номер провадження справи 1/25/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014
Справа № 908/2576/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Житомирського картонного комбінату»
(юридична адреса: 01135, м. Київ, вул.
Жилянська, буд. 97-3; адреса для
листування: 10019, АДРЕСА_1, ОСОБА_1)

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
«Відрадненське» (70406, Запорізька
область, с. Відрадне, вул. Перемоги, буд.
3)

про стягнення 38 075 грн. 45 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Господарським судом Запорізької
області розглядається справа за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Житомирського картонного комбінату»
до Публічного акціонерного товариства
«Відрадненське» про стягнення 38 075 грн.
45 коп., з яких: 34 000 грн. 00 коп. основного
боргу, 75 грн. 45 коп. - 3% річних; а також 4 000
грн. 00 коп. витрат на правову допомогу
адвокату.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 526, 530,
625 Цивільного кодексу України та ст. 174,
ч. 2 ст. 180, ч.1 ст. 181 Господарського
кодексу України, ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України і
обґрунтовано посиланням на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо оплати поставленого
позивачем товару.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.07.2014 р. справу
призначено до розгляду на 07.08.2014 р., про
що сторони були повідомлені належним
чином, відповідно до вимог
Господарського процесуального кодексу
України.

06.08.2014 р. від відповідача надійшло
клопотання про відкладення судового
засідання, у зв'язку з відрядженням
представника відповідача. Просив суд
справу без участі відповідача не
розглядати.

Представник позивача в судовому
засіданні повністю підтримав позовні
вимоги та просив суд задовольнити
позов повністю. В судовому засіданні
представник позивача надав документи
витребувані ухвалою суду та вказав на
те, що договір, на який є посилання у
накладних між сторонами укладений не
був.

Представник позивача відводів суду не
заявляв та на фіксації судового
процесу технічними засобами не
наполягав.

Враховуючи неявку представника
відповідача, та задоволення його
клопотання про відкладення розгляду
справи, суд відклав розгляд справи до
14.08.2014 р. до 10 год. 00 хвил., визнавши явку
представника позивача не обов'язковою.

Представник відповідача в судове
засідання 14.08.2014 р. також не з'явився,
витребувані судом документи не надав,
про причини неявки суд не повідомив.

Згідно із п.п. 3.9.1 та 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач належним чином, за належною
адресою, був повідомлений про час та
місце розгляду справи.

Неявка представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
вирішенню цього спору.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

По закінченні судового засідання судом
було прийнято рішення у справі.

Вислухавши пояснення представника
позивача у судовому засіданні 07.08.2014 р.,
розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно видаткових накладних № 17 від
26.12.2013 р. на суму 5 200 грн. 00 коп., № 4 від
13.01.2014 р. на суму 84 681 грн. 00 коп. та № 18
від 28.01.2014 р. на суму 63 205 грн. 20 коп.,
позивач поставив відповідачу
прокладку горбкувату для пакування
яєць № 20 на загальну суму 153 086 грн. 20
коп.

На оплату поставленого товару,
позивачем відповідачу були виставлені
рахунки на оплату: № 14 від 25.12.2013 р. на
суму 5 200 грн. 00 коп. № 4 від 13.01.2014 р. на
суму 84 681 грн. 00 коп., № 18 від 24.01.2014 р. на
суму 63 205 грн. 20 коп.

Відповідач оплатив отриманий від
позивача товар частково.

Гарантійним листом вих. № 100 від 28.01.2014
р. відповідач гарантував позивачем
оплату за рахунком № 18 від 24.01.2014 р. на
суму 69 840 грн. 29.01.2014 р. до 17 год. 00 хвил.

Актом звірки станом на лютий місяць 2014
р. сторони підтвердили наявність у
відповідача перед позивачем
заборгованості в сумі 38 205 грн. 20 коп.

Листом вих. № 397 від 30.04.2014 р. відповідач
запевнив позивача у сплаті до 13.06.2014 р.
заборгованості в розмірі 38 205 грн. 20 коп.
за отриманий товар.

Згідно платіжних документів за
травень-червень 2014 року відповідач
сплатив позивачу лише 4 205 грн. 20 коп.
заборгованості.

Претензією, яку, як зазначає позивач,
відповідач отримав 11.06.2014 р., позивач
просив відповідача сплатити спірну
заборгованість у повному обсязі.

Залишок заборгованості в сумі 34 000 грн.
за отриманий від позивача товар
відповідач не сплатив.

Стягнення з відповідача на користь
позивача 34 000 грн. 00 коп. основного боргу
та 75 грн. 45 коп. 3% річних було предметом
судового позову у цій справі.

Суд задовольняє вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 34 000 грн. 00 коп.
основного боргу та 75 грн. 45 коп. 3%
річних, на підставі правовідносин
сторін з поставки товару, які виникли
згідно наданих видаткових накладних, з
урахуванням наступного:

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 вказаного кодексу,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав або обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського
кодексу України допускається
укладання господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договору.

Згідно зі ст. 205 Цивільного кодексу
України правочин може вчинятись усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом. Правочин,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних наслідків.

Як встановлено судом, за домовленістю
сторін, на підставі видаткових
накладних (в яких міститься посилання
на договір, який сторонами фактично не
укладався та рахунки на оплату),
позивач поставив відповідачу товар -
прокладку горбкувату № 20 на загальну
суму 153 086 грн. 20 коп., а відповідач
прийняв цей товар та частково
розрахувався за нього, що підтверджує
волю сторін на виконання умов договору,
укладеного у такий спосіб.

Позивачем були оформлені та надані для
підпису відповідачеві видаткові
накладні з визначенням товару, його
кількості та ціни, що фактично є
пропозицією (офертою) укласти договір,
а відповідач прийняв цю пропозицію
шляхом підписання цих накладних.

Видаткові накладні оформлені належним
чином та містять підписи та печатки з
боку обох сторін.

За цими видатковими накладними позивач
поставив, а відповідач прийняв товар.

Матеріали справи містять платіжні
документи, які підтверджують факт
часткової оплати товару.

Позивач звертався до відповідача із
претензією про сплату спірної
заборгованості.

Згідно гарантійних листів відповідача
та акту звірки, відповідач
підтверджував спірну заборгованість
перед позивачем.

Таким чином, матеріали справи містять
всі необхідні та допустимі докази того,
що позивач дійсно виконував належним
чином взяті на себе зобов'язання за
домовленістю сторін.

Відповідач, в свою чергу, свої
зобов'язання виконав частково, у
зв'язку з чим має підтверджену
матеріалами справи заборгованість
перед позивачем за поставлений згідно
видаткових накладних товар в сумі 34 000
грн. 00 коп.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції
України, статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Поставка позивачем відповідачу товару
та наявність у відповідача перед
позивачем несплаченої простроченої
заборгованості в сумі 34 000 грн. 00 коп.
підтверджується матеріалами справи.

Доказів сплати заявленої до стягнення
основної заборгованості суду надано не
було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивачем доведено, і матеріалами
справи підтверджується правомірність
заявлених позовних вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача 34 000 грн. 00 коп. основного
боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити сум
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3%
річних, за результатами якого суд
визнав правомірними вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 75 грн. 45
коп. 3% річних за період з 18.06.2014 р. по
14.07.2014 р.

На підставі викладеного, суд
задовольняє вимоги позивача у повному
обсязі і приймає рішення про стягнення
з відповідача на користь 34 000 грн. 00 коп.
основного боргу та 75 грн. 45 коп. 3%
річних.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за позовом в сумі 1 827 грн.
відноситься на відповідача.

З відповідача також підлягає стягненню
позивачеві 340 грн. 75 коп. витрат на
оплату послуг адвоката, тобто 1% від
суми задоволених позовних вимог на
підставі наступного:

Так, згідно позовної заяви, позивач,
відповідно до ст. 44 та ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, просить стягнути з
відповідача на корить позивача 4000 грн.
00 коп. витрат на послуги адвоката.

Статтею 44 Господарського
процесуального Кодексу України
передбачено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката.
У контексті цієї норми, судові витрати
за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише у тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Відповідно до ч.3 ст.48 Господарського
процесуального Кодексу України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються в
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність". Дія вказаного Закону
поширюється тільки на осіб, які є
адвокатами. Поняття особи, котра є
адвокатом, наводиться у ст.1 вказаного
Закону, за якою адвокат - це фізична
особа, яка здійснює адвокатську
діяльність на підставах та в порядку,
що передбачені цим Законом

Згідно ст. 30 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Принцип "розумного обгрунтування"
розміру оплати юридичної допомоги
набуває конкретних рис через перелік
певних факторів, що мають братись до
уваги при визначенні розміру оплати -
обсяг часу і роботи, що вимагається для
адвоката, його адвокатський досвід,
науково-теоритична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають
сплаті за послуги адвоката, повинні
братися до уваги, зокрема: час, який міг
би витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистки або
інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність
витрат на оплату послуг адвоката,
повинна подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Як свідчать матеріали справи, 10.07.2014 р.
між адвокатом ОСОБА_1, яка займається
адвокатською діяльністю на підставі
Свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № НОМЕР_1,
виданого Житомирською обласною
кваліфікаційною комісією адвокатури
26.04.2012 р. з однієї сторони та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Житомирського картонного комбінату»
(клієнтом) укладений договір про
надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. договору, адвокат
зобов'язується надати клієнтові
правову допомогу та представляти
інтереси клієнта в господарській
справі за позовом ТОВ «Торговий Дім
«Житомирського картонного комбінату»
до ПАТ «Відрадненське» про стягнення
боргу в господарському суді
Запорізької області, та в разі
необхідності в Донецькому
апеляційному господарському суді та
Вищому господарському суді України.

Права та обов'язки сторін сторони
передбачили у розділу другому договору
про надання правової допомоги.

Відповідно до розділу четвертого цього
договору, за правову допомогу,
передбаченого в п.п. 1.1 даного договору,
клієнт сплачує адвокату винагороду
(гонорар) в розмірі 4 000 грн. 00 коп. На
визначення розміру гонорару адвоката
впливають строки та результати
вирішення спірних правовідносин,
ступінь важкості справи, обсяг
правових послуг необхідних для
досягнення бажаного результату та
належного виконання окремих доручень
клієнта. Обсяг правової допомоги
враховується при визначенні
обґрунтованого розміру гонорару. До
початку виконання адвокатом доручення
за цим договором, адвокату
виплачується аванс, який складає
п'ятдесят відсотків суми гонорару.

Згідно видаткового касового
ордеру від 10.07.2014 р., на виконання умов
договору про надання правової допомоги
позивачем було сплачено адвокату 2 000
грн. 00 коп.

05.08.2014 р. між позивачем та
адвокатом було складено та підписано
акт № 17/14 ОД здачі-прийняття робіт
(надання послуг), згідно якого
адвокатом були проведені такі роботи
(надані такі послуги) по підготовці
позову та документів та подання позову
до суду по справі про стягнення
заборгованості з ПАТ «Відрадненське».
Загальна вартість робіт (послуг) без
ПДВ склала 4 000 грн. 00 коп. Сторони
претензій одна до одної не мають.

Видатковим касовим ордером від
05.08.2014 р. на підставі договору та акту
позивачу було сплачено адвокату ще 2000
грн. 00 коп.

Тобто на виконання умов договору
про надання правової допомоги, позивач
перерахував адвокату 4 000 грн. 00 коп., які
просить стягнути з відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат, крім судового збору,
не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним. За таких
обставин, суд з урахуванням обставин
конкретної справи, зокрема, ціни позову
може обмежити цей розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи.

Відповідно до предмету позову в даній
справі позивачем було заявлено до
стягнення з відповідача 34 000 грн.
основного боргу та 75 грн. 45 коп. 3%
річних. При цьому суд враховує, що
позивачем помилково зараховано до
загальної суми заявлених позовних
вимог суму в розмірі 4 000 грн. 00 коп.,
оскільки ця сума є сумою судових
витрат, які не включається до загальної
суми позовних вимог.

З огляду на обставини справи (стягнення
заборгованості по трьом накладним,
предмет позову складається з суми
основного боргу та річних, невеликий
період прострочення) справа є не
складною і підготовка до її розгляду не
потребує аналізу великої кількості
доказів, законодавства, значних затрат
часу та зусиль. Тому сплачені витати
порівняно з ціною позову та складністю
справи, є неспіврозмірними та
завищеними.

До того ж слід зазначити, що при
підготовці позову та поданні його до
суду, адвокатом помилково включено
розмір судових витрат зі сплати
адвокатських послуг до загальної ціни
позову, до позову не було додано всіх
необхідних для розгляду цього спору
документів, які в подальшому були
витребувані саме судом. Додаток № 1 до
позову - розрахунок 3% річних також
виконано адвокатом із помилками щодо
кількості днів та суми боргу. До того ж,
адвокат не був присутнім в судових
засіданнях.

Заявлену до стягнення суму витрат на
оплату послуг адвоката в розмірі 4 000
грн. 00 коп. суд обмежує до 340 грн. 75 коп.
(1% від суми позову), враховуючи
складність спору, розмір позовних
вимог, складені адвокатом документи,
відсутність адвоката у судових
засіданнях з розгляду справи а також
те, що згідно з договором про надання
правової допомоги вартість
адвокатських послуг нарахована не лише
за роботи (послуги) по підготовці
позову та документів та подання позову
до суду.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Відрадненське» (70406, Запорізька
область, с. Відрадне, вул. Перемоги, буд.
3, , р/р 0291 в ПАТ
«ВіЕйБі Банк», МФО 380537) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Житомирського картонного комбінату»
(юридична адреса: 01135, м. Київ, вул.
Жилянська, буд. 97-3, , р/р
8448 у ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111) 34
000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.
основного боргу, 75 (сімдесят п'ять) грн.
45 коп. 3% річних, 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору та 340 (триста сорок) грн.
75 коп. витрат на оплату послуг адвоката.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено і підписано « 15»
серпня 2014 року.

Суддя
О.І. Немченко