м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10441/14 08.08.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ресторан Беркут"до1.
Публічного акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" 2. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Біля
Універмагу"провизнання недійсним
договоруСуддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Дяковський О.С. -
юрисконсульт;від відповідача 1:Лисий
В.М. - юрисконсульт;від відповідача
2:Кондрашов Д.І. - представник за
довіреністю;вільний слухач:Гоменюк А.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ресторан Беркут"
(надалі - ТОВ "Ресторан Беркут")
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" (надалі - ПАТ
"Укргазпромбанк") та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Біля
Універмагу" (надалі - ТОВ "Біля
Універмагу") про визнання недійсним
договору.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 29.05.2008 р. між ПАТ
"Укргазпромбанк" та ТОВ "Біля
Універмагу" укладено Договір іпотеки,
відповідно до умов якого іпотекодавець
з метою забезпечення належного
виконання зобов'язання, що випливає з
Договору банківського кредиту №1189-КЛ/08
від 29.05.2008 р. передає іпотекодержателю
належне йому на праві власності майно
(предмет іпотеки), а саме: будівлю під
літ. "Б", "В", "Г", "Д", загальна площа якої
становить 233,9 квадратних метра, що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Княгині Ольги, 106.

За твердженням позивача, предмет
іпотеки належить на праві власності
позивачу, а не іпотекодавцю (ТОВ "Біля
Універмагу") у зв'язку із чим, позивач
посилаючись на відсутність у ТОВ "Біля
Універмагу" майнових прав на предмет
іпотеки звернувся до суду з вимогою про
визнання недійсним Договору іпотеки
б/н від 29.05.2008 р. укладеного між ПАТ
"Укргазпромбанк" та ТОВ "Біля
Універмагу". Крім того, як на підставу
для визнання Договору іпотеки б/н від
29.05.2008 р. недійсним позивач посилається
на те, що на момент укладення спірного
Договору все нерухоме майно ТОВ
"Ресторан Беркут", що знаходяться за
адресою: м. Львів, вул. Володимира
Великого, 59-Б (до 2002 р. вул. Княгині
Ольги, 106) знаходилось під арештом.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
16.07.2014 р.

11.07.2014 р. представником відповідача 1
через загальний відділ суду було
подано заперечення на позовну заяву
згідно змісту якого відповідач 1 проти
позовних вимог заперечує та просить
залишити їх без задоволення.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.07.2014 р. у зв'язку із неявкою
представника відповідача 2 розгляд
справи відкладено до 25.07.2014 р.

23.07.2014 р. та 25.07.2014 р. представником
позивача через загальний відділ суду
були подані клопотання про
витребування документів.

В судовому засіданні 25.07.2014 р.
представником позивача було подано
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.07.2014 р. судом задоволено
клопотання позивача про продовження
строку вирішення спору та клопотання
про витребування документів, а розгляд
справи відкладено до 08.08.2014 р.

Представник позивача, в судове
засідання 08.08.2014 р. з'явився, позовні
вимоги підтримує та просить їх
задовольнити.

Представник відповідача 1 в судове
засідання 08.08.2014 р. з'явився, проти
позову заперечує та просить залишити
його без задоволення.

Представник відповідача 2 в судове
засідання 08.08.2014 р. з'явився, вимоги
ухвал суду виконав, подав через
загальний відділ суду відзив на
позовну заяву згідно змісту якого
проти позовних вимог заперечує та
просить залишити їх без задоволення.

В судовому засіданні 08.08.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2007 р. між Управлінням майном
спільної власності Львіської обласної
ради (продавець) та ТОВ "Біля
Універмагу" (покупець) було укладено
Договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень шляхом викупу №22/07.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору
продавець зобов'язується відповідно до
рішення 14-ї сесії 5-го демократичного
скликання Львівської обласної ради від
13.06.2007 р. за №327 "Про затвердження
Програми приватизації об'єктів
спільної власності територіальних
громад Львівської області на 2007-2008 роки
та переліку об'єктів для приватизації",
передати у власність покупцю нежитлові
приміщення, а саме: склад, позначений в
технічній документації літерою "Б",
площею 70,3 кв.м., ветлабораторію,
позначену в технічній документації
літерою "В", площею 51,7 кв.м., громадські
туалети, позначені в технічній
документації літерою "Г", площею 52,2
кв.м., склад, позначений в технічній
документації літерою "Д", площею 59,7
кв.м., загальною площею 233,9 кв.м., які
знаходяться за адресою: місто Львів,
вулиця Княгині Ольги, будинок 106, а
покупець зобов'язується прийняти
зазначені приміщення і сплатити ціну,
відповідно до умов, що визначені в
цьому договорі, та зареєструвати право
власності на вказані приміщення в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно.

29.12.2007 р. Відділом приватизації житла
Франківської районної адміністрації
ТОВ "Біля Універмагу" було видано
свідоцтво про право власності на
будівлю.

17.01.2008 р. Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради "Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки" зареєстровано право
власності на будівлю за реєстраційним
номером 11467797.

29.05.2008 р. між ВАТ АБ "Укргазпромбанк"
(після зміни організаційно - правової
форми ПАТ "Укргазпромбанк")
(іпотекодержатель) та ТОВ "Біля
Універмагу" (іпотекодавець) було
укладено Договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим номером 1327 (надалі -
договір).

Згідно п. 1.1 Договору іпотеки від 29.05.2008
р., іпотекою було забезпечено виконання
усіх грошових зобов'язань іпотекодавця
за Договором банківського кредиту
№1189-КЛ/08 від 29.05.2008 р.

Відповідно до п.п. 1.7, 1.8 Договору
іпотекодавець передає в іпотеку
іпотекодержателю належне йому на праві
власності майно (предмет іпотеки), а
саме: будівлю під літ. "Б", "В", "Г", "Д",
загальна площа якої становить 233,9
квадратних метра, що знаходиться за
адресою: місто Львів, вулиця Княгині
Ольги, будинок 106.

Пунктом 1.9 Договору визначено, що
визначена в п. 1.8 договору будівля
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності на будівлю, виданого
29.12.2007 р. Відділом приватизації житла
Франківської рай адміністрації, згідно
з наказом управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради
№1907-НЖ-Ф від 29.12.2007 р. Право власності на
будівлю зареєстровано Обласним
комунальним підприємством Львівської
обласної ради "Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки"
17.01.2008 р. за реєстраційним номером 11467797.

Згідно Витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно серії ССК №681488,
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" 28.05.2008 р. за №18992876
предмет іпотеки складається:

- літера Б - склад, загальною площею 70,3
кв.м.;

- літера В - ветлабораторія, загальною
площею 51,7 кв.м.;

- літера Г - громадські туалети,
загальною площею 52,2 кв.м.;

- літера Д - склад, загальною площею 59,7
кв.м.

Під забороною (арештом) відчуження
згідно з Єдиним реєстром заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
предмет іпотеки не перебуває, що
підтверджується Витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, виданим приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 29.05.2008 р.
№18847418 (п. 1.9 Договору).

Відповідно до п.п. 1.10, 1.11 Договору у
Державному реєстрі іпотек інформація
про перебування предмету іпотеки в
іпотеці відсутня, що підтверджується
витягом із зазначеного реєстру,
виданим приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 29.05.2008 р. №18847418. У
Державному реєстрі обтяжень
нерухомого майна інформація про
перебування предмету іпотеки під
податковою заставою відсутня, що
підтверджується витягом із
зазначеного реєстру, виданим приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 29.05.2008 р.
№18847418.

Звертаючись із позовом про визнання
недійсним Договору іпотеки б/н від
29.05.2008 р., ТОВ "Ресторан Беркут",
посилається на відсутність у ТОВ "Біля
Універмагу" майнових прав на об'єкт -
предмет іпотеки, а саме: будівлю під
літ. "Б", "В", "Г", "Д", загальна площа якої
становить 233,9 квадратних метра, що
знаходиться за адресою: місто Львів,
вулиця Княгині Ольги, будинок 106,
оскільки ним у 2001 р. у Фонду державного
майна України на підставі Договору
купівлі-продажу №104/01 від 11.12.2001 р. було
викуплено нерухоме майно: нежитлові
приміщення площею 2823 кв.м. (в тому числі
зал ресторану площею 858,9 кв.м.,
приміщення їдальні площею 230,1 кв.м.,
складські приміщення площею 1734 кв.м.) та
площадку (споруду) площею 1379,3 кв.м., що
знаходяться за адресою: місто Львів,
вулиця Княгині Ольги, будинок 106 (з 2002 р.
адресу змінено на вул. Володимира
Великого, 59-Б) про, що 08.04.2002 р.
Франківською районною адміністрацією
Львівської міської ради ТОВ "Ресторан
Беркут" було видано свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення, а
тому позивач вказує, що він є єдиним
власником приміщень. Крім того, позивач
стверджує, що на момент укладення
Договору іпотеки все нерухоме майно
ТОВ "Ресторан Беркут", що знаходяться за
адресою: місто Львів, вулиця Володимира
Великого, 59-Б знаходилось під арештом.
За таких обставин, позивач стверджує,
що зміст іпотечного договору
суперечить Цивільному кодексу України
та іншим актам цивільного
законодавства, а тому має бути визнаний
недійсним.

У своєму відзиві ТОВ "Біля Універмагу",
заперечуючи проти позову наголошує на
тому, що він є власником приміщень, що є
предметом іпотеки, що також вбачається
із наданих документів, зокрема
свідоцтва про право власності на
будівлю та Витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу
України передбачає, що правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

З метою захисту законних прав та
інтересів фізичних та юридичних осіб
при укладанні різноманітних
правочинів та договорів законодавство
передбачає ряд способів, які сприяють
виконанню зобов'язань - способи або
види забезпечення виконання
зобов'язань.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу
України визначено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного
кодексу України). У силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави)
(статті 572 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 576 Цивільного кодексу
України предметом застави може бути
будь-яке майно (зокрема, річ, цінні
папери, майнові права), що може бути
відчужене заставодавцем і на яке може
бути звернене стягнення.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Як вбачається з Договору іпотеки,
предметом іпотеки є нежитлові
приміщення, а саме: склад, позначений в
технічній документації літерою "Б",
площею 70,3 кв.м., ветлабораторію,
позначену в технічній документації
літерою "В", площею 51,7 кв.м., громадські
туалети, позначені в технічній
документації літерою "Г", площею 52,2
кв.м., склад, позначений в технічній
документації літерою "Д", площею 59,7
кв.м., загальною площею 233,9 кв.м., які
знаходяться за адресою: місто Львів,
вулиця Княгині Ольги, будинок 106.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про іпотеку" передбачено, що предметом
іпотеки можуть бути один або декілька
об'єктів нерухомого майна за таких
умов: нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на
праві господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація; нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення; нерухоме майно
зареєстроване у встановленому законом
порядку як окремий виділений у натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом.

Частино 1 ст. 316 Цивільного кодексу
України визначено, що правом власності
є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочином.

Згідно із ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу
України, якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації,
права власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу
України, договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває у
податковій заставі.

Судом встановлено, що предмет іпотеки
належить іпотекодавцю - ТОВ "Біля
Універмагу" на праві власності на
підставі Договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень шляхом викупу
№22/07 від 09.10.2007 р., посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
09.10.2007 р. за реєстровим №1752.

Як встановлено судом, 29.12.2007 р. Відділом
приватизації житла Франківської
районної адміністрації ТОВ "Біля
Універмагу" було видано свідоцтво про
право власності на будівлю, а 17.01.2008 р.
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" зареєстровано право
власності на будівлю за реєстраційним
номером 11467797.

За приписами статей 2, 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно -
це єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.
Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Державна реєстрація прав
є публічною, проводиться органом
державної реєстрації прав, який
зобов'язаний надавати інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом.
Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в порядку
черговості надходження заяв. Будь-які
правочини щодо нерухомого майна
(відчуження, управління, іпотека тощо)
укладаються, якщо право власності на
таке майно зареєстровано згідно з
вимогами цього Закону.

Відповідно до статті 4 вказаного
Закону, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження. Речові права
на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2
і 3 частини першої цієї статті, є
похідними і реєструються після
державної реєстрації права власності
на таке майно.

Згідно наказу Міністерства юстиції
України №7/5 від 07.02.2002 р. "Про
затвердження тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно" до 1 січня 2012 року
державна реєстрація права власності та
права користування (сервітут) на
об'єкти нерухомого майна, розташовані
на земельних ділянках; права
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; права власності на
об'єкти незавершеного будівництва, а
також облік безхазяйного нерухомого
майна, довірче управління нерухомим
майном проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації (далі - БТІ),
створеними до набрання чинності
Законом України від 11.02.2010 р. №1878-VI (1878-17)
"Про внесення змін до Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень" та
інших законодавчих актів України" та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Отже, ТОВ "Біля Універмагу"
(Іпотекодавець) є власником нежитлових
приміщень, що стали предметом Договору
іпотеки б/н від 29.05.2008 р., що також
вбачається із Витягу №17397500 з реєстру
прав власності на нерухоме майно від
17.01.2008 р.

Щодо тверджень позивача, що на момент
укладення Договору іпотеки все
нерухоме майно ТОВ "Ресторан Беркут", що
знаходяться за адресою: місто Львів,
вулиця Володимира Великого, 59-Б
знаходилось під арештом суд зазначає
наступне.

Як вбачається з Витягу з Єдиного
державного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна №22633867 від
18.02.2009 р. арешт було накладено на все
належне ТОВ "Ресторан Беркут" нерухоме
майно, що знаходиться за адресою: місто
Львів, вулиця Володимира Великого, 59-Б
(вул. Княгині Ольги, 106).

Згідно п. 1.1 Договору купівлі-продажу
№104/01 від 11.12.2001 р. позивачем було
придбано у власність нежитлові
приміщення, загальною площею 2823 кв.м., в
тому числі зал ресторану, площею 858,9
кв.м., приміщення їдальні, площею 230,1
кв.м., складські приміщення, площею 1734
кв.м. та площадка (споруда), загальною
площею 1379,3 кв.м., що знаходяться за
адресою: місто Львів, вул. Княгині
Ольги, 106 (вул. Володимира Великого, 59-Б).

Разом з тим, судом встановлено, що у
власності ТОВ "Біля Універмагу"
перебувають нежитлові приміщення,
загальною площею 233,9 кв.м., а саме: склад
під літерою "Б", площею 70,3 кв.м.,
ветлабораторія під літерою "В", площею
51,7 кв.м., громадські туалети під літерою
"Г", площею 52,2 кв.м., склад під літерою "Д",
площею 59,7 кв.м.

Отже, з наведеного вбачається, що майно,
яке перебуває у власності ТОВ "Ресторан
Беркут" має інші ідентифікуючі ознаки в
порявнянні з майном, яке належить ТОВ
"Біля Універмагу".

Відповідно до п. 47 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№20/5 від 03.03.2004 р. (чинної на момент
укладення Договору іпотеки б/н від
29.05.2008 р.) договори про відчуження або
заставу майна (майнових прав)
посвідчуються нотаріусом після
перевірки відсутності заборони на
відчуження або арешту за даними
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна. У разі
наявності заборони договори про
відчуження майна, обтяженого боргом,
посвідчуються за умови згоди кредитора
на заміну боржника (переведення боргу).
Договори про відчуження або заставу
нерухомого та рухомого майна (майнових
прав) посвідчуються нотаріусом після
перевірки відсутності податкової
застави за даними Державного реєстру
обтяжень рухомого майна. Договори про
відчуження майна (майнових прав)
платником податків, активи якого
перебувають у податковій заставі,
посвідчуються за умови письмової згоди
відповідного податкового органу. У
разі оформлення заставної перехід
права власності на предмет іпотеки не
допускається до повного задоволення
вимоги за заставною.

В пункті 1.9 Договору іпотеки визначено,
що під забороною (арештом) відчуження
згідно з Єдиним реєстром заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
предмет іпотеки не перебуває, що
підтверджується Витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, виданим приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 29.05.2008 р.
№18847418.

Згідно із п.п. 1.10, 1.11 Договору іпотеки у
Державному реєстрі іпотек інформація
про перебування предмету іпотеки в
іпотеці відсутня, що підтверджується
витягом із зазначеного реєстру,
виданим приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 29.05.2008 р. №18847418. У
Державному реєстрі обтяжень
нерухомого майна інформація про
перебування предмету іпотеки під
податковою заставою відсутня, що
підтверджується витягом із
зазначеного реєстру, виданим приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 29.05.2008 р.
№18847418.

Таким чином, з урахуванням викладеного
суд дійшов висновку, що на момент
укладення Договору іпотеки б/н від
29.05.2008 р. нежитлові приміщення, які
належать ТОВ "Біля Універмагу" на праві
власності та є предметом іпотеки не
перебували під арештом.

Положеннями ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України визначено, що одним із
способів захисту цивільного права може
бути зокрема, визнання правочину
недійсним.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Вимогами ст. 203 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

У пункті 2.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №11 від
29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" зазначено, що вирішуючи
спори про визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання таких
правочинів (господарських договорів)
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, та в разі задоволення
позовних вимог зазначати в судовому
рішенні, в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин.

З огляду на вищевикладене, позивачем не
надано будь-яких допустимих доказів на
підтвердження викладених у позовній
заяві обставин, таким чином, суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для визнання
недійсним Договору іпотеки б/н від
29.05.2008 р. укладеного між ПАТ
"Укргазпромбанк" та ТОВ "Біля
Універмагу", а вимоги позивача є
необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресторан Беркут"
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписано 13.08.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко