ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 серпня 2014 року Справа № 912/1797/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбова Т.В.
суддівГоголь Т.Г., Дроботова
Т.Б.розглянувши матеріали касаційної
скарги Корпорації "XII Століття" на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.04.14 у справі№ 912/1797/13 господарського
суду Кіровоградської області за
позовомКомунального підприємства
"Парк культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" до1.Кіровоградської міської
ради 2. Корпорації "XII Століття" третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Кіровська районна у
місті Кіровограді радаза
участюпрокурора м. Кіровограда
провизнання недійсним та скасування
рішення, визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки

Касаційна скарга
Корпорації "XII Століття" б/н від 22.07.14 на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.04.14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Згідно з статтею 110 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили. За
приписами частини 3 статті 105 цього ж
Кодексу постанова набирає законної
сили з дня її прийняття.

Як вбачається з касаційних матеріалів,
предметом касаційного оскарження у
даній справі є постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.04.14, перебіг
процесуального строку на касаційне
оскарження якої сплинув 23.04.14.
Корпорація "XII Століття" звернулось з
касаційною скаргою лише 22.07.14, тобто з
пропуском встановленого
процесуального строку. Одночасно
скаржником заявлено клопотання про
відновлення пропущеного строку на
касаційне оскарження, яке задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 53
Господарського процесуального кодексу
України за заявою сторони, прокурора чи
з своєї ініціативи господарський суд
може визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом. Відновлення пропущеного
процесуального строку є правом суду,
яким останній користується виходячи із
поважності причин пропуску строку.
Поважними визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для вчинення процесуальних
дій. Таким чином, для відновлення
процесуального строку заявник має
довести суду наявність відповідних
обставин, їх поважність та
непереборність. Скаржник, в
обґрунтування пропуску процесуального
строку посилається на те, що постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.04.14 була
отримана посадовою особою
підприємства ОСОБА_4 17.04.14, який
приховав факт отримання цієї постанови
та не забезпечив її касаційне
оскарження. Відтак керівництво про
оскаржувану постанову дізналось лише
17.07.14.

Проте, неналежне виконання працівником
скаржника своїх обов'язків не є
поважною причиною у розумінні приписів
статті 53 Господарського
процесуального кодексу України для
відновлення пропущеного
процесуального строку на звернення з
касаційною скаргою.

Разом з тим, як убачається з матеріалів
справи, представник Корпорації "XII
Століття" - Костенко М.М. був присутній у
судовому засіданні 03.04.14, а відтак був
обізнаний про прийняття оскаржуваної
постанови; обставин, які об'єктивно
перешкоджали б скаржнику реалізувати
своє право на подання касаційної
скарги упродовж законодавчо
встановленого терміну ним наведено не
було. Отже, можливість вчасного подання
касаційної скарги, у строки
передбачені законодавством, залежала
виключно від волевиявлення самого
скаржника, тобто мала суб'єктивний
характер, тому підстав для відновлення
пропущеного процесуального строку у
даному випадку колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
1113 Господарського процесуального
кодексу України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо скаргу подано після
закінчення строку, встановленого для
її подання, без клопотання про
поновлення цього строку або таке
клопотання відхилено.

Крім того, згідно вимог частини 4 статті
111 Господарського процесуального
кодексу України до скарги додаються,
зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до пункту частини 1 статті 3
Закону України "Про судовий збір"
судовий збір справляється, зокрема, за
подання до суду касаційної скарги на
судові рішення. Підпунктом 5 пункту 2
частини 2 статті 4 вказаного Закону
встановлено, що ставка судового збору з
касаційних скарг на рішення суду, що
подаються до господарських судів,
встановлюється у розмірі 70 відсотків
ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, а у разі подання
позовної заяви майнового характеру - 50
відсотків ставки, обчисленої виходячи
з оспорюваної суми. Відповідно до
підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4
цього Закону ставка судового збору за
подання до суду позовної заяви
немайнового характеру становить 1
розмір мінімальної заробітної плати,
яку на 2014 рік встановлено на рівні 1
218,00грн.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог (п.2.11 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013р. №7)

Предметом спору у даній справі є
визнання недійсним і скасування
рішення, та визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
тобто дві вимоги немайнового
характеру.

Скаржником до касаційної скарги у
якості доказу сплати судового збору
додане платіжне доручення №27 від
21.07.2014р. про сплату судового збору в
розмірі 852,60грн. При цьому скаржник
оскаржує судові акти у справі у повному
обсязі. Відтак сума судового збору, яка
повинна бути сплачена становить 1
705,20грн. Отже вказане платіжне
доручення не є належним доказом сплати
судового збору за подання касаційної
скарги у встановленому Законом
розмірі.

Керуючись статтями 53, 86, 111, пунктами 4, 5
частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України -

У Х В А Л И В :

Відмовити Корпорації "XII Століття" в
задоволенні клопотання про
відновлення пропущеного
процесуального строку для подачі
касаційної скарги на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.04.14 у справі
№912/1797/13 господарського суду
Кіровоградської області.

Касаційну скаргу Корпорації "XII
Століття" на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.04.14 у справі
№912/1797/13 господарського суду
Кіровоградської області та додані до
неї документи повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий суддя
Т. Добролюбова

Судді
Т. Гоголь

Т. Дроботова