ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.08.14 № 910/17061/14. Суддя Господарського
суду міста Києва Котков О.В.,
розглянувши матеріали за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотвельд» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зеонбуд» про
визнання права та визнання відсутнім
права, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2014 року до канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотвельд» (позивач)
на розгляд суду надійшла позовна заява
б/н від 14 серпня 2014 року до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зеонбуд»
(відповідач) в якій викладені позовні
вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати право TOB «Тотвельд» (, м. Київ, вул. Вавилових, 15)
на розповсюдження програм у
багатоканальній телемережі TOB
«Зеонбуд» на підставі Договору №133/1006Н
від 10 червня 2011 р. із застосуванням
системи умовного доступу;

- визнати відсутнім право TOB «Зеонбуд»
(, м. Київ, бул. Лесі
Українки, 26) на відключення на головній
станції телемережі системи умовного
доступу та розповсюдження програм TOB
«Тотвельд» (, м. Київ,
вул. Вавилових, 15) у відкритому вигляді
при доставці сигналу з/на супутник.

Частиною 1 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що позовна заява
підписується повноваженою посадовою
особою позивача або його
представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ГПК України
представниками юридичних осіб можуть
бути особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації.

Згідно ч. 2 ст. 28 ГПК України керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище.

Таким чином, право на представництво
юридичної особи пов'язане не з
конкретною фізичною особою, а з
наявністю акта органу управління
юридичної особи, котрим ця юридична
особа наділяє посадову особу
повноваженнями вчиняти певні юридичні
дії від імені підприємства.

Від імені позивача позовна заява
підписана директором ТОВ «Тотвельд» -
ОСОБА_2, однак серед документів, доданих
до позовної заяви, відсутні докази, які
б станом день подання позову до суду
підтверджували посадове становище
ОСОБА_2, як директора Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тотвельд», як-то: довідка з ЄДРПОУ,
виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних
осіб-підприємців, з яких би вбачалося,
що ОСОБА_2 є директором позивача станом
на час звернення до суду з даним
позовом.

Виходячи із зазначеного, суд не може
дійти однозначного висновку, що
позовна заява підписана особою, яка має
право її підписувати.

Наведене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК. Такі ж
наслідки настають, в разі коли в
позовній заяві відсутні відомості про
прізвище та посаду керівника юридичної
особи або до позовної заяви не додано
належні документи на підтвердження
повноважень особи, що підписала цю
заяву як представник позивача в
господарському суді (частини третя -
шоста статті 28 ГПК), і на ці документи
немає посилання в заяві.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що суддя повертає позовну
заяву та додані до неї документи без
розгляду у випадку неподання доказів
сплати судового збору у передбаченому
порядку та розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються, зокрема,
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру судовий збір встановлюється
у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
(1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73 080,00
грн.). З позовних заяв немайнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
(1218,00 грн.).

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня становить
1218,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за
розгляд позовних заяв в господарському
суді майнового характеру становить не
менше 1827,00 грн. та не більше 73 080,00 грн.,
немайнового характеру - 1218,00 грн.

Відповідно до п. 2.11. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від 21
лютого 2013 року N 7, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Проте, до позовної заяви б/н від 14
серпня 2014 року в якості доказу сплати
судового збору додано квитанцію № 12857172
від 05.08.2014 року, відповідно до якої
судовий збір сплачено лише в розмірі
1218,00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж
визначено чинним законодавством, що
зумовлює повернення позовної заяви в
порядку п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

За наведених обставин, квитанція №
12857172 від 05.08.2014 року не приймається
судом у якості належного доказу сплати
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру у встановленому
розмірі, що є порушенням норм
господарського процесуального
законодавства, а тому дана позовна
заява із доданими до неї документами
підлягає поверненню позивачеві без
розгляду, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України.

Окрім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Виходячи з аналізу вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України вбачається, що обов'язок
позивача, прокурора направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

З доданих до позовної заяви документів
вбачається, що в якості доказу
направлення відповідачу копії
позовної заяви з доданими до неї
документами Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «Тотвельд»
додано фіскальний чек № 2156 від 06.08.2014
року та опис вкладення у цінний лист
від 06.08.2014 року, в той час, як позивач
звернувся до суду з позовною заявою б/н
від 14 серпня 2014 року, що свідчить про
відправку відповідачу іншої копії
позовної заяви, ніж поданої до суду (не
можна відправити копію позовної заяви
06.08.2014 року, яка буде створена в
майбутньому, а саме: 14.08.2014 року).

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, позовна заява не може бути
прийнята до розгляду та підлягає
поверненню для усунення допущеного
порушення, після чого заявник не
позбавлений права повторно звернутись
з позовною заявою до господарського
суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали б/н від 14 серпня 2014
року Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотвельд» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зеонбуд» про
визнання права та визнання відсутнім
права - повернути без розгляду.

Суддя

О.В.Котков