ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.Справа № 922/2597/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Рудяк Т.О.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ КБ "Приватбанк",
м. Дніпропетровськ до ФОП ОСОБА_2, м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Железнякова І.М., за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ПАТ КБ
"Приватбанк" про стягнення з ФОП ОСОБА_2
заборгованості у розмірі 15 271,57 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити, надав витребувані
ухвалою суду документи, які долучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, про час та місце слухання справи
був повідомлений, ухвалою суду, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, про причини
неявки суду не повідомив.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

10.07.2013 р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2 (відповідач по справі) було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку. Згідно Заяви
відповідач приєднався до "Умов та
правил надання банківських послуг",
Тарифів Банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які
разом із Заявою складають Договір
банківського обслуговування № б/н від
10.07.2013 р. та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору, відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному
вигляді через встановлені засоби
електронного зв'язку Банку і Клієнта
(системи клієнт-банк, інтернет клієнт
банк, sms - повідомлення або інших), що
визначено і врегульовано "Умовами та
правилами надання банківських послуг".

Відповідно до 3.18.1.16. Умов - при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до «Умов і правил надання
банківських послуг» (або у формі «Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно -цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом, "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" -
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України - якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов - кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного зв'яжу
Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3. Умов - кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8 Умов - проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до «Умов і правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у 1 формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - «Угода»).

Відповідно до п. 3.18.1.6. Умов зазначає, що
Ліміт може бути змінений Банком
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послу у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інші.
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби зв'язку Банку
і Клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, свої
зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
12000,00 грн., що підтверджується випискою
по рахунку, копія міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до розділу Умов 3.18.4., яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від року
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуления дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі- період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулінню),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулению, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулению,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулению.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулению, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулению,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім)% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого «Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за Договором
обслуговування кредитних лімітів на
поточному рахунку відповідач станом на
04.06.2014 року має заборгованість - 15 271,57
грн. яка складається з наступного:

- 10 333,44 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 3 017,36 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 1083,77 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 837,00 грн. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов - При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п., п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п., п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п., п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5.
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу. А в
разі реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3.» від
суми заборгованості за кожен день
прострочення.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
258 Цивільного кодексу України, позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що відповідно ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином та у встановлений строк,
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача заборгованості за
договором б/н від 10.07.2013 року у розмірі 15
271,57 грн., суд вважає обґрунтованими та
такими, що підтверджуються наданими
суду доказами та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (61000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» (49094, м, Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) - 10 333,44 грн. заборгованість
за кредитом; 3 017,36 грн. заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1 083,77 грн. пеня; 837,00 грн. заборгованість
по комісії за користуванням кредитом, 1
827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 29.07.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/2597/14