03.2008, № 012/03-11/216/1/4 від
25.12.2008, № 012/03-11/216/1/5 від 26.06.2009, №
012/03-11/216/1/6 від 11.02.2010, № 012/03-11/216/1/7 від
27.12.2010, згідно яких сторони корегували
умови щодо розміру ліміту кредитної
лінії, відсоткової ставки за
користування кредитом в сторону
збільшення та зменшення, встановлювали
новий графік погашення кредиту,
погоджували новий строк повернення
кредиту, обумовили порядок
забезпечення виконання зобов'язань по
договору іпотекою нежитлової будівлі
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 4 385,5 кв.м.

21.11.2006 між Відкритим акціонерним
товариством "Райффайзен Банк Аваль"
(Кредитор) та ТОВ фірма "Селенга"
(Позичальник) укладений Кредитний
договір № 010/03-11/375, відповідно до
умов якого Кредитор надає Позичальнику
кредит, а Позичальник приймає його на
наступних умовах: розмір кредиту,
валюта кредиту - 875 000,00 доларів США; дата
остаточного повернення кредиту - 20.11.2016;
фіксована процентна ставка - 12 % річних
(п.п. 2, 3).

В якості Додатку № 1 до Кредитного
договору сторони підписали Плановий
графік погашення кредиту.

До вказаного Договору сторонами
вносились зміни відповідно до
Додаткових угод № 010/03-11/375/1 від 25.12.2008, №
010/03-11/375/2 від 26.06.2009, № 010/03-11/375/3 від
11.02.2010, № 010/03-11/375/4 від 27.12.2010, якими
сторони корегували умови щодо розміру
ліміту кредитної лінії, відсоткової
ставки за користування кредитом в
сторону збільшення та зменшення,
встановлювали новий графік погашення
кредиту тощо.

01.04.2008 між Відкритим акціонерним
товариством "Райффайзен Банк Аваль"
(Кредитор) та ТОВ фірма "Селенга"
(Позичальник) укладений Кредитний
договір № 010/03-11/107 "Корпоративний
Інвестиційний кредит Невідновлювальна
Кредитна Лінія", відповідно до умов
якого Кредитор зобов'язується надати
Позичальнику кредит в формі
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом 3 000 000,00 доларів США, а
Позичальник зобов'язується отримати
Кредит, використати його за цільовим
призначенням, повернути Кредитору суму
Кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом та комісії, а
також виконати інші обов'язки,
визначені цим Договором; кінцевий
термін погашення кредиту - 31.03.2014, а
плата за користування кредитом в строк
по 26.03.2009 розраховується на основі
процентної ставки в розмірі 12 % річних
(п. п. 1.1, 1.2, 2.1).

В якості Додатку № 1 до Кредитного
договору сторони підписали Графік
погашення заборгованості за кредитом.

До вказаного Договору сторонами
вносились зміни відповідно до
Додаткових угод № 010/03-11/107/1 від 25.12.2008, №
010/03-11/107/2 від 26.06.2009, № 010/03-11/107/3 від
11.02.2010, № 010/03-11/107/4 від 27.12.2010, якими
сторони корегували умови щодо розміру
ліміту кредитної лінії, відсоткової
ставки за користування кредитом в
сторону збільшення та зменшення,
встановлювали новий графік погашення
кредиту тощо.

Вподальшому, 01.04.2008 між ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" (Іпотекодержатель) та ТОВ
фірма "Селенга" (Іпотекодавець-1), ТОВ
"Фірма РентаСервіс" (Іпотекодавець-2)
укладений Договір іпотеки № 010/03-11/204,
згідно з умовами якого останній
забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що
витікають з Кредитного договору №
010/03-11/107 від 01.04.2008 укладеного між
Іпотекодержателем та Іпотекодавцем-1, а
також Додаткових угод до нього, що
можуть бути укладені в подальшому, за
умовами якого Іпотекодавець
зобов'язується перед
Іпотекодержателем повернути кредит в
розмірі 3 000 000,00 доларів США, сплатити
проценти за його користування,
комісійну винагороду, неустойку (пеню,
штрафи), в розмірі, строки та у випадках
передбачених Кредитним договором, а
також виконати інші умови Кредитного
договору та відшкодувати
Іпотекодержателю всі можливі збитки,
понесені ним внаслідок невиконання чи
неналежного виконання умов Кредитного
договору. Іпотекодержатель має право у
випадку невиконання Іпотекодавцем
своїх зобов'язань за Кредитним
договором отримати задоволення за
рахунок майна (п. 1.1).

В пункті 1.2 Договору іпотеки визначено,
що предметом іпотеки є нерухоме майно:
приміщення літери "В"- торгівельний
комплекс - І поверх-пр. № 2: № 1-№ 2 - 862,9
кв.м.; II поверх-пр. № 2: № 3- № 4 - 866,5 кв.м.;
III поверх-пр. № 2: № 5 - 114,3 кв.м., всього по
літ. "В" - 1843,7 кв.м., що складає 21/50 частку
торгівельного комплексу, належного
Іпотекодавцю-2 - ТОВ "Фірма РентаСервіс"
на підставі свідоцтва № 211 про право
власності на будівлю, виданого 28.07.2006
виконкомом Вінницької міської ради на
підставі рішення виконкому від 28.07.2006 №
1733, зареєстрованого КП "Вінницьке
обласне об'єднане БТІ" 14.08.2006 за № 111 в
реєстровій книзі № 1 та приміщень
літери "В" - прибудови торгівельного
комплексу - І поверх-пр. № 3: № 1 - № 3 - 1266,7
кв.м.; II поверх-пр. № 3: № 4 - № 5 - 1275,1 кв.м.,
всього по літері "В", загальна площа -
2541,8 кв.м., що складає 29/50 часток
торгівельного комплексу, належного
Іпотекодавцю-1 - ТОВ фірма "Селенга" на
підставі свідоцтва № 587 про право
власності на торгівельний комплекс,
виданого виконкомом Вінницької
міської ради на підставі рішення
виконкому від 24.01.2008 № 180,
зареєстрованого КП "Вінницьке обласне
об'єднане БТІ" 31.01.2008 за № 111 в
реєстровій книзі № 8 (додаткова), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Заставну вартість предмета іпотеки
визначена сторонами у сумі 21 821 353,00 грн.
(п. 1.5)

25.12.2008 та 27.12.2010 до вказаного Договору
іпотеки вносились зміни згідно
Договорів № 1 та № 2 відповідно до яких
його сторонами, з поміж іншого,
погоджено, що вказаний Договір
забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що
витікають із Кредитного договору №
012/03-11/216/1 від 19.04.2005, Кредитного договору
№ 010/03-11/375 від 21.11.2006, Кредитного
договору № 010/03-11/107 від 01.04.2008 укладених
між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем-1, а також Додаткових
угод до них, що можуть бути укладені
вподальшому, за умовами яких
Іпотекодавець зобов'язується перед
Іпотекодержателем повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитами, комісійні винагороди,
неустойки (пені, штрафи), в розмірі,
строки та у випадках передбачених
Кредитним договором/кредитними
договорами, а також виконати інші умови
кредитного договору/кредитних
договорів та відшкодувати
Іпотекодержателю всі можливі збитки,
понесені ним внаслідок невиконання чи
неналежного виконання умов кредитного
договору/кредитних договорів;
визначено заставну вартість предмета
іпотеки в сумі 34 062 900,00 грн.; обумовлено
перехід до набувача будівель та споруд
права користування земельними
ділянками, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 тощо.

Крім цього, судами встановлено, що
позивач взяті на себе за Кредитними
договорами № 012/03-11/216/1 від 19.04.2005, №
010/03-11/375 від 21.11.2006, № 010/03-11/107
від 01.04.2008 зобов'язання щодо надання
кредитних коштів виконані у повному
обсязі. Проте, Позичальник
(відповідач-1) свої зобов'язання щодо
своєчасного погашення кредиту та
відсотків по них виконував невчасно, у
зв'язку з чим за ним рахується
заборгованість станом на 11.06.2012: за
Кредитним договором № 012/03-11/216/1 від
19.04.2005 основний борг - 648 097,61 грн.,
відсотки - 236 254,97 грн., пеня по основному
боргу - 9 634,78 грн., пеня за відсотками - 11
434,13 грн.; заборгованість за Кредитним
договором № 010/03-11/375 від 21.11.2006 основний
борг - 787 296,72 дол. США, відсотки - 119 618,89
дол. США, пеня по основному боргу - 45 520,33
грн., пеня за відсотками - 45 207,88 грн.;
заборгованість за Кредитним договором
№ 010/03-11/107 від 01.04.2008 основний борг - 673
018,05 дол. США, відсотки - 81 925,93 дол. США.,
пеня по основному боргу - 344 916,37 грн.,
пеня за відсотками - 38 278,72 грн.

Разом з тим, за результатами
судово-економічної експертизи
призначеної судом за клопотанням ТОВ
фірма "Селенга", у Висновку судового
експерта № 7/1/2013 від 21.05.2013
встановлено, що заборгованість ТОВ
фірма "Селенга" станом на 11.06.2012
документально підтверджується у сумі 1
668 690,53 доларів США та 1 466 962,23 грн., а саме:
за Кредитним договором № 012/03-11/216/1 від
19.04.2005 основний борг - 648 097,61 грн.,
відсотки - 293 976,70 грн., пеня по основному
боргу - 7 745,73 грн., пеня за відсотками - 19
635,63 грн.; за Кредитним договором №
010/03-11/375 від 21.11.2006 основний борг - 787 296,72
дол. США, відсотки - 117 266,06 дол. США, пеня
по основному боргу - 50 406,68 грн., пеня за
відсотками - 57 648,28 грн.; заборгованість
за Кредитним договором № 010/03-11/107 від
01.04.2008 основний борг - 673 018,05 дол. США,
відсотки - 91 109,69 дол. США., пеня по
основному боргу - 345 907,45 грн., пеня за
відсотками - 43 544,15 грн.

У зв'язку з порушенням Позичальником
(відповідачем-1) взятих на себе
зобов'язань за кредитними договорами
позивачем за первісним позовом 28.03.2012
направлено Іпотекодавцям вимогу про
усунення порушення з вимогою
дострокового погашення заборгованості
за Кредитними договорами № 012/03-11/216/1
від 19.04.2005, № 010/03-11/375 від 21.11.2006, №
010/03-11/107 від 01.04.2008, отримання якої
відповідачами за первісним позовом
підтверджується відповідними
повідомленнями про вручення поштового
відправлення. Проте зазначені вимоги
залишені відповідачами без
задоволення.

Встановивши факт невиконання
відповідачем-1 своїх зобов'язань щодо
повернення кредитних коштів у
загальній сумі 1 379 344,79 грн. та 1 661 859,59
дол. США у строки встановлені
Кредитними договороми (зі змінами та
доповненнями), місцевий господарський
суд, з урахуванням вимог ст. ст. 1054, 1048
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
1, 3, 33 Закону України "Про іпотеку",
дійшов висновку щодо правомірності та
обгрунтованості позовних вимог про
стягнення кредитної заборгованості,
відсотків та штрафних санкцій (пені)
(урахуванням Висновку експерта
судово-економічної експертизи
№ 7/1/2013 від 21.05.2013) станом на 11.06.2012 - 1 377
455,74 грн. та 1 659 506,76 дол. США, а всього на
загальну суму 14 641 063,52 грн. за рахунок
заставленого майна - предмета іпотеки
(зазначеного в Договорі іпотеки №
010/03-11/204 від 01.04.2008), яке належить на
праві власності відповідачеві-1 - ТОВ
фірма "Селенга" (29/50 частки спільної
часткової власності) та відповідачеві-2
- ТОВ "Фірма РентаСервіс" (21/50 частки
спільної часткової власності), шляхом
реалізації предмета іпотеки з
прилюдних торгів з початковою ціною
продажу 36 691 100,00 грн., яка визначена
судовою будівельно-технічною
експертизою Висновок № 1302 від 10.01.2013.

Разом з тим, враховуючи те, що у
Висновку експерта судово-економічної
експертизи № 7/1/2013 від 21.05.2013
встановлений невірний розрахунок пені
по основному боргу за Кредитним
договором № 012/03-11/216/1 від 19.04.2005 на суму 1
889,05 грн. та відсотків за Кредитним
договором № 010/03-11/375 на 2 352,83 доларів США
в цій частині, судом в задоволенні
позовних вимог за первісним позовом
відмовлено.

Розглядаючи зустрічні позовні вимоги
про визнання недійсним Договору
іпотеки № 010/03-11/204 від 01.04.2008 в частині
передачі нерухомого майна, що належить
на праві власності відповідачеві-2 - ТОВ
"Фірма РентаСервіс" та Договору № 1 від
25.12.2008 про внесення змін до Договору
іпотеки, які обгрунтовані позивачем за
зустрічним позовом тим, що директор
останнього підписав зазначені спірні
договори без належних наданих йому
повноважень, оскільки згідно статуту
ТОВ "Фірма РентаСервіс" підписанню
такого роду договорів передує
прийняття відповідного рішення
загальними зборами учасників, яке
відсутнє, що в силу приписів частини 1
та 2 ст. 203, частини 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України є підставою визнання
такого правочину недійсним, місцевий
господарський суд виходив з
наступного.

Так, 25.12.2008 відбулись загальні збори
засновників ТОВ "Фірма РентаСервіс" за
участю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на яких, з
поміж іншого, було прийнято позитивне
рішення про надання повноважень на
підписання додаткової угоди до
договору іпотеки від 01.04.2008 директору
ОСОБА_9.

Аналогічні за змістом рішення
приймались також на загальних зборах
засновників ТОВ фірма "Селенга" 24.12.2007
та 05.12.2008. Вказані вище рішення
оформлені протоколами № 16 від 24.12.2007, №
17 від 05.12.2008 ТОВ фірма "Селенга" та № 6
від 22.12.2007 і № 9 від 25.12.2008 ТОВ "Фірма
РентаСервіс".

Враховуючи те, що оцінка відповідності
вказаних рішень діючому законодавству
судом не здійснюється, оскільки закон
виходить з презумпції легітимності
рішень органів управління
господарського товариства, тобто
відповідні рішення вважаються такими,
що відповідають законові, якщо судом не
буде встановлено інше, тому місцевий
господарський суд дійшов висновку, що
директор ТОВ "Фірма РентаСервіс"
ОСОБА_9, підписуючи від імені позивача
за зустрічним позовом спірні договори,
діяв виключно в межах повноважень,
наданих йому рішеннями, ухваленими на
загальних зборах учасників товариства,
у зв'язку з чим відсутні підстави для
визнання спірних договорів недійсними.

Водночас місцевим господарським судом
відхилено клопотання ТОВ фірма
"Селенга" щодо застосування строку
позовної давності за вимогами про
стягнення пені та перевищення строку
нарахування штрафних санкцій
встановленого частиною 6 ст. 232
Господарського кодексу України, з
посиланням на те, що зазначене
спростовується наданими ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" розрахунками
штрафних санкцій з яких вбачається, що
вимоги про стягнення пені заявлені в
межах річного строку позовної
давності, а нарахування не перевищує
шестимісячного строку встановленого
законом.

Апеляційний господарський суд
повторно переглядаючи справу, частково
погодився з висновками місцевого
господарського суду, і зокрема, щодо
наявності правових підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення кредитної заборгованості,
відсотків та пені за рахунок
заставленого майна відповідача-1 -
ТОВ фірма "Селенга", а також щодо
відсутності правових підстав для
задоволення зустрічного позову про
визнання недійсним Договору іпотеки та
додаткового Договору № 1 до нього.

При цьому судом апеляційної інстанції
зауважено, що позивачем не надано суду
належних доказів щодо направлення
вимоги з дотриманням приписів ст. 35
Закону України "Про іпотеку" на адресу
Іпотекодавця-2 (відповідача-2) -
ТОВ "Фірма "РентаСервіс", у зв'язку з чим
не можливо встановити строк, коли
забезпечене зобов'язання мало бути
виконане майновим поручителем-2.

З огляду цього, апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
передчасність звернення стягнення на
предмет іпотеки відносно
Іпотекодавця-2 - ТОВ "Фірма
"РентаСервіс". При цьому судом
враховано, що майна основного боржника
(відповідача-1) - ТОВ фірма "Селенга"
достатньо для погашення всієї
заборгованості за кредитними
договорами, що також не було враховано
судом перщої інстанції.

За таких обставин, апеляційний
господарськтй суд дійшов висновку, що
рішення в частині задоволення позовних
вимог про стягнення кредитної
заборгованості відповідача-1 за
рахунок майна належного відповідачу-2
не відповідає встановленим обставинам
справи та прийняте з порушенням норм
матеріального права, а тому в цій
частині рішення суду першої інстанції
скасоване та прийняте нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
частині звернення стягнення на
заставлене майно відповідача-2. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Разом з тим, з такими висновками
господарських судів попередніх
інстанцій погодитись не можна,
враховуючи наступне.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 № 14 "Про судове
рішення у цивільній справі",
обґрунтованим та законним рішення є
тоді, коли суд виконавши всі вимоги
процесуального законодавства, на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
при цьому правильно витлумачив ці
норми, а також якщо рішення містить
вичерпні висновки суду, що
відповідають встановленим на підставі
достовірний доказів обставинам, які
мають значення для вирішення справи.

Рішення господарських судів
попередніх інстанцій, прийняті у даній
справі, цим вимогам не відповідають.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно з частиною 1 ст. 35 Закону України
"Про іпотеку" у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

При цьому частиною 2 ст. 35 Закону
України "Про іпотеку" встановлено, що
положення частини першої цієї статті
не є перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції про передчасність заявленої
вимоги щодо відповідача-2 не
узгоджується з положеннями частини 2
ст. 35 Закону України "Про іпотеку",
узв'язку з тим, що невиконання вимог
частини 1 цієї статті щодо надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду, оскільки
іпотекодавець у судовому засіданні має
можливість заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає
положенням статті 124 Конституції
України.

Частиною 1 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" визначено, що у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рішенні
суду зазначаються: загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу.

Статтею 38 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Місцевий господарський суд зазначаючи
у рішенні початкову ціну продажу
заставлено майна, вартість якого
визначено на підставі Висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 1302
від 10.01.2013 не враховано, що зазначене
майно перебуває у спільій частковій
власності, і суду необхідно було
встановити вартість кожної частки
окремо, оскільки при вирішенні спору
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд має дати оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом та вартості іпотечного майна
кожного співвласника, з метою
встановлення можливості задоволення
вимог кредитора за рахунок
боржника-іпотекодавця, що буде
відповідати загальним засадам
цивільного законодавства -
справедливості, добросовісності та
розумності (пункт 6 частини першої
статті 3 ЦК).

Враховуючи, що вказані обставини мають
суттєве значення для правильного
вирішення справи та не були в повному
обсязі досліджені судом першої
інстанцій, отже, рішення місцевого суду
не можна визнати законним та
обґрунтованим в частині первісних
позовних вимог.

В частині зустрічних позовних вимог
про визнання частково недійсним
Договору іпотеки № 010/03-11/201 від 01.04.2008 та
Договору № 1 від 25.12.2008 про внесення
змін до Договору іпотеки, судом також
не встановлено усіх обставин, які
входять до предмету доказування,
оскільки договір укладений директором
з перевищенням повноважень,
передбачаних статутом, відповідно до
ст. ст. 41, 59, 62 Закону України "Про
господарські товариства" може бути
визнаний судом недійсним, якщо не
відбулось його подальше схвалення.

Відповідно до частини 3 ст. 92 Цивільного
кодексу України у відносинах із
третіми особами обмеження повноважень
щодо представництва юридичної особи не
має юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про таке обмеження.

Згідно з ст. 241 Цивільного кодексу
України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Отже, місцевим господарським судом, в
порушення вимог ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, не
було з'ясовано, чи виконували сторони
свої зобов'язання за оспорюваними
договорами, а відтак, висновки суду
здійснені без врахування норм
матеріального права, які підлягали
застосуванню, зокрема ст. ст. 92, 241
Цивільного кодексу України.

В свою чергу, апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку, не
виправив допущені місцевим
господарським судом порушення.

Викладене свідчить про те, що суди
попередніх судових інстанцій
припустились неправильного
застосування приписів частини 1 ст. 47
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення суддею за результатами
обговорення усіх обставин справи та
частини 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, що
відповідно до ч. 1 ст. 11110 Господарського
процесуального кодексу України є
підставою для скасування судових актів
у справі.

Касаційна ж інстанція відповідно до
частини 2 ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
рішення господарського суду і
постанова апеляційної інстанції, як
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права
не можуть залишатись без змін і
підлягають скасуванню.

З огляду на наведене справа має бути
передана на новий розгляд до суду
першої інстанції, під час якого
необхідно встановити обставини,
зазначені в цій постанові, дати їм та
доводам сторін належну правову оцінку,
і вирішити спір відповідно до вимог
закону.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013 та
рішення господарського суду
Вінницької області від 27.09.2013 у справі
№ 7/29/2012/5003 скасувати.

Справу № 7/29/2012/5003 направити на новий
розгляд до господарського суду
Вінницької області в іншому складі
суду.

Головуючий, суддя
А.М. Демидова

Судді :
І.М. Волік

А.С. Ємельянов