ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
У Х В А Л А

"19" серпня 2014 р.Справа №
20/17-4573-2011Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Журавльова О.О., Аленіна О.Ю.,

(склад суду змінено згідно
розпорядження голови Одеського
апеляційного господарського суду від
18.08.2014 року)

при секретарі судового засідання
Оксенюк О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явився,
повідомлений належним чином;

від третьої особи : не з'явився,
повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Агропромисловий плодоовочевий
комбінат "Одеса"

на рішення господарського суду
Одеської області від 16 січня 2012 року

по справі № 20/17-4573-2011

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства
"Агропромисловий плодоовочевий
комбінат "Одеса"

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача
Науково-виробничої фірми "Агромет" у
вигляді Товариства з обмеженою
відповідальністю

про стягнення 642 180 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

12.08.2014 року в судовому засіданні ОСОБА_1
заявив відвод судді Ярош А.І.,
посилаючись на те, що ОСОБА_3, яка є
доповідачем у справі, та, відповідно,
особисто знайомилася з матеріалами
справи, грубо порушила норми
процесуального закону, що стало
причиною для безпідставного
поновлення пропущеного апелянтом
строку.

Так, з пояснень заявника вбачається, що
суддя Ярош А.і. мала і безперечно
скористалася можливістю ознайомитися
з наявним у справі поштовим
повідомленням про вручення судового
рішення відповідачу у 2012 році., а також
з заявами учасників процесу про
визнання мирової угоди, з самими
мировими угодами, які були підписані
відповідачем (апелянтом) на стадії
виконавчого провадження, з протоколами
судових засідань, в яких вирішувалося
питання стосовно вказаних мирових
угод. З вказаних протоколі судового
засідання вбачається присутність
представника апелянта.

Усі вказані документи беззаперечно
свідчать пре те, що апелянт ще у 2012 році
був належним чином повідомлений про
прийняте рішення, що було безумовною
підставою для відмови апелянту у
задоволенні заяви про поновлення
строку на апеляційне оскарження
рішення суду.

Однак, на думку позивача, суддя Ярош не
доповіла про ці обставини іншим суддям
колегії та сама не прийняла їх до уваги,
що стало причиною незаконного
поновлення процесуального строку та
порушенням принципів правосуддя,
встановлених ст.129 Конституції України.

Вказана обставина викликає сумнів у
неупередженості судді Ярош А.І. при
розгляді цієї справи, що є підставою
для відводу цього судді.

Обговоривши в нарадчій кімнаті вказані
мотиви відводу колегія суддів дійшла
висновку, що відвід не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст.20 ГПК України
суддя не може брати участі в розгляді
справи і підлягає відводу
(самовідводу), якщо він є родичем осіб,
які беруть участь у судовому процесі,
якщо було порушено порядок визначення
судді для розгляду справи,
встановлений частиною третьою статті 21
цього Кодексу, або якщо буде
встановлено інші обставини, що
викликають сумнів у його
неупередженості. Суддя, який брав
участь у розгляді справи, не може брати
участі в новому розгляді справи у разі
скасування рішення, ухвали, постанови,
прийнятої за його участю, або у
перегляді прийнятих за його участю
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами. можуть
бути такі обставини, як родинні зв'язки
осіб - учасників судового процесу та
інші обставинами, які викликають
сумнів у їх неупередженості.

Проте в даній правовій ситуації, на
переконання колегії суддів, такі
підстави відсутні, оскільки та
обставина, що строк поновлено, не може
свідчити про упередженість судді по
даній справі.

Відповідно до частини 3 статті 129
Конституції України основними
засадами судочинства, зокрема, є:
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом;
законність; рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом;
змагальність сторін.

Клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження мотивовано тим,
що про оскаржуване рішення відповідач
дізнався випадково 15.07.2014 року.

Разом з тим, судова колегія приймає до
уваги той факт, що відповідач не був
присутнім в судовому засіданні суду
першої інстанції, що вбачається з
протоколу судового засідання та
рішення господарського суду Одеської
області від 16.01.2012 року (а.с.48-49).

Так, відповідно до частини статті 55
Конституції України, кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України, юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про
судоустрій", суд здійснює правосуддя на
засадах верховенства права, забезпечує
захист гарантованих Конституцією
України та законами прав і законних
інтересів юридичних осіб. Частиною 3
статті 3 вказаного Закону встановлено,
що судова система забезпечує
доступність правосуддя для кожної
особи в порядку, встановленому
Конституцією України та законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону
кожному гарантується захист його прав,
свобод та законних інтересів
незалежним і безстороннім судом,
утвореним відповідно до закону. Згідно
з ч. 3 зазначеної статті кожен має право
на участь у розгляді своєї справи у
визначеному процесуальним законом
порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на
судовий захист передбачає як
невід'ємну частину такого захисту
можливість поновлення порушених прав і
свобод громадян, правомірність вимог
яких встановлена в належній судовій
процедурі і формалізована в судовому
рішенні, і конкретні гарантії, які
дозволяли б реалізовувати його в
повному об'ємі і забезпечувати
ефективне поновлення в правах за
допомогою правосуддя, яке відповідає
вимогам справедливості, що
узгоджується також зі ст. 13 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод.

При прийнятті апеляційної скарги
судова колегія звертала увагу на те, що
судова практика Вищого господарського
суду України свідчить про те, що особі
слід надавати право на судовий захист,
зокрема у постанові Вищого
господарського суду України від 25
червня 2014 року у справі № 910/177/14, тощо.

Крім того, судова колегія рішуче
відхиляє помилкові та нічим не
обґрунтовані твердження скаржника про
те, що суддя Ярош А.І. не доповіла про
викладені у заяві про поновлення
строку обставини, та зазначає, що
заявник не був присутнім та не міг бути
присутнім при обговоренні питання щодо
прийняття апеляційної скарги, тому
дані доводи не підтверджені жодними
належними та допустимими доказами в
розумінні ст.ст.32-34 ГПК України та
являються лише припущеннями позивача.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, судова колегія дійшла
висновку про відмову в задоволенні
заяви ФОП ОСОБА_4 про відвід судді Ярош
А.І. та продовження розгляду
апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 20 ГПК України колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду

УХВАЛИЛА :

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про відвід судді Ярош А.І. по справі №
20/17-4573-2011 відхилити.

Ухвала про відхилення відводу судді
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий суддя
А.І. Ярош

Судді
О.О. Журавльов

О.Ю. Аленін