КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Справа№ 5011-18/5636-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від стягувача: ОСОБА_2 - представник,
дов. № 3415 від 11.11.2013;

від боржника: ОСОБА_3 - представник, дов.
№ 940 від 09.08.2013;

від ВДВС: не викликався та не з'явився,
про місце та час судового засідання
повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014

винесену за результатом розгляду
скарги Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4

на дії Відділу Державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у міста Києва

у справі № 5011-18/5636-2012 (суддя Мандриченко
О.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення 104 092,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 у справі № 5011-18/5636-2012
скарга Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 на дії Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві залишена без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що постанова про
відкриття виконавчого провадження,
винесена державним виконавцем 20.03.2014,
була направлена боржнику несвоєчасно,
проте, боржник правом на подання заяви
про відкладення виконавчих дій,
передбаченим ч.1 ст.35 Закону України
"Про виконавче провадження", не
скористався; право винесення державним
виконавцем 20.03.2014 постанови про арешт
майна та оголошення заборони на його
відчуження і постанови про арешт
коштів боржника, за заявою стягувача
від 17.03.2014 вих. № 17/01-14, передбачене ч.2
ст.25 Закону; твердження боржника про
добровільне виконання ним рішення суду
не підтверджене матеріалами справи.

В апеляційній скарзі боржник просить
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 26.06.2014 у справі № 5011-18/5636-2012
скасувати повністю з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, порушення та
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права
та прийняти нове рішення, яким скаргу
на дії державного виконавця відділу
ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
Бучка В.В. задовольнити у повному
обсязі.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом не надана
належна правова оцінка тому, що у
порушення ч.5 ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження" державним
виконавцем була несвоєчасно
направлена боржнику постанова про
відкриття виконавчого провадження від
20.03.2014, при цьому скаржник посилається
на аналогічну правову позицію,
викладену в постанові Київського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014.

Скаржник стверджує, що висновок суду
першої інстанції про те, що постанови
державного виконавця про скасування
процесуальних документів від 20.03.2014 не
суперечать вимогам чинного
законодавства про виконавче
провадження, є помилковим та
суперечить позиції у вищевказаній
постанові апеляційного господарського
суду від 06.03.2014.

Як вважає скаржник, судом порушено
вимоги ч.3 ст.35 ГПК України, оскільки не
було взято до уваги обставини, які вже
були встановлені судовими рішеннями,
що набрали законної сили.

На думку скаржника, судом залишено поза
увагою те, що згідно з матеріалами
виконавчого провадження ВП № 39641862 та
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 06.09.2013 стягувачем є
інша особа ніж та особа, яка зазначена в
постанові про відкриття виконавчого
провадження від 20.03.2014; те, що до заяви
стягувача про повторне відкриття
виконавчого провадження від 17.03.2014 №
17/01-14 не надано виконавчого документа,
що є порушенням ст.ст.17-20, 25 Закону.

Скаржник вказує, що судом не надано
належної правової оцінки тому, що
постанови від 20.03.2014 державним
виконавцем були винесені повторно, із
зазначенням різних стягувачів ніж у
постанові від 28.10.2013, тому з
перевищенням повноважень та з
порушенням вимог ч.2 ст.25 Закону.

Як вважає скаржник, обставини про
добровільне виконання боржником
рішення господарського суду в даній
справі підтверджуються наявними у
справі доказами, а саме: заявою ОСОБА_4
про виконання рішення суду в
добровільному порядку від 28.03.2014,
копією розписки стягувача ОСОБА_5,
висновком експертного дослідження від
12.12.12 № 24 НДЕКЦ МВС України.

У запереченні орган Державної
виконавчої служби не погоджується з
доводами апеляційної скарги,
посилаючись, зокрема, на те, що у період
з 06.09.2013 по березень 2014р. виконавчий
документ перебував на виконанні у
відділі, тобто на момент пред'явлення
виконавчого документу до виконання
строк пред'явлення не сплинув;
державним виконавцем розглянуто заяву
стягувача та відповідно до вимог
ст.ст.17, 18, 20, 25 Закону України "Про
виконавче провадження" 20.03.2014 повторно
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копії якої
направлено боржнику для виконання,
стягувачу до відома.; відповідно до
ст.ст.11, 25 Закону державним виконавцем
20.03.2014 винесені постанови про арешт
коштів боржника та про арешт майна
боржника і оголошення заборони на його
відчуження.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представників стягувача,
боржника, враховуючи доводи
заперечення органу Державної
виконавчої служби, колегія суддів
встановила наступне.

Скаржник звернувся до суду першої
інстанції із скаргою від 01.04.2014 на дії
органу Державної виконавчої служби, у
якій просив визнати дії державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у
місті Києві Бучка В.В. з винесення
постанови про скасування
процесуального документа від 20.03.2014
(постанова про відкриття виконавчого
провадження від 06.09.2013); постанови про
скасування процесуального документа
від 20.03.2014 (постанови про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 28.10.2013),
постанови про скасування
процесуального документа від 20.03.2014
(постанови про виправлення описки від
29.10.2013); постанови про відкриття
виконавчого провадження від 20.03.2014;
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 20.03.2014; про арешт коштів боржника
від 20.03.2014 у виконавчому провадженні №
1789/4, № перереєстрації 609, номер за ЄДРВП
39641862, стягувач: ОСОБА_5 - незаконними та
протиправними; визнати дії державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у
місті Києві Бучка В.В. із несвоєчасного
направлення копії постанови ВП № 39641862
про відкриття виконавчого провадження
від 20.03.2014; про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 20.03.2014; про арешт коштів боржника
від 20.03.2014 незаконними та
протиправними; скасувати: постанову
про скасування процесуального
документу від 20.03.2014 (постанова про
відкриття виконавчого провадження від
06.09.2013), постанову про скасування
процесуального документу від 20.03.2014
(постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 28.10.2013), постанову про скасування
процесуального документу від 20.03.2014
(постанова про виправлення описки від
29.10.2013), постанову ВП 39641862 про відкриття
виконавчого провадження від 20.03.2014,
постанову ВП № 39641862 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 20.03.2014, постанову ВП
№ 39641862 про арешт коштів боржника від
20.03.2014.

Як вбачається із матеріалів справи,
Господарським судом міста Києва видано
наказ від 27.11.2012 № 5011-18/5636-2012 про
примусове виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.07.2012 у справі № 5011-18/5636-2012, залишеного
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
02.10.2012 та постановою Вищого
господарського суду України від 15.11.2012,
яке набрало законної сили 15.11.2012, за
яким стягнуто з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 160 000,00 грн.
заборгованості, 12 500,00 грн. пені, 600,00 грн.
інфляційних втрат, 1 027,37 грн. три
проценти річних з простроченої суми, 3
482,55 грн. витрат по сплаті судового
збору.

У зазначеному наказі вказано, що цей
наказ дійсний для пред'явлення до
виконання до 15.11.2013.

15.10.2013 скаржником була подана до суду
першої інстанції скарга від 11.10.2013 на
дії органу Державної виконавчої служби
та у подальшому були надані доповнення
до зазначеної скарги.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.01.2014 у справі № 5011-18/5636-2012,
залишеною без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014, вказану
скаргу стягувача задоволено частково;
визнано протиправними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
: із несвоєчасного направлення
боржникові копії постанови ВП № 39641862
про відкриття виконавчого провадження;
з винесення постанови ВП № 39641862 про
відкриття виконавчого провадження від
06.09.2013 на ім'я ОСОБА_5; з винесення
постанови ВП № 39641862 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 28.10.2013 на ім'я
стягувача: ОСОБА_5; з винесення
постанови ВП № 39641862 про виправлення
описки від 29.10.2013 в постанові
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про відкриття
виконавчого провадження від 06.09.2013;
скасовано постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
: ВП № 39641862 про відкриття виконавчого
провадження від 06.09.2013; ВП № 39641862 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 28.10.2013 у
межах суми стягнення: 195 570,91 грн. з
боржника ОСОБА_4 на користь стягувача:
ОСОБА_5 боргу в сумі 177 609,92 грн., з
урахуванням виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 195 570,91 грн.; ВП № 39641862 про
виправлення описки від 29.10.2013;
скасована постанова державного
виконавця ВП № 39641862 про арешт коштів
боржника від 08.11.2013; у задоволенні
вимоги боржника про зобов'язання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві винести постанову
про зняття арешту з майна боржника зі
скасуванням заборони на його
відчуження та постанову про зняття
арешту коштів боржника відмовлено.

Статтею 121-2 ГПК України встановлено, що
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається із матеріалів скарги,
постановами державного виконавця
органу Державної виконавчої служби ВП
№ 39641862 про скасування процесуального
документу, прийнятими на підставі ст.83
Закону України Про виконавче
провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV із
змінами (далі - Закон № 606), були
скасовані документи, видані при
примусовому виконанні наказу №
5011-18/5636-2012, виданого 27.11.2012
Господарським судом міста Києва про
стягнення боргу 177 609,92 грн., а саме: про
відкриття виконавчого провадження від
06.09.2013, про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 28.10.2013, загальну постанову без
затвердження від 29.10.2013.

Зазначені постанови прийняті
державним виконавцем органу Державної
виконавчої служби у зв'язку з тим, що
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.01.2014 у справі № 5011-18/5636-2012
скасовані постанови органу Державної
виконавчої служби ВП № 39641862: про
відкриття виконавчого провадження від
06.09.2013, про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 28.10.2013, про виправлення описки від
29.10.2013.

Отже, вказані постанови судового
виконавця органу Державної виконавчої
служби видані не щодо виконання
згаданого рішення господарського суду.

У справах за скаргами на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи інших посадових осіб
державної виконавчої служби предметом
судового розгляду можуть бути рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби (дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів) (п.13 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 26.12.2003 № 14
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження").

Таким чином підстави для скасування
зазначених постанов державного
виконавця органу Державної виконавчої
служби відсутні.

Як вбачається із матеріалів скарги,
стягувачем 04.09.2013 подано до органу
Державної виконавчої служби заяву про
примусове виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.07.2012 у справі № 5011-18/5636-2012, про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.07.2012 у справі № 5011-18/5636-2012 та
накладення арешту на майно і кошти
боржника. До вказаної заяви додано
оригінал зазначеного наказу
господарського суду.

20.03.2013 державним виконавцем органу
Державної виконавчої служби прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 39641862, якою, керуючись
ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону № 606, відкрито
виконавче провадження з виконання
наказу Господарського суду міста Києва
від 27.11.2012 № 5011-18/5636-2012, та, у тому числі,
запропоновано боржнику самостійно
виконати наказ у строк до семи днів з
моменту винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження й
надати до ВДС Шевченківського РУЮ
міста Києва підтвердження про сплату.

Статтями 17, 19, 20, 25 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 №
606-ХІV, в редакції, чинній на момент
прийняття оскаржуваних постанов, (далі
- Закон № 606) встановлено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом; відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, у тому числі
накази господарських судів; державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, у тому числі, за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення; державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

20.03.2014 державним виконавцем органу
Державної виконавчої служби прийнято
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ПВ № 39641862, якою, керуючись ст.57 Закону №
606, накладено арешт на все майно, що
належить боржнику, у межах суми
звернення стягнення 177 609,92 грн. та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
лише в межах боргу.

В ч.ч.1, 2 ст.57 Закону № 606 встановлено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення; арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, у тому числі, винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Постановою державного виконавця про
арешт коштів боржника ВП № 39641862 від
20.03.2014, керуючись ст.59 Закону України
"Про банки та банківську діяльність",
ст.ст. 11, 52 Закону № 606, накладено арешт
на кошти, що містяться на рахунках
Публічного акціонерного товариства
"Укрсиббанк", Публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк" та належать
боржнику у межах суми 177 609,92 грн.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.11 Закону № 606
державний виконавець зобов'язаний
вжити передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії;
державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, у тому числі,
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах.

Отже, доводи скаржника немає підстав
визнати такими, що надають підстави для
задоволення апеляційної скарги,
зважаючи на викладене та наступні
обставини.

Оскільки обставини прийняття
державним виконавцем органу Державної
виконавчої служби постанов, які
оскаржуються у скарзі від 01.04.2014 на дії
органу державної виконавчої служби є
іншими, ніж ті, щодо яких прийнято
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 09.01.2014 у справі № 5011-18/5636-2012,
підстави для застосування положень ч.3
ст.35 ГПК України відсутні.

Як зазначено у висновку експертного
дослідження судового експерта
Державного науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
Міністерства внутрішніх справ України
від 12.12.2012 № 24, рукописний текст та
підпис від імені ОСОБА_5 від 26.10.2012,
ймовірно виконано ОСОБА_5; вирішити
питання в категоричній формі можливо
лише при наданні на дослідження
оригіналу розписки ОСОБА_5 від 26.10.2012.

Отже, вказаний висновок експертної
установи, а також ксерокопія
зазначеної розписки, не є
беззаперечними доказами виконання
боржником рішення господарського суду.

Надання органу Державної виконавчої
служби заяви про виконання рішення у
добровільному порядку від 28.03.2014 без
додання доказів здійснення такого
виконання, не є доказом здійснення
виконання рішення господарського суду
у добровільному порядку.

В оскаржуваних постановах органу
Державної виконавчої служби
стягувачем зазначено Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_5, що відповідає
змісту наказу Господарського суду
міста Києва від 27.11.2012 № 5011-18/5636-2012.

До заяви про примусове виконання
рішення Господарського суду міста
Києва від 17.07.2012 у справі № 5011-18/5636-2012,
поданої стягувачем до органу Державної
виконавчої служби 17.03.2014, не було додано
оригіналу наказу господарського суду
через те, що цей документ був переданий
раніше, як про це зазначалось вище, та
продовжував перебувати у Відділі
державної виконавчої служби РУЮ у
місті Києві, у матеріалах виконавчого
провадження, про що стягувачем
зроблено відмітку в згаданій заяві.

Апеляційний господарський суд,
перевіривши, погоджується із
висновками суду першої інстанції, як
такими, що грунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, керуючись законом.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів не знаходить підстав,
встановлених нормами законодавства та
відповідно до матеріалів справи, для
задоволення апеляційної скарги та
скасування або зміни ухвали суду
першої інстанції

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 у справі № 5011-18/5636-2012
залишити без змін, апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 без
задоволення.

2. Справу № 5011-18/5636-2012 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Л.Г. Сітайло

В.І. Рябуха