ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.Справа № 922/2224/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Жилкомсервіс", м.Харків до
Комунального підприємства охорони
здоров'я "Центральна районна аптека №
268", м.Харків про стягнення 18850,20
гривень за участю представників:

позивача - Філатової О.І. (довіреність
№2-161/2013 від 14 жовтня 2013 року)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2014 року позивач, комунальне
підприємство "Жилкомсервіс" звернувся
до господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з комунального підприємства
охорони здоров'я "Центральна районна
аптека №268" (відповідача) суми
заборгованості у розмірі 18850,20 гривень.
Заявлену вимогу обґрунтував
неналежним виконанням відповідачем
умов договору №6/118 від 01 серпня 2007 року.
Крім того, позивач просив суд стягнути
з відповідача 1827,00 гривень судового
збору.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10 червня 2014
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 22 липня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22 липня 2014 року
було відкладено розгляд справи на 05
серпня 2014 року.

05 серпня 2014 року представник позивача
надав через канцелярію суду
супровідним листом (вх.№26966) додаткові
документи на підтвердження заявлених
позовних вимог. Судом було досліджено
надані документи та долучено до
матеріалів справи.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 05 серпня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач у відкрите судове засідання
05 серпня 2014 року свого представника не
направив, відзив на позовну заяву та
витребувані судом документи не надав.
Про причини неявки суд не повідомив.
Про час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Вищий господарський суд України у п.4
Інформаційного листа № 01-8/1228 від 02
червня 2006 року "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" зазначив про те, що до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "у зв'язку з
закінченням терміну зберігання",
"адресат вибув", "адресат відсутній" і
тому подібне, з урахуванням конкретних
обставин справи можуть вважатися
належними доказами виконання
господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового
процесу про вчинення відповідним судом
певних процесуальних дій.

Відповідно до п.3.6 Роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України
№02-5/289 від 18 вересня 1997 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України", особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.33
Господарського процесуального кодексу
України обов'язок доказування і
подання доказів покладено на сторони, а
також те, що ухвали господарського суду
Харківської області були надіслані
відповідачу за адресою, зазначеною у
витягу з ЄДР, суд вважає за можливе, в
порядку ст.75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, без участі представника
відповідача.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, встановив
наступне.

20 грудня 2006 року виконавчим комітетом
Харківської міської ради Харківської
області було винесено рішення №1186,
відповідно до якого, комунальне
підприємство «Жилкомсервіс» (позивач)
було визнано виконавцем послуг з
управління будинком, спорудою або
групи будинків, згідно зі ст.1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» - управителем.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
договір про надання
житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку укладається
між власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою, тобто з комунальним
підприємством «Жилкомсервіс».

01 серпня 2007 року між комунальним
підприємством «Жилкомсервіс»
(позивачем) та комунальним
підприємством охорони здоров'я
«Центральна районна аптека №268»
(відповідачем) було укладено договір
№6/118 про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: м.Харків,
вул.Миру, 82.

Згідно умов вищевказаного договору,
виконавець (позивач) забезпечує
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, а
споживач (відповідач) сплачує за
отримані послуги за встановленими
тарифами у строки та на умовах цього
договору.

Оплата послуг здійснюється не пізніше
15 числа місяця, що настає за
розрахунковим. Розрахунковим періодом
є календарний місяць. Плата вноситься
на розрахункові рахунки виконавця.
(п.п.2.1., 2.4 договору).

Пунктом 2.2. договору та додатком №1 до
основного договору (а.с.25-А), який було
підписано з обох сторін та скріплено
печатками підприємств, сторони
погодили тарифи на договірні послуги, а
саме, щомісячна оплата на надання
договірних послуг складає 450,22 гривень,
у тому числі ПДВ 75,04 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та
ними підтверджується, у зв'язку із
систематичною несплатою вартості
послуг, за період з 24 січня 2011 року по 23
січня 2014 року, у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість у
розмірі 18850,20 гривень.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач направив претензію
(вих.№21191/2/07-05) від 15 листопада 2013 року
на адресу відповідача про сплату
виниклої заборгованості, але відповіді
не отримав.

Суд, проаналізувавши обставини,
вказані у позовній заяві, дійшов
висновку про те, що позивач виконав
свої зобов'язання за спірним договором
належним чином та у повному обсязі.
Проте, відповідач, в свою чергу,
зобов'язання за спірним договором не
виконав, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість перед позивачем у
розмірі 18850,20 гривень, яка до цього часу
залишається непогашеною.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про повне
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 11 Цивільного Кодексу України
встановлено, що підставою цивільних
прав та обов'язків є договір та інші
нормативно-правові акти.

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного Кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи викладене, та те, що на
момент прийняття рішення по справі, у
матеріалах справи відсутні будь-які
докази погашення відповідачем
заборгованості в добровільному
порядку, суд вважає заявлену вимогу
позивача щодо стягнення з відповідача
суми основної заборгованості у розмірі
18850,20 гривень нормативно та
документально обґрунтованою, та такою,
що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, встановивши сторону, з вини
якої справу було доведено до суду, суд
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.11, 599,
612, 629, 903 Цивільного кодексу України,
ст.179 Господарського кодексу України,
та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства
охорони здоров'я "Центральна районна
аптека №268" (61106, м.Харків, вул.Миру, 82,
, р/р №1850 в ХОД АК
УСБ, МФО 351016) на користь комунального
підприємства "Жилкомсервіс" (61052,
м.Харків, вул.Червоножовтнева, 35, , р/р №260005593 у ПАТ "Мегабанк",
МФО 351629) 18850,20 гривень заборгованості
1827,00 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11 серпня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт