ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.Справа №
11/17-2995-2011Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Воронюка О.Л., Лашина В.В.

секретар судового засідання Філончук
Т.М.

За участю представників учасників
процесу:

від позивача - ОСОБА_1 особисто;

від відповідача - ОСОБА_2 особисто.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Одеської області від 24.03.2014 р.

у справі №11/17-2995-2011

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до 1) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання договору недійсним,
розірвання договору, усунення перешкод
у користуванні та зобов'язання вчинити
певні дії

ВСТАНОВИВ

У липні 2011 р. фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3) та фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) про визнання
договору недійсним, розірвання
договору, усунення перешкод у
користуванні та зобов'язання вчинити
певні дії.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 31.08.2011р. провадження у
справі №11/17-2995-2011 було зупинено у
зв'язку з розглядом Комінтернівським
районним судом Одеської області справи
№2-2150/11 про визнання недійсним договору
оренди нерухомого майна від 25.10.2006р.,
яка пов'язана з даною справою.

25.02.2014 р. позивач звернувся до
господарського суду Одеської області з
уточненнями і доповненням, згідно з
якими позивач просив суд усунути
перешкоди у користуванні об'єктами
нерухомого майна, що належить ФОП
ОСОБА_1 на праві приватної власності,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ФОП ОСОБА_2 їх
звільнити. При цьому, позивач
зазначив, що договір оренди нерухомого
майна від 25.10.2006 р. припинив свою дію у
зв'язку зі смертю сторони договору ФОП
ОСОБА_3, а строк дії договору оренди
нежитлового приміщення від 01.04.2008р.
закінчився 01.12.2010 р., тому позивач
відмовився від заявлених позовних
вимог щодо визнання договору від 01.04.2008
р. недійсним та розірвання договору
від 25.10.2006 р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.02.2014 р. провадження у
даній справі поновлено у зв'язку з
усуненням обставин, що зумовили
зупинення провадження у даній справі
та призначено до розгляду у судовому
засіданні.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.03.2014 р. (суддя Власова С.Г.)
позов задоволено, усунуто перешкоди у
користуванні об'єктами нерухомого
майна, що належить ФОП ОСОБА_1 на праві
приватної власності, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом, зобов'язання
ФОП ОСОБА_2 звільнити їх, стягнуто з ФОП
ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 державне
мито в сумі 85 грн. 00 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 236 грн. 00 коп., повернуто ФОП ОСОБА_1
з Державного бюджету України державне
мито в сумі 85 грн. 00 коп., сплачене за
квитанцією № 4361.231.6 від 29.07.2011р., в сумі
85 (вісімдесят п'ять) грн. 00 коп.,
сплачене за квитанцією № 4361.231.7 від
29.07.2011р. та в сумі 85 (вісімдесят п'ять)
грн. 00 коп., сплачене за квитанцією № 1
від 26.07.2011р.

Судове рішення мотивовано тим, що
позивачу на праві власності належать
об'єкти (два бокси та два підсобних
приміщення), які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 в, розміром 11x30x4 м., що
підтверджується рішенням арбітражного
суду Одеської області від 12.03.2001 р. по
справі №17-4-11/01-542, у той час як
відповідач ФОП ОСОБА_2 не надала будь
яких доказів правомірного
користування даними об'єктами
нерухомого майна, а тому суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
відповідач безпідставно здійснює
перешкоди у здійсненні позивачем права
користування та розпоряджання своїм
майном, у зв'язку з чим визнав позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Не погоджуючись із даним рішенням до
Одеського апеляційного господарського
суду звернулась ФОП ОСОБА_2 з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Одеської області від 24 березня 2014 р. по
справі №11/17-2995-2011 та направити справу
для її розгляду по суті до
господарського суду Одеської області.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим,
що оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права з підстав
викладених в апеляційній скарзі. Так,
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не прийняв до уваги те, що ФОП
ОСОБА_3 ніколи не укладав з ФОП ОСОБА_1,
договір оренди двох боксів та двох
підсобних приміщень, розташованих по
АДРЕСА_1, розміром 11x30x4 та вказує, що на
теперішній час в Комінтернівському
районному суді знаходиться цивільна
справа про визнання договору оренди
нерухомого майна від 15.10.2006 р. недійсним
на тій підставі, що ФОП ОСОБА_3 ніколи не
укладав даний договір з ФОП ОСОБА_1, про
що була порушена кримінальна справа
№7 за фактом підробки підпису ФОП
ОСОБА_3

Окрім того, апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не встановлена
істотна обставина, що 01.06.2006 р. між ФОП
ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 був укладений
попередній договір про купівлю-продаж
двох боксів та двох підсобних
приміщень по АДРЕСА_1, всі необхідні
умови даного договору ОСОБА_3 були
виконані (про що свідчать розписки
ОСОБА_1.) та на теперішній час в
Комінтернівському районному суді з 2007
року слухається цивільна справа про
визнання попередньої угоди від 01.06.2006 р.
недійсною, в 2013 р. правонаступником
ОСОБА_3 визнано ОСОБА_2 та факт
існування даного договору ФОП ОСОБА_1
визнав у судовому засіданні по даній
справі та дана угода є діючою.

Таким чином, апелянт вважає, що спір за
нежитлові приміщення двох боксів та
двох підсобних приміщень по АДРЕСА_1
між ОСОБА_3 (ОСОБА_2.) та ОСОБА_1
продовжується з 2007 р., господарський
суд фактично виніс рішення про права та
обов'язки ОСОБА_2, хоча ОСОБА_2
наполягала на зупиненні провадження по
справі у зв'язку з тим, що є інші
пов'язані справи в Комінтернівському
районному суді.

Також, скаржник зазначає, що суд
прийняв до уваги на врахував при
прийнятті оскаржуваного рішення
постанову Комінтернівського районного
суду Одеської області від 11.03.2014 р. по
справі №1515/4679/12 хоча мова в даній
постанові йде про земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1 а не АДРЕСА_2, на яку
ОСОБА_1 стверджує, що в нього є право
власності двох боксів та двох
підсобних приміщень по АДРЕСА_1

Крім того, апелянт вважає, що судом
першої інстанції було порушено норми
процесуального права, а саме не було
прийнято до уваги та не надано
можливості надати усі необхідні докази
відмовивши відповідачу у задоволенні
клопотання №7278 від 24.03.2014 р. про
відкладення розгляду справи, оскільки
на теперішній час в Комінтернівському
районному суді відкрито провадження за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на нежитлові
приміщення по АДРЕСА_2. Таким чином, на
думку апелянта, є всі підстави для
застосування ст. 79 ГПК України про
зупинення провадження у справі,
оскільки право власності ФОП ОСОБА_1 є
спірним.

На думку скаржника, судом першої
інстанції також було порушено норми ст.
4-3 ГПК України, оскільки не було надано
відповідачу можливості надати ухвалу
про відкриття провадження по справі, за
яким визнається за ОСОБА_2 право
власності на дані приміщення, що має
істотне значення по справі та і інші
докази.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.05.2014 р. було
зобов'язано фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 надати до Одеського
апеляційного господарського суду
докази сплати судового збору за
розгляд апеляційної скарги, що
сплачений на рахунок Одеського
апеляційного господарського суду.

04.06.2014 р. до Одеського апеляційного
господарського суду від ФОП ОСОБА_2
надійшла заява про приєднання до
матеріалів справи письмових доказів
разом з оригіналом квитанції про
сплату судового збору на рахунок
Одеського апеляційного господарського
суду.

06.06.2014 р. до Одеського апеляційного
господарського суду надійшов відзив на
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 від ФОП
ОСОБА_1 в якому він просить залишити
рішення господарського суду Одеської
області від 24.03.2014 р. без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без
задоволення.

Від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
17.06.2014 р. надійшла заява про перенесення
розгляду справи на іншу дату у зв'язку з
роковиною смерті чоловіка ОСОБА_3, яка
співпадає і датою судового засідання
Одеського апеляційного господарського
суду, яке призначено на 18.06.2014 р.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 р.
відкладено розгляд апеляційної скарги
ОСОБА_2 на іншу дату.

25.06.2014 р. до Одеського апеляційного
господарського суду надійшла заява
ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів
справи додаткових документів.

25.06.2014 р. Одеським апеляційним
господарський судом було отримано
заяву ОСОБА_2 про відкладення розгляду
справи до розгляду апеляційної скарги
на рішення Комінтернівського суду від
02.06.2014 р.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 р. за
клопотанням ОСОБА_2 було продовжено
строк розгляду справи та відкладено
розгляд справи на іншу дату.

04.08.2014 р. до ОСОБА_2 до канцелярії
Одеського апеляційного господарського
суду було подано пояснення в яких вона,
зокрема, підтримує свою апеляційну
скаргу та просить її задовольнити.

04.08.2014 р. до Одеського апеляційного
господарського суду надійшла заява
ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів
справи додаткових документів.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала
апеляційну скаргу та наполягала на її
задоволенні.

ОСОБА_1 надав пояснення згідно із якими
не погоджується з апеляційною скаргою,
просить залишити її без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши у судовому засіданні від
04.08.2014 р. представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням арбітражного суду Одеської
області від 12.03.2001 р. по справі №
17-4-11/01-542 за позивачем визнано право
власності на об'єкти (два бокси та два
підсобних приміщення), які знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, розміром 11x30x4 м.

25 жовтня 2006 р. між ОСОБА_1 (орендодавець)
та ОСОБА_3 (орендар) було укладено
Договір оренди (з подальшим викупом) у
п.1 якого зазначено, що орендодавець
передає у оренду, а потім (після
виконання сторонами інших умов цього
договору) у власність орендатору два
бокси та два підсобних приміщення,
розташованих по АДРЕСА_1 розміром 11x30x4
м. Орендатор повинен платити орендну
плату помісячно (з моменту підписання
цього договору і до укладення договору
купівлі-продажу), а потім сплатити
орендодавцю вартість цього майна у
сумі 70000 доларів США в національній
валюті по курсу продажу НБУ на день
остаточного розрахунку.

Відповідно до п.п. 2,3 даного Договору
орендна плата помісячно складає 1000
грн., що еквівалентно 200 доларам США по
курсу НБУ, яка повинна бути сплачена до
5 числа наступного місяця за
оплачуваний місяць. Орендатор передає
Орендодавцю остаточну суму, а останній
у термін до 01.04.2007 р. готує документи для
складання договору купівлі-продажу та
подальшого його нотаріального
оформлення згідно Закону.

01 квітня 2008 р. між ФОП ОСОБА_3
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендатор)
було укладено договір оренди не
житлового приміщення від 01.04.2008 р.,
предметом якого є нерухоме майно
(нежиле приміщення) загальною площею
11x30x4 м., яке знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

12 липня 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3
та ОСОБА_2 з пропозицією про розірвання
договору оренди нерухомого майна двох
боксів, двох підсобних приміщень,
розташованих в АДРЕСА_1, від 25 жовтня 2006
р., укладений між ФОП ОСОБА_1,. та ФОП
ОСОБА_3, визнання договору оренди
нерухомого майна двох боксів, двох
підсобних приміщень, розташованих в
АДРЕСА_1 від 01 квітня 2008 р. укладений між
ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним з 01.04.2008
р., усунення перешкоди з боку ФОП ОСОБА_3
та ОСОБА_2 в користуванні ОСОБА_1 його
власністю двома боксами, двома
підсобними приміщеннями по АДРЕСА_1,
Одеської області та витребування
даного майна від ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від
11.03.2014 р. по справі № 1515/4679/12 за позовом
ОСОБА_1 до Комінтернівської селищної
ради Комінтернівського району
Одеської області, Голови
Комінтернівської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області Калашнікова А.В., за участю
третьої особи ОСОБА_2, про визнання
протиправними рішення і дій
Комінтернівської селищної ради та
зобов'язання вчинити певні дії позовні
вимоги задоволено частково, скасовано
рішення Комінтернівської селищної
ради Комінтернівського району
Одеської області №712-У від 19.06.2009 р.,
яким ОСОБА_3 було надано дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 визнано протиправним
та скасовано рішення № 327-УІ від 07.02.2012р.
Комінтернівської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області про укладення з ОСОБА_3
договору оренди земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1. на території
Комінтернівської селищної ради;
визнано протиправним та скасовано
рішення № 580-УІ від 24.04.2013р.
Комінтернівської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області про укладення з ОСОБА_2
договору оренди земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, на території
Комінтернівської селищної ради.

На підставі вищевикладеного, позивач,
звернувся до суду першої інстанції з
уточненою позовною заявою в якій
просив суд усунути перешкоди у
користуванні об'єктами нерухомого
майна, що належить ФОП ОСОБА_1 на праві
приватної власності, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання
ФОП ОСОБА_2 їх звільнити, оскільки
вважає, що Договір оренди від 25.10.2006 р.
припинив свою дію у зв'язку із смертю
сторони цього Договору ОСОБА_3, а строк
дії договору нежитлового приміщення
від 01.04.2008 р. закінчився 01.12.2010 р., а
ОСОБА_2 продовжує незаконно
використовувати приміщення, що
належать позивачу на праві власності.

Судом першої інстанції було визнано
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду погоджується з
такими висновками господарського суду
Одеської області, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 Цивільного кодексу України
передбачена, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи. Фізичні та
юридичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати. Склад, кількість
та вартість майна, яке може бути у
власності фізичних та юридичних осіб,
не є обмеженими. (ч. 1,2,3 ст. 325 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Пунктом 2 ст. 386 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Згідно з п. 1 ст. 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом першої інстанції
та перевірено під час апеляційного
перегляду справи, право власності на
об'єкти (два бокси та два підсобних
приміщення ), які знаходяться за
адресою АДРЕСА_1, розміром 11x30x4 належить
позивачу у даній справі ОСОБА_1, що
підтверджується рішенням арбітражного
суду Одеської області від 12.03.2001 р. по
справі №17-4-11/01-542.

Відповідач, ОСОБА_2 без належних
правових підстав використовує належне
позивачу майно, чим на думку колегії
суддів порушує права позивача на
користування та розпоряджання
належним йому майном.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
у повному обсязі з'ясовано усі
обставини справи та правомірно
задоволено позовні вимоги.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідачем ОСОБА_2 як до суду першої
інстанції так й до Одеського
апеляційного господарського суду не
було надано жодних доказів на
підтвердження законного володіння та
використання майном, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 та належать на праві
власності позивачу.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи наведені
скаржником в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, у зв'язку з чим
скарга задоволенню не підлягає.
Рішення місцевого господарського суду
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам і матеріалам
справи, тому відсутні підстави для
скасування або зміни рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської
області від 24.03.2014 р. у справі №11/17-2995-2011
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 11.08.2014
р.

Головуючий суддя
Аленін О.Ю.

Суддя
Воронюк О.Л.

Суддя
Лашин В.В.