ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.Справа №
916/2197/13Господарський суд Одеської
області у складі

головуючого судді Лічмана Л.В.,

суддів Мостепаненко Ю.І. та Панченко
О.Л.,

секретар судового засідання Бєлих К.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не з'явився,

від відповідача Поліщук А.В.,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Об'єднання
співвласників багатоквартирного
жилого будинку „Одесит" до Дочірнього
підприємства „Компроміс" про
стягнення 107178,58 грн.,

встановив:

Об'єднання співвласників
багатоквартирного жилого будинку
„Одесит" (далі - ОСББ „Одесит")
звернулось в господарський суд
Одеської області з позовом до
Дочірнього підприємства „Компроміс"
(далі - ДП „Компроміс") про стягнення
98321,56 грн. заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги та 8857,02 грн.
3% річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовані
положеннями ст.173 ГК України, ст.ст.11,322
ЦК України, ст.ст.4,11,12,13,20,23 Закону
України „Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку", ст.20 Закону
України „Про житлово-комунальні
послуги", Правилами користування
приміщеннями житлових будинків (в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 24.01.2006 р. № 45).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.08.2013 р. прийнято позов
ОСББ „Одесит", порушено провадження у
справі № 916/2197/13.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 13.09.2013 р. по справі 916/2197/13
позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 р.
скасовано рішення господарського суду
Одеської області від 13.09.2013 р. по справі
№ 916/2197/13, у позові в частині стягнення
79704,04 грн. боргу відмовлено, в частині
позовних вимог про стягнення 18617,52 грн.
боргу провадження у справі припинено
на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.01.2014 р. скасовано
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 р. та
рішення господарського суду Одеської
області від 13.09.2013 р. у справі № 916/2197/13,
останню скеровано на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Постанова касаційного господарського
суду мотивована тим, що суди попередніх
інстанцій: не з'ясували, за які саме
послуги пред'явлено до стягнення
спірну суму боргу та її правову
природу; не дослідили, чи надавалися
відповідачу послуги, вартість яких
заявлена до стягнення, чи укладалися
позивачем з іншими підприємствами
договори на надання таких послуг та хто
безпосередньо їх надає; не визначили
підстави для нарахування позивачем
вартості таких послуг.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 31.01.2014 р. справу № 916/2197/13
прийнято до свого провадження суддею
Лічманом Л.В., призначено її до розгляду
на 24.02.2014 р.

За правилами ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 24.02.2014 р. оголошено
перерву до 12.03.2014 р., у судовому
засіданні 12.03.2014 р. - до 31.03.2014 р., у
судовому засіданні 31.03.2014 р. - до 14.04.2014 р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 31.03.2014 р. відповідно до ч.3
ст.69 ГПК України за спільним
клопотанням учасників процесу
продовжено строк розгляду спору до
15.04.2014 р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.04.2014 р. справу № 916/2197/13
призначено до колегіального розгляду
на підставі ст.4-6 ГПК України.

Розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 17.04.2014 р. для
розгляду справи № 916/2197/14 визначено
наступний склад колегії: головуючий
суддя Лічман Л.В., судді Мостепаненко
Ю.І. та Гуляк Г.І.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.04.2014 р. зазначеною
колегією прийнято справу до свого
провадження та призначено справу до
розгляду в засіданні суду на 19.05.2014 р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.05.2014 р. відмовлено ОСББ
„Одесит" у задоволенні письмової заяви
про відвід судді Гуляк Г.І.

За правилами ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 19.05.2014 р. оголошено
перерву до 22.05.2014 р.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Одеської області
від 22.05.2014 р. у зв'язку з перебуванням
судді Гуляк Г.І. на лікарняному
призначено повторний автоматичний
розподіл справи № 916/2197/13, за
результатами якого визначено
наступний склад колегії: головуючий
суддя Лічман Л.В., судді Мостепаненко
Ю.І. та Панченко О.Л.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 22.05.2014 р. зазначеною
колегією прийнято справу до свого
провадження та призначено справу до
розгляду в засіданні суду на 16.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.06.2014 р. на підставі ч.1 ст.79
ГПК України зупинено провадження у
справі № 916/2197/13 до вирішення пов'язаної
з нею справою № 916/440/14.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.07.2014 р. на підставі ч.3 ст.79
ГПК України поновлено провадження у
справі № 916/2197/13, призначено її до
розгляду в засіданні суду на 12.08.2014 р.

За правилами ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 12.08.2014 р. оголошено
перерву до 19.08.2014 р., у судовому
засіданні 19.08.2014 р. розгляд справи
відкладено на 21.08.2014 р.

Сторони повідомлені про час і місце
засідань господарського суду, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення та
розписками їх представників.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України в
судовому засіданні 21.08.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Під час нового розгляду справи ОСББ
„Одесит" подало прийняту судом до
розгляду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій, збільшивши ціну позову,
просить суд стягнути з ДП „Компроміс"
97503,64 грн. заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги протягом
квітня 2011 р. - січня 2014 р., 8310,51 грн. 3%
річних та 1638,06 грн. інфляційних втрат,
нарахованих на загальну суму боргу за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в період з 01.04.2011 р. по
31.01.2014 р.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
учасників процесу, перевіривши
обґрунтованість їх доводів,
господарський суд відмовляє у
задоволенні позову частково, виходячи
з такого.

В 2003 році у будинку за адресою: м. Одеса,
Лідерсовський бульвар, 9а, створено
ОСББ „Одесит".

ДП „Компроміс" є власником квартири №
74 загальною площею 423,8 м2 у вказаному
будинку. Членом об'єднання відповідач
не є, договір про надання послуг з
позивачем не укладав.

Господарським судом, у т.ч. на виконання
постанови Вищого господарського суду
України від 16.01.2014 р., викладені в якій
вказівки є обов'язковими під час нового
розгляду справи згідно ст.11112 ГПК
України, з'ясовано, що:

- ОСББ „Одесит" як управитель
житлового будинку заявило до стягнення
заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг, які
фактично спожито ДП „Компроміс". До
складу цих послуг увійшли послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території (вивезення сміття, охорона
території, обслуговування ліфтів,
забезпечення освітлення території
тощо), а також опалення належного
відповідачу приміщення з
використанням автономної котельні;

- всі послуги надавались
спеціалізованими підприємствами на
підставі договорів, копії яких та
докази виконання робіт наявні в
матеріалах справи;

- підставами для нарахування
позивачем вартості послуг виступили
факт надання послуг та рішення
загальних зборів членів ОСББ „Одесит"
про встановлення розміру внесків, які
недійсними в судовому порядку, в т.ч. за
результатами розгляду справи № 916/440/14,
не визнано.

Правові та організаційні засади
створення, функціонування,
реорганізації та ліквідації об'єднань
власників жилих та нежилих приміщень
багатоквартирного будинку, захисту
їхніх прав та виконання обов'язків щодо
спільного утримання багатоквартирного
будинку унормовані Законом України
„Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 р.
№ 2866-III (із змінами).

Цей Закон, окрім іншого, регулює
відносини суб'єктів права власності
стосовно користування та
розпорядження нерухомим майном у
об'єднанні, асоціації; відносини між
об'єднаннями, асоціаціями і органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування; відносини між
об'єднаннями і господарюючими
суб'єктами.

Відповідно до ч.5-8 ст.22 Закону України
„Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" у разі, якщо
правління об'єднання самостійно
здійснює функції управителя, воно за
договором з постачальниками
комунальних послуг може бути
колективним замовником (абонентом)
таких послуг. У цьому випадку
об'єднання несе повну відповідальність
за своєчасну сплату вартості фактично
спожитих членами об'єднання
комунальних послуг. Розподіл загальних
рахунків між власниками приміщень в
одній квартирі чи нежилому приміщенні
здійснюється відповідно до
законодавства та статуту з урахуванням
розміру частки належного майна та
кількості осіб, які проживають у
квартирі, включаючи тих, які проживають
тимчасово, а також з урахуванням
особливостей використання нежилих
приміщень. Власники квартир, приміщень,
що не обладнані приладами обліку,
зобов'язані укласти договір про
обслуговування та оплату комунальних
послуг з управителем незалежно від
членства в об'єднанні. Відмова від
укладення договору, від оплати
рахунків або несплата рахунків не
допускається. Такі дії є порушенням
прав інших членів об'єднання і
підставою для звернення до суду про
стягнення заборгованості із плати по
відповідних рахунках у примусовому
порядку.

Згідно з приписами ч.ч.1,3,4 статті 23
Закону України „Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку" власник приміщення
зобов'язаний відповідно до
законодавства забезпечити
використання, утримання,
реконструкцію, реставрацію,
капітальний ремонт приміщень або їх
частин без завдання шкоди майну і
порушення прав та інтересів інших
власників. Видатки на утримання і
ремонт приміщень або іншого майна, що
перебуває у спільній власності,
визначаються статутом об'єднання та
договором про їх використання. Кошти за
користування неподільним та загальним
майном і обслуговування спільної
власності сплачуються на банківський
рахунок об'єднання. Ця частина
комунальних послуг надається
об'єднанню як кінцевому споживачеві.

В ч.8 ст.10 Закону України „Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" вказано, що
до виключної компетенції загальних
зборів членів об'єднання відноситься,
зокрема, затвердження кошторису,
балансу об'єднання та річного звіту;
визначення розмірів внесків та
платежів членами об'єднання.

Виходячи з наведених положень
спеціального закону, господарський суд
відзначає, що незалежно від членства в
об'єднанні власники квартир в будинку,
де засновано ОСББ, мають оплачувати
вартість послуг, які надано об'єднанню
як колективному замовнику за
договорами з постачальниками
комунальних послуг. Розмір внеску
визначається загальними зборами ОСББ.
При цьому жодними нормативно-правовими
актами не передбачено затвердження або
погодження органами місцевого
самоврядування розмірів цих внесків та
платежів.

Приймаючи до уваги викладене, зміст ч.8
ст.28 та ч.6 ст.13 Закону України „Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку", де
визначено право об'єднання у разі
відмови власника приміщення…
сплачувати обов'язкові платежі на
утримання і ремонт неподільного майна
та відповідної частки загального майна
об'єднання на звернення до суду для
стягнення нарахованих платежів у
судовому порядку, ОСББ „Одесит" цілком
правомірно заявило уточнені позовні
вимоги про стягнення з ДП „Компроміс"
97503,64 грн. заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги протягом
квітня 2011 р. - січня 2014 р., яке, фактично
споживши послуги, безпідставно
відмовляється від оплати їх вартості.
Вірний розрахунок наведено на а.с.190 в
т.1 матеріалів справи.

Заперечуючи проти позову, ДП
„Компроміс" вказує, що тарифи ОСББ
„Одесит", яке є виконавцем послуг у
відповідності до Закону України „Про
житлово-комунальні послуги",
підлягають затвердженню органом
місцевого самоврядування.

Господарський суд зауважує, що
відповідач помилково ототожнює внески
(збори, платежі) на утримання будинку,
визначені загальними зборами ОСББ, із
тарифом на житлово-комунальну послугу
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, який дійсно
відповідно до ст.28 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні" та
ст.14 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" підлягає
встановленню органами місцевого
самоврядування.

Так, ОСББ не є в даному випадку
виробником житлово-комунальних послуг
(згідно ст.1 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" виробник -
суб'єкт господарювання, який виробляє
або створює житлово-комунальні
послуги) або їх виконавцем (згідно ст.1
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" виконавець
- суб'єкт господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору), т.я.
являється неприбутковою організацією,
котра, будучи колективним замовником,
шляхом укладання угод сприяє власникам
в утриманні і використанні
неподільного та загального майна
житлового будинку. Відтак, ОСББ не
надає і не виробляє послуги, а, отже, і
не формує ціни чи тарифи, які
підлягають затвердженню органами
місцевого самоврядування.

Така ж правова позиція викладена в
численних роз'ясненнях, зокрема від
15.08.2011 р. № 7/14-8961, Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, яке серед іншого зазначає, що
„утримання будинку і прибудинкової
території ОСББ може забезпечуватися (і
на практиці забезпечується) як самим
ОСББ, так і відповідними суб'єктами
господарювання (виконавцями послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій). У разі якщо
утримання будинку і прибудинкової
території ОСББ здійснюється
відповідним підприємством - виконавцем
послуг з утримання на підставі
договору з об'єднанням, то свої послуги
об'єднанню таке підприємство повинне
надавати за тарифами, встановленими
органами місцевого самоврядування.
Провести розрахунок такого тарифу та
надати його для встановлення органу
місцевого самоврядування повинне
відповідне підприємство відповідно до
Порядку, визначеного постановою
Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р.
№ 529. Ті ОСББ, які самостійно (власними
силами та/або з залученням на
договірній основі інших юридичних та
фізичних осіб) забезпечують утримання
будинку і прибудинкової території, при
визначенні розміру внесків (платежів)
на утримання будинку і прибудинкової
території повинні виходити з розміру
витрат на утримання будинку і
прибудинкової території, передбачених
кошторисом об'єднання, який відповідно
до ст.10 Закону України „Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку" затверджується загальними
зборами. При визначенні складу витрат
на утримання будинку і прибудинкової
території, які включаються до
кошторису ОСББ, слід керуватися
Правилами утримання жилих будинків та
прибудинкових територій,
затвердженими наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005
р. № 76".

Окремо господарський суд зазначає, що
Правила утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджені
наказом Держжитлокомунгоспу України
від 17.05.2005 № 76, де закріплено склад
витрат на утримання будинку і
прибудинкової території, які
включаються до кошторису ОСББ, не
відносять опалення, в т.ч. через
автономну котельну, до складу цих
витрат.

Проте відповідно до ст.1 Закону України
„Про теплопостачання" від 02.06.2005 р. №
2633-IV:

- теплова енергія - товарна
продукція, що виробляється на об'єктах
сфери теплопостачання для опалення,
підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу;

- виробництво теплової енергії -
господарська діяльність, пов'язана з
перетворенням енергетичних ресурсів
будь-якого походження, у тому числі
альтернативних джерел енергії, на
теплову енергію за допомогою технічних
засобів з метою її продажу на підставі
договору;

Господарський суд вважає, що теплова
енергія, яка виробляється автономними
котельнями у будинках ОСББ, призначена
не для купівлі-продажу, а виключно для
забезпечення потреб мешканців в
опаленні приміщень, що свідчить про
непроведення ОСББ господарської
діяльності по виробленню теплової
енергії у розумінні, визначеному
Законом України „Про теплопостачання".
Автономна котельня, як і інше
обладнання багатоквартирного будинку,
призначене для обслуговування
мешканців, перебуває у спільній
сумісній власності власників окремих
приміщень будинку. ОСББ не є власником,
а може бути лише балансоутримувачем
спільного майна. Газ для роботи
котельні закуповують мешканці будинку,
а ОСББ лише представляє їхні спільні
інтереси в договірних відносинах із
суб'єктом господарювання, що цей газ
постачає.

З огляду на наведене, ОСББ „Одесит" не
виступає виробником або виконавцем
послуг з постачання теплової енергії,
тому платіж за неї не повинен
узгоджуватись з органом місцевого
самоврядування.

Посилання ДП „Компроміс" на рішення
господарських судів по справам №
28-34-10-978 та № 26/17-1549-2011 до уваги не
приймаються, оскільки висновки судів,
які відповідач називає встановленням
юридичних фактів, є тлумаченням норм
права в аспекті спірних правовідносин,
тому не мають преюдиціального
значення.

Що стосується правової позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної в постанові від 02.07.2014 р. по
справі № 908/3643/13, то в цій частині
потрібно відмітити те, що це рішення
касаційного господарського суду по
аналогічній справі, як і ті, які надав
позивач в підтвердження своїх доводів,
згідно чинного ГПК України статусу
джерела права не мають, у зв'язку з чим
їх текст не є обов'язковим для
врахування.

Частина 2 ст.625 ЦК України закріплює, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З урахуванням підтвердження
матеріалами справи прострочення ДП
„Компроміс" виконання грошового
зобов'язання по оплаті внесків ОСББ
„Одесит" має право на стягнення 3%
річних та інфляційних втрат, проте не у
спосіб, використаний позивачем, адже
останній здійснив нарахування
встановлених ст.625 ЦК України заходів
відповідальності на загальну суму
боргу, яка формувалась з квітня 2011 р. по
січень 2014 р. за такий же період
прострочення, що є помилковим.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44-49,82-85 ГПК України,
вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства
„Компроміс" (65016, м. Одеса, вул.
Костанді,65, код 32015107) на користь
Об'єднання співвласників
багатоквартирного жилого будинку
„Одесит" (65014, м. Одеса, Лідерсовський
Бульвар,9-А, код 32428532) 97503/дев'яносто сім
тисяч п'ятсот три/грн. 64 коп. основного
боргу та 1950 /одна тисяча дев'ятсот
п'ятдесят/грн. 07 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня його
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення підписано 22.08.2014 р.

Головуючий суддя
Лічман Л.В.

Судді:
Мостепаненко Ю.І.

Панченко О.Л.