КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Справа№ 927/639/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Сітайло Л.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Фесик І.А. -
представник дов. б/н від 25.12.2013;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прилуки-ГарантБуд"

на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 07.07.2014

у справі № 927/639/14 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прилуки-ГарантБуд"

до Приватного підприємства "МПБП
Стимул"

про стягнення 2 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 07.07.2014 у
справі № 927/639/14 в позові відмовлено
повністю.

Рішення мотивоване тим, що доказів
визнання недійсним чи розірвання
договору № 23 від 06.07.2012 на виготовлення
проектно-кошторисної документації по
об'єкту: "Реконструкція свинарників №
14, № 16 по провул. Фермерський, 1 в с.
Обичів, Прилуцького району,
Чернігівської області, згідно із
договором № 13 від 03.05.2012 суду не надано;
зі змісту листа (претензії), на який
посилається позивач у позовній заяві,
не вбачається пропозиції позивача
розірвати договір або відмови від
останнього, натомість, взагалі
посилання, як на підставу
перерахування грошових коштів в сумі 2
500,00 грн., на укладений між сторонами
договір № 23, відсутнє; з огляду на те, що
зобов'язання між сторонами не
припинились, у зв'язку із спливом
строку дії договору № 23, оскільки така
підстава припинення зобов'язання
чинним законодавством не передбачена,
а грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн. були
перераховані позивачем відповідачу, як
попередня оплата за договором, тобто за
наявності достатньої правової
підстави, суд дійшов висновку про
необґрунтованість посилань позивача
на те, що оспорювані грошові кошти
вважаються отриманими відповідачем
безпідставно, в розумінні статті 1212 ЦК
України.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 07.07.2014 у
справі № 927/639/14 скасувати з підстав
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального права та прийняти нове
рішення, яким стягнути з відповідача
помилково перераховані кошти в сумі 2
500,00 грн.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, суд помилково
дійшов висновку про те, що перераховані
згідно із платіжним дорученням кошти в
розмірі 2 500,00 грн. не є помилково
перерахованими, а сплачені на підставі
договору, оскільки наявність
підписаного між сторонами договору не
виключає ймовірності помилкового
перерахування грошових коштів, адже
саме існування підписаного договору не
є достатньою правовою підставою
отримання та збереження в себе
грошових коштів, оскільки
проаналізувавши умови договору, слід
дійти висновку, що достатньою правовою
підставою отримання грошових коштів
відповідачем згідно із договором є
підписаний з обох сторін акт виконаних
робіт; судом не враховано положення ст.
1215 ЦК України, якою врегульовано
перелік безпідставно набутого майна,
яке не підлягає поверненню; суд дійшов
помилкового висновку про відсутність
правових підстав для витребування
позивачем у відповідача грошових
коштів в сумі 2 500,00 грн. на підставі ст.
1212 ЦК України.

Скаржник вказує на те, що, враховуючи
зазначену норму права, грошові кошти,
що є предметом спору - це безпідставно
набуте майно, яке повинно бути
повернуте позивачу.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду
міста Києва позовну заяву про
стягнення з відповідача суму боргу в
розмірі 2 500,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
06.07.2012 між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 23 на
виготовлення проектно-кошторисної
документації по об'єкту: "Реконструкція
свинарників № 14, № 16 по провул.
Фермерський, 1 в с. Обичів, Прилуцького
р-ну, Чернігівської області, згідно із
договором № 13 від 03.05.2012", відповідно до
п. 1.1 якого, позивач, за договором
замовник, доручає, а відповідач, за
договором виконавець, в межах
договірної ціни, приймає на себе
зобов'язання виготовити
проектно-кошторисну документацію по
об'єкту: "Реконструкція свинарників №
14, № 16 по провул. Фермерський, 1 в с.
Обичів, Прилуцького р-ну, Чернігівської
області"; після завершення робіт
відповідач передає позивачу комплект
технічної документації в обсязі вимог
завдання відповідно до діючих в
Україні державних нормативних
документів.

Згідно з п. 2.1 договору № 23 вартість
вказаних в п. 1.1. робіт відповідно до
протоколу погодження договірної ціни,
(додаток №2), визначена кошторисом,
(додаток №1) в сумі 5000,00 грн. (п'ять тисяч
грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 20%.

Відповідачем виставлено позивачу
рахунок-фактуру № СФ-0000029 від 10.07.2012 на
суму у розмірі 2 500,00 грн., як передплату
за виготовлення проектних робіт.

Позивач, згідно із платіжним
дорученням № 557 від 12.07.2012, перерахував
відповідачу грошові кошти у розмірі 2
500,00 грн. із призначенням платежу:
"Передплата за проектні роботи зг.рах.
від 10.07.2012р. в т.ч. ПДВ 416,67 грн.".

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання, у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави, визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює
правовідносини у разі набуття майна
або його збереження без достатніх
правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань із набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбільшення
майна у іншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або відсутності
збільшення на стороні потерпілого; 4)
відсутність правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частин першої
та другої статті 509 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; до підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та інші правочини;
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку; зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК
України об'єктами цивільних прав є,
зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказівці закону,
або суперечить меті правовідношення і
його юридичному змісту. Тобто
відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини
першої, пункту 1 частини другої статті
11, частини першої статті 177, частини
першої статті 202, частин першої та
другої статті 205, частини першої статті
207, частини першої статті 1212 ЦК України
дає можливість дійти висновку про те,
що чинний договір чи інший правочин є
достатньою та належною правовою
підставою набуття майна (отримання
грошей).

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зі сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню іншій
стороні на підставі статті 1212 ЦК
України тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

За таких обставин, ураховуючи, що
доказів визнання укладеного
правочинну недійсним або його
розірвання не надано, апеляційний
господарський суд погоджується із
висновком господарського суду першої
інстанції щодо безпідставності
посилань позивача на те, що оспорювана
сума вважається отриманою
відповідачем безпідставно в розумінні
статті 1212 ЦК України.

Отже, правовідносини сторін
регулюються нормами зобов'язального
права, які застосовуються до окремих
видів угод, а не статтею 1212 ЦК України,
на яку посилався позивач, як на
підставу позовних вимог.

Таким чином, у разі виникнення спору
стосовно набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав договірний характер
правовідносин виключає можливість
застосування до них судом положень
частини першої статті 1212 ЦК України, у
тому числі й щодо зобов'язання
повернути майно.

Оскільки у графі: "Призначення платежу"
платіжного доручення № 557 від 12.07.2012
позивачем зазначено конкретний
рахунок відповідача, найменування
робіт, які оплачуються у порядку
попередньої оплати, то відсутні
підстави для визначення таких дій
позивача, як помилкові, на що є
посилання в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав, встановлених нормами
законодавства та відповідно до
матеріалів справи для задоволення
апеляційної скарги та скасування або
зміни рішення господарського суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду
Чернігівської області від 07.07.2014 у
справі № 927/639/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Прилуки-ГарантБуд" без задоволення.

2. Справу № 927/639/14 повернути до
Господарського суду Чернігівської
області.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
В.І. Рябуха

Л.Г. Сітайло