ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року Справа № 927/442/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Демидової А.М.,

суддів
Воліка І.М.

Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "ТЛЛ"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 р.
(судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.,
Пономаренко Є.Ю.) у справі№927/442/14
господарського суду Чернігівської
області за позовомПублічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Українські склади
будматеріалів" третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТЛЛ"простягнення 79 337
256 грн. 23 коп. за участю представників:
від позивача Єременко В.Б., довіреність
№09-32/1329 від 19.11.2013 р.від відповідача не
з'явилисьвід третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачане
з'явились

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" (далі -
ПАТ "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк")
звернулось до господарського суду
Чернігівської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські склади
будматеріалів" (далі - ТОВ "Українські
склади будматеріалів"), за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТЛЛ" (далі -
ТОВ "ТЛЛ") про стягнення 79 337 256 грн. 23 коп.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 02.04.2014 р.
порушено провадження у справі №927/442/14.

09 квітня 2014 року третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
звернулась з клопотанням про зупинення
провадження у справі №927/442/14 у зв'язку з
порушенням господарським судом
Чернігівської області 28.03.2014 р.
провадження у справі №927/425/14 за позовом
ТОВ "ТЛЛ" до ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк", в особі відособленого підрозділу
Обласного відділення ПАТ
"Промінвестбанк" про визнання договору
№1056-12 від 09.11.2012 р. про переведення
боргу за кредитним договором про
відкриття кредитної лінії №686-11 від
21.06.2011 р. та договору №8/686-11/1057 від 09.11.2012
р. про внесення змін до кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№686-11 від 21.06.2011 р. недійсними.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 07.05.2014 р.
провадження у справі №927/442/14 зупинено
до розгляду по суті пов'язаної
господарської справи №927/425/14.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 р.
задоволено апеляційну скаргу ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк",
вказану ухвалу скасовано.

Не погодившись з постановою, прийнятою
господарським судом апеляційної
інстанції, ТОВ "ТЛЛ" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Київського
апеляційного господарського суду від
08.07.2014 р. та залишити в силі ухвалу
господарського суду Чернігівської
області від 07.05.2014 р. у справі №927/442/14.

Касаційна скарга мотивована
неправильним застосуванням
господарським судом апеляційної
інстанції норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 11.08.2014 р., колегією суддів у
складі: головуючий суддя - Демидова А.М.,
судді: Волік І.М., Ємельянов А.С.
(доповідач у справі), касаційну скаргу
ТОВ "ТЛЛ" прийнято до провадження.
Розгляд справи призначено на 19.08.2014 р.

В судове засідання 19.08.2014 р. з'явився
представник позивача.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явились,
причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія приходить до висновку про
можливість розгляду касаційної скарги
без участі представників відповідача
та третьої особи.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
викладених в касаційній скарзі, просив
вказану скаргу залишити без
задоволення, постанову Київського
апеляційного господарського суду від
08.07.2014 р. у справі №927/442/14 залишити без
змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, заслухавши представника
позивача, дослідивши правильність
застосування господарським судом
апеляційної інстанцій норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

В п. 3.16 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України встановлено вичерпний перелік
підстав зупинення провадження у
справі. Зупинення провадження у справі
з інших підстав є неправомірним.

Згідно з п. 2.17 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №11 від
29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" спір про визнання
недійсним правочину (господарського
договору) вирішується одночасно з
розглядом іншим судом іншої справи,
позовні вимоги в якій ґрунтуються на
цьому ж правочині (зокрема, про
стягнення коштів, витребування майна
тощо), то наведене згідно з ч. 1 ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України може з урахуванням обставин
конкретної справи бути підставою для
зупинення провадження у такій іншій
справі до закінчення розгляду справи
про визнання правочину (господарського
договору) недійсним.

З огляду на зміст вищенаведених
правових норм, для вирішення питання
про зупинення провадження у справі до
закінчення розгляду іншої судової
справи господарському суду слід у
кожному конкретному випадку
з'ясовувати наступне:

- як саме справа, яка розглядається
господарським судом, пов'язана з іншою
судовою справою;

- якою обставиною обумовлена
неможливість розгляду даної справи до
набрання законної сили рішення у іншій
судовій справі.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі. Вказані
обставини повинні бути істотними для
вирішення спору по даній справі.

Неможливість розгляду справи, що
знаходиться в провадженні
господарського суду, до вирішення
справи іншим судом полягає в тому, що
обставини, які розглядаються в іншій
справі, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі.

Як вбачаться з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 21.06.2011 р. між ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та ТОВ "Фірма "Вена" укладено
договір про відкриття кредитної лінії
№ 686-11 від 21.06.2011 р.

В подальшому, між ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк", ТОВ "Фірма "Вена" та ТОВ "Севен
Систем" було укладено договір про
переведення боргу №1056-12 від 09.11.2012 р., за
змістом якого останній прийняв на себе
зобов'язання боржника за вищевказаним
кредитним договором.

ТОВ "Севен Систем" змінило найменування
на ТОВ "ТЛЛ", що підтверджується витягом
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, який
знаходиться в матеріалах справи та
досліджувався судами попередніх
інстанцій.

Крім того, 30.07.2013 р. між ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та ТОВ "Українські склади
будматеріалів" було укладено договір
поруки №159-13, яким забезпечено
виконання зобов'язання ТОВ
"ТЛЛ" за договором про відкриття
кредитної лінії №686-11 від 21.06.2011 р.

Предметом судового розгляду по справі
№927/442/14 є стягнення 79 337 256 грн. 23 коп.
заборгованості за кредитним договором
про відкриття кредитної лінії №686-11 від
21.06.2011 р. та договором поруки №159-13 від
30.07.2013 р. Позов у даній справі заявлено
до ТОВ "Українські склади
будматеріалів ", як майнового
поручителя.

При цьому, предметом позову у справі
№927/425/14 є визнання недійсними договору
№1056-12 від 09.11.2012 р. про переведення
боргу за кредитним договором №686-11 від
21.06.2011 р. та договору №8/686-11/1057 від 09.11.2012
р. про внесення змін до вказаного
кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України погоджується з висновком
апеляційного господарського суду, щодо
необґрунтованості ухвали
господарського суду Чернігівської
області про зупинення провадження у
справі №927/442/14, з огляду на
недоведеність зв'язку між обставинами,
які можуть бути з'ясовані в процесі
судового провадження у справі №927/425/14,
та розглядом заявлених позовних вимог
у справі №927/442/14, а також, відсутністю
впливу обставин встановлених під час
розгляду справи про недійсність
договору про переведення боргу та
договору про внесення змін до
кредитного договору на оцінку доказів,
якими сторони підтверджують свої
вимоги та заперечення, у даній справі,
виходячи із предмету, підстав позову та
з урахуванням презумпції
правомірності правочину, передбаченої
ст. 204 Цивільного кодексу України.

Суд також звертає увагу учасників
судового процесу на те, що оспорюваними
у справі №927/425/14 договорами
врегульовані правовідносини з
переведення боргу та пов'язані з таким
переведенням боргу зміни до кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№686-11 від 21.06.2011 р., тому вказані
договори не встановлюють права та
обов'язки ТОВ "Українські склади
будматеріалів", як майнового
поручителя, оскільки останній не є
стороною даних договорів.

Як закріплено в п. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право визнати недійсним повністю
чи у певній частині пов'язаний з
предметом спору договір, який
суперечить законодавству.

Отже, зазначеною нормою передбачено
право господарського суду визнати
недійсним повністю чи в певній частині
пов'язаний з предметом спору договір,
який суперечить законодавству,
безпосередньо в межах судового
провадження у справі №927/442/14.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що господарським судом
апеляційної інстанції правильно та
відповідно до норм чинного
законодавства зроблено висновок про
відсутність обставин, які не можуть
бути встановлені судом самостійно у
даній справі до закінчення судового
розгляду у справі №927/425/14.

Інші доводи, викладені в касаційній
скарзі, відхиляються колегією суддів
як необґрунтовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 Господарського
процесуального кодексу України
касаційні скарги на ухвали місцевого
або апеляційного господарських судів
розглядаються у порядку, передбаченому
для розгляду касаційних скарг на
рішення місцевого господарського суду,
постанови апеляційного господарського
суду.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, а лише на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
що закріплено в ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що оскаржувана постанова
господарського суду апеляційної
інстанції у даній справі прийнята при
з'ясуванні фактичних обставин справи у
відповідності з нормами
процесуального права, у зв'язку з чим
підстав для її зміни чи скасування не
вбачається. Натомість, доводи,
викладені у касаційній скарзі, судова
колегія вважає непереконливими та
такими, що спростовуються наявними
доказами та матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119
Господарського процесуального кодексу

України касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право залишити рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції без змін, а
скаргу без задоволення.

З огляду на приписи ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати за подання
касаційної скарги покладаються на
третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТЛЛ"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 р. у
справі №927/442/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді:
І.М. Волік

А.С. Ємельянов