ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 р.
Справа № 914/2054/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Ірком-ЕКТ», м. Київ

До відповідача: Відкритого
акціонерного товариства «Дрогобицька
фарба», м. Дрогобич

Про стягнення 12 047, 29 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Горобець Т.В. -
представник

від відповідача: не з'явився

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

Представнику позивача роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Ірком-ЕКТ»
до Відкритого акціонерного товариства
«Дрогобицька фарба» про стягнення 12 047,
29 грн.

Ухвалою суду від 12.06.2014 року порушено
провадження у справі та призначено
розгляд на 01.07.2014 року.

Причини відкладення розгляду справи
було викладено в попередніх ухвалах
господарського суду.

В судовому засіданні 01.07.2014 року судом
оглянуто оригінали документів, які
долучені позивачем до матеріалів
справи.

На адресу суду 28.07.2014 року позивачем
подано заяву про зменшення позовних
вимог (вх. № 3748/14), якою просить стягнути
з відповідача на його користь 10 480, 00
грн. основного боргу та 1 827,00 грн.
судового збору.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, просив задоволити
позовні вимоги з мотивів наведених в
позовній заяві, матеріалах справи та
поясненнях наданих в судовому
засіданні.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату час та місце
розгляду справи. За таких обставин суд
вважає, що справа у відповідності до ст.
75 ГПК України, може бути розглянута за
відсутності відповідача.

В судовому засіданні 18.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали
справи, та оцінивши докази в їх
сукупності, встановив наступне:

03.06.2011 року Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма Ірком-ЕКТ» (надалі Постачальник)
поставлено Відкритому акціонерному
товариству «Дрогобицька фарба»
(надалі Покупець) Двоокис титану R-206 - 200
кг. та Дисперсію фін. А - 10 - 400 кг. (надалі
- Товар).

Поставка даного товару Постачальником
та отримання його Покупцем
підтверджується накладною № В - 1154 від
03.06.2011 року та довіреністю № 59 від 03.06.2011
року на отримання матеріальних
цінностей (долучено до матеріалів
справи).

Однак, свої зобов'язання в частині
оплати за поставлений товар Покупець
не виконав, у зв'язку з чим в останнього
виникла перед Постачальником
заборгованість в сумі 10 680,00 грн.

Позивачем відповідачу 03.04.2014 року було
направлене претензію з вимогою до 20
квітня 2014 року добровільно сплатити
заборгованість в сумі 10 680,00 грн. Дана
претензія залишена відповідачем без
відповіді і задоволення.

Таким чином, станом на день подання
позову, заборгованість відповідача
перед позивачем становить 10 680,00 грн.,
яку останній просить стягнути з
відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
позивачем нараховані три відсотки
річних від простроченої суми за період
з 04 червня 2011 року по 29 травня 2014 року в
сумі 950,04 грн. Крім цього, відповідно до
ст. 232 ГК України, позивачем нараховано
пеню (штрафні санкції) за прострочення
виконання зобов'язання за період з
04.06.2011 року по 04.12.2011 року у розмірі 417,25
грн.

Однак, на адресу суду 28.07.2014 року у
зв'язку з частковим погашення
відповідачем заборгованості в сумі 200,00
грн. позивачем подано заяву про
зменшення позовних вимог, якою просить
стягнути з відповідача 10 480,00 грн.
основної заборгованості та судовий
збір в сумі 1827,00 грн.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача суд прийшов до
висновку, що зменшенні позовні вимоги
підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи
03.06.2011 року позивач поставив
відповідачу згідно накладної № В-1154
товар, а саме: Двоокис титану R-206 - 200 кг.
та Дисперсію фін. А - 10 - 400 кг., а
відповідач відповідно до довіреності
№ 59 від 03.06.2011 року про отримання
матеріальних цінностей отримав даний
товар.

Однак, як вбачається із позовних вимог
та матеріалів справи, свої зобов'язання
відповідач виконав частково оплативши
за отриманий товар 200,00 грн. Решту суми
боргу в розмірі 10 480,00 грн. станом на
момент винесення рішення відповідачем
не погашено та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи відсутність доказів оплати
відповідачем боргу та не подання ним
доказів, які б спростовували позовні
вимоги, суд вважає, що зменшенні
позовні вимоги підлягають до
задоволення повністю.

Судові витрати слід віднести на
відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись
3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК
України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Зменшенні позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Дрогобицька Фарба» (82100,
Львівська область, м. Дрогобич, вул.
Гайдамацька, 28, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково - виробнича
фірма «Ірком - ЕКТ» (02105, м. Київ, вул.
Павла Усенка, 8, ) - 10 480,00
грн. - основного боргу та 1 827,00 грн. -
судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 18.08.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.