ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
Справа № 918/1007/14

Суддя Романюк Р.В. розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія" Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
"Любомирський вапняно-силікатний
завод"

про стягнення 3 475 888 грн. 89 коп.

В засіданні приймали участь
представники:

від позивача: Демчук О. В. (довіреність
№14/17 від 18.01.13р.)

від відповідача: Тияра А.О. (довіреність
№ 3 від 15.07.2014р.).

Обставини справи: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулось
до господарського суду Рівненської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Любомирський
вапняно-силікатний завод" про
стягнення 3 475 888 грн. 89 коп., в тому числі
2 550 641 грн. 30 коп. основного боргу, 192 870
грн. 41 коп. пені; 278 013 грн. 63 коп.
інфляційних, 97 273 грн. 77 коп. - 3 % річних
та 357 089 грн. 78 коп. штраф.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на виконання умов
Договору № 141-Г- ПР від 04.12.2012 року, він
протягом лютого 2013 року поставив, а
відповідач прийняв природний газ в
обсязі 688,391 тис.м3 на загальну суму 3 175 641
грн. 30 коп. сплативши його вартість лише
частково, а тому залишок
заборгованості, з урахуванням 3 % річних
та інфляційних, передбачених ст. 625 ЦК
України, а також пеню та штраф,
обумовлених Договором за порушення
термінів оплати, просить суд стягнути у
примусовому порядку.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав вказаних в
позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов визнав частково з
підстав зазначених у відзиві.

Дослідивши зібрані у справі докази та
заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2012 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" та ПАТ "Любомирський
вапняно-силікатний завод" був
укладений договір № 141-Г-ПР на
купівлю-продаж природного газу (надалі
- Договір, а.с. 9-14).

Відповідно до пункту 1.1. Договору
Продавець зобов'язався передати у
власність Покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за
кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та
природний газ, видобутий на території
України підприємствами, які не
підпадають під дію статті 10 ЗУ "Про
засади функціонування ринку
природного газу", а Покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що газ
поставлений за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для власних потреб. Покупець є кінцевим
споживачем.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що
Продавець передає Покупцю в період з 01
січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ в
обсязі до 4 900 тис. кубічних метрів.

Відповідно до пункту 5.2. Договору, ціна
за 1000 куб.м. газу становить 3 509,00 грн.
без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на природний
газ, тарифів на транспортування,
розподіл і постачання природного газу,
крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%;

- податок на додану вартість за ставкою
20%.

До ціни газу додається тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 265 грн. 10 коп., крім того
ПДВ - 20% - 53 грн. 02коп., всього з ПДВ - 318
грн. 12 коп.

До сплати ціни за 1000 куб.м. природного
газу - 3 884 грн. 28 коп., крім того ПДВ -
20% - 768 грн. 86 коп., всього з ПДВ - 4
613грн. 14 коп.

Згідно пункту 6.1. оплата за газ з
врахуванням вартості транспортування
територією України здійснюється
Покупцем виключно грошовими коштами в
такому порядку:

- оплата в розмірі 30% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу;

- оплати в розмірі по 35% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15-го числа
поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктами 7.1, 7.2, 7.3. Договору передбачено,
що за невиконання або неналежне
виконання договірних зобов'язань
сторони несуть відповідальність у
випадках, передбачених чинним
законодавством України, а також
Договором. У разі невиконання Покупцем
вимог щодо розрахунку Продавець має
право не здійснювати поставку газу або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. Крім того, у разі
невиконання Покупцем вимог Договору
щодо розрахунків (пункт 6.1. Договору),
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку, що діяла у період,
за який сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми прострочення платежу. У разі
невиконання Покупцем умов Договору,
Продавець має право в односторонньому
порядку розірвати договір.

Відповідно до пункту 9.3. договору
сторони визначили строк, в межах якого
вони можуть звернутися до суду з
вимогою про захист своїх прав за цим
договором (позовна давність), у тому
числі щодо стягнення основної
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

На виконання умов договору позивач
протягом лютого 2013 року, передав
відповідачу природний газ в об'ємі 688,391
тис. м3. на загальну суму 3 175 641 грн. 30
коп., що підтверджується відповідним
актом приймання-передачі природного
газу від 28.02.2013 року (а.с. 15).

Відповідач, в свою чергу, в порушення
умов Договору, в повному обсязі не
розрахувався з позивачем за
поставлений природній газ, свої
зобов'язання виконав частково, що
призвело до виникнення заборгованості
в розмірі 2 550 641 грн. 30 коп.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
передбачено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товарно-розпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума боргу
відповідача перед НАК "Нафтогаз
України" за договором на купівлю-продаж
природного газу від 04.12.2012 року №141-Г-ПР,
яка складає 2 550 641грн. 30 коп.,
підтверджена належними доказами,
наявними у матеріалах справи, і те, що
відповідачем на момент прийняття
рішення не надано доказів, які б
свідчили про погашення вказаної
заборгованості перед позивачем, суд
дійшов висновку про обґрунтованість та
законність позовних вимог в цій
частині.

Крім того, на підставі пункту 7.2.
Договору позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 192 870 грн. 41
коп. за період з 14.03.2013 року по 13.09.2013
року, а також 7% штрафу за прострочення
платежу понад 30 днів, який за
підрахунками позивача складає 357 089 грн.
78 коп.

Перевіривши подані позивачем
розрахунки пені, штрафу та період їх
нарахування, господарський суд вважає,
що позовні вимоги у цій частині
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, перевіривши поданий
позивачем розрахунок пені у
визначеному останнім періоді (з 14.03.2013
року по 13.09.2013 року) та правильність
нарахування 7% штрафу, суд визнає їх
обгрунтованими лише частково, а тому,
правомірним є стягнення пені у сумі 183
925 грн. 70 коп. та штрафу, розмір якого
складає 178 544 грн. 89 коп.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 ст. 625
ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір відсотків.

На підставі наведеної норми закону,
позивачем нараховано відповідачу
інфляційні та 3 % річних, розмір яких за
підрахунками останнього складає 278 013
грн. 63 коп. та 97 273 грн. 77 коп., відповідно.

Поданий позивачем розрахунок 3 % річних
судом визнається правомірним.

Проте, перевіривши розрахунок
інфляційних у визначеному позивачем
періоді (з 14.03.2013 року по 30.04.2014 року)
правомірною судом визнається сума 173 443
грн. 61 коп.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про обгрунтованість позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача 2 550 641 грн. 30 коп. боргу за
спожитий природний газ, 183 925 грн. 70 коп.
пені, 173 443 грн. 61 коп. інфляційних втрат
та 97 273 грн. 77 коп. - 3% річних.

Згідно частини 1 статті 49 ГПК України,
витрати по сплаті судового збору у
спорах, що виникають при виконанні
договорів, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Любомирський
вапняно-силікатний завод" (35321,
Рівненська область, Рівненський район,
с. Нова Любомирка, вул. Промислова, 1,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд 6,
) - 2 550 641 грн. 30 коп.
боргу, 183 925 грн. 70 коп. пені, 178 544 грн. 89
коп. штрафу, 173 443 грн. 61 коп. інфляційних
втрат, 97 273 грн. 77 коп. - 3% річних та 63 676
грн. 59 коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 31.07.2014р.

Суддя
Романюк Р.В.