м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7473/14 18.08.14
За позовомТовариства з обмеженою
«Агропромбудсервіс»доПублічного
акціонерного товариства
«Укртрансгаз»простягнення 34 127,21
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:не з'явивсявід
відповідача:Тарасенко Р.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромбудсервіс»
(надалі - ТОВ «Агропромбудсервіс»)
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
(надалі - ПАТ «Укртрансгаз») про
стягнення 34 127,21 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином
виконано зобов'язання з оплати
поставленого товару за договором
купівлі-продажу №23/04-11 від 01.04.2011 р., у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість у розмірі 33 622,86 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 504,35 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено до розгляду на
13.05.2014 р. від представника відповідача
до господарського суду міста Києва
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечував з огляду на
те, що договір, за яким поставлялася
продукція позивачем, є неукладеним з
огляду на недосягнення сторонами всіх
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 р. розгляд справи
відкладено на 23.06.2014 р. у зв'язку із
неявкою представника позивача.
Розпорядженням Голови господарського
суд міста Києва від 23.06.2014 р. справу
№ 910/7473/14 передано для розгляду
судді Бойко Р.В., у зв'язку з
перебуванням судді Босого В.П. у
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 р. справу прийнято до
свого провадження та призначено до
розгляду на 28.07.2014 р.
Розпорядженням Голови господарського
суд міста Києва від 28.07.2014 р. справу
№ 910/7473/14 передано для розгляду
судді Босому В.П., у зв'язку з його
поверненням з відпустки.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Босим В.П.
В судовому засіданні 28.07.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 18.08.2014 р.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, до канцелярії
суду подав клопотання про здійснення
подальшого розгляду справи за його
Представник відповідача в судове
засідання з'явився, надав пояснення по
суті спору, проти задоволення позовних
вимог заперечував з огляду на
викладені у відзиві на позовну заяву
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складали
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2011 р. між ТОВ «Агропромбудсервіс»
(продавець) та Дочірньою компанією
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укртрансгаз» (покупець) було
підписано договір купівлі-продажу
№23/04-11 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець
зобов'язується передавати, а покупець
приймати та оплачувати товар на умовах
договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що
найменування товару, його асортимент,
кількість, ціна погоджуються сторонами
в специфікаціях, що є невід'ємними
частинами даного договору.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по оплаті поставлено на виконання
Договору товару, у зв'язку з чим позивач
вказує на утворення заборгованості у
розмірі 33 622,86 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 638
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Стаття 180 Господарського кодексу
України визначає істотні умови
господарського договору. Відповідно до
положень цієї статті зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Суд відзначає, що предметом
господарського договору є
господарські зобов'язання, за якими
боржник зобов'язаний вчинити на
користь кредитора певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Умови про
предмет договору повинні включати
визначення матеріального об'єкта
договірного зобов'язання, а саме:

- найменування (номенклатуру,
асортимент) товару, сутність та перелік
послуг, результат робіт;

- кількісні показники поставки
продукції, виконання робіт, надання
послуг;

- вимоги до їх якості, які визначаються
посиланням на відповідні державні
стандарти або на технічні умови, або
вимоги, яким має відповідати товар
(встановлюються у технічній
документації, зразках, еталонах). В
усякому разі товар, результати робіт,
послуг мають бути придатними для
використання у цілях, для яких вони
призначені.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що
найменування товару, його асортимент,
кількість, ціна погоджуються сторонами
в специфікаціях, що є невід'ємними
частинами даного договору.

Із матеріалів справи та пояснень
представників сторін вбачається, що
специфікація до Договору, на яку
міститься посилання в його пункті 1.2,
сторонами укладена не була, а відтак,
сторонами в належний спосіб не було
погоджено такі істотні умови як
предмет договору та ціна товару, який
мав поставлятися за Договором.

Крім того, пунктом 8.1 Договору було
визначено термін його дії, а саме
вказано, що він набирає чинності із
моменту підписання і діє до 31 грудня
20____ р.

Таким чином суд приходить до висновку,
що сторонами не було погоджено строк
дії Договору з огляду на відсутність в
його умовах моменту закінчення терміну
його дії.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що Договір, підписаний 01.04.2011
р. між ТОВ «Агропромбудсервіс» та
Дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК
«Нафтогаз України», є неукладений в
розумінні приписів ст. 638 Цивільного
кодексу України та статті 180
Господарського кодексу України.

При цьому, відповідно до п. 2.6 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину. Водночас господарським
судам необхідно враховувати таке.
Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону; це
правило не стосується випадків, коли
для вчинення правочину необхідні його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, оскільки за відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договір в будь-якому разі не вважається
укладеним.

Суд відзначає, що наявні в матеріалах
справи видаткові накладні,
заборгованість за якими заявлено до
стягнення у даній справі, не містять
посилання на будь-який укладений між
сторонами договір.

Крім того, наявні в матеріалах справи
акти звіряння розрахунків не можуть
бути належними доказами виконання його
сторонами Договору в частині
здійснення поставки товару та його
часткової оплати з огляду на таке.

Акти звіряння розрахунків між БМУ №8
філії БМФ «Укргазпромбуд» та ТОВ
«Агропромбудсервіс» станом на 01.12.2012 р.
та на 01.01.2014 р. відображають стан
заборгованості відповідача перед
позивачем за поставлений у період з
19.04.2011 р. по 15.08.2011 р. за видатковими
накладними.

При цьому, акт звірки взаємних
розрахунків, хоча і не є доказом
виникнення прав і обов'язків, може і має
оцінюватись судами у випадку сумнівів
щодо існування правовідносин та
виконання зобов'язання.

Судом встановлено, а відповідачем не
спростовано, що наявні у матеріалах
справи документи є первинними
документами бухгалтерського обліку,
належними та допустимими письмовими
доказами, що підтверджують існування
між сторонами спору зобов'язальних
правовідносин, одержання за видатковою
накладною товару уповноваженим
представником відповідача.

Підписавши акт звірки взаємних
розрахунків без зауважень, відповідач
вчинив дії, що підтверджують існування
правовідносин та виконання
зобов'язання на підставі підписаних
сторонами видаткових накладних.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Вищого господарського суду
України у справі №920/1782/13 від 15.04.2014 р.

В той же час, вказані акти звіряння
розрахунків не можуть бути прийняті
судом в якості належних доказів
здійснення позивачем поставки та
часткової оплати відповідачем
поставленої продукції саме на
виконання умов Договору, оскільки
жодного посилання на те, що поставка
товару за такими накладними
здійснювалася саме на виконання умов
Договору вказані акти звіряння
розрахунків не містять.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Суд відзначає, що жодних інших доказів
того, що товар на спірну суму був
поставлений відповідачеві саме на
виконання умов Договору (правові
підстави звернення позивача із даним
позову до суду) матеріали справи не
містять.

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог з викладених у позові
ТОВ «Агропромбудсервіс» правових
підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромбудсервіс»
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.08.2014 р.

Суддя
В.П. Босий