ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014 р.
Справа № 914/2712/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівбудмережі»,
м.Львів

до відповідача: Управління
капітального будівництва Львівської
міської ради, м.Львів

про стягнення 389698,00грн.

Суддя Щигельська О.І.

при
секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Семенин В.М. - представник
за довіреністю

від відповідача: Кушнір Л.О. -
представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівбудмережі», м.Львів до
Управління капітального будівництва
Львівської міської ради, м.Львів про
стягнення 389698,00грн.

Ухвалою суду від 30.07.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
13.08.2014р.

Представникам сторін роз'яснено права
згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача у судове
засідання 13.08.2014р. з'явився, подав
додаткові документи (вх.№34483/14 від
11.08.2014р.), позов підтримав повністю з
підстав, зазначених у позовній заяві.
Ствердив, зокрема, що між позивачем та
відповідачем - Управлінням
комунального будівництва Львівської
міської ради в листопаді 2013 року
укладено договір на каналізування
житлових будинків індивідуальної
забудови, на виконання якого ТзОВ
«Львівбудмережі» виконано роботи.
Всупереч умовам договору, відповідач
відмовився підписати акт виконаних
робіт та провести оплату, відтак, у
нього утворилась заборгованість в
розмірі 389698,00грн., що й зумовило
звернення до суду з позовною заявою.
Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 18.03.2014р. проти позову
заперечив з мотивів, наведених у
поданому ним відзиві (вх.№34902/14 від
13.08.2014р.). Просив у задоволенні позовних
вимог відмовити, зважаючи на
відсутність фактичних надходжень на
рахунки управління на оплату робіт по
об'єкту, що зумовило невиконання
Управлінням капітального будівництва
Львівської міської ради умов договору
за відсутності винних дій останнього.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами, в
яких достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, судом
встановлено наступне.

Між Управлінням капітального
будівництва Львівської міської ради
(замовник за договором, відповідач по
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Львівбудмережі»
(підрядник за договором, позивач по
справі) укладено договір №23 від
18.11.2013р., за яким підрядник зобов'язався
власними силами і засобами, в
обумовлений строк у відповідності до
замовлення і вимог
проектно-кошторисної документації,
будівельних норм та правил виконати
роботи по об'єкту: «Каналізування
житлових будинків індивідуальної
забудови у районі вул.Корейської (між
вул.Ковельською і вул.Гамалії)», а
замовник - прийняти і сплатити виконані
роботи (п.1.1).

Позивачем у грудні 2013 року виконано
будівельні роботи на суму 389698,00грн. На
підтвердження зазначених обставин до
матеріалів справи долучено довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати від 20.12.2013р. (форма №КБ-3), акт
приймання виконаних будівельних робіт
від20.12.2013р. (форма №КБ-2в), відомість
ресурсів до акта прийняття (форма №4а
ДБН Д1.1-1-2000, додаток Ж), розрахунок №1-2
загальновиробничих витрат до акту.

Зазначені документи підписано лише
повноважним представником ТзОВ
«Львівбудмережі», в той час як п.4.2.3
договору встановлено, що замовник
зобов'язується щомісячно супровідним
листом приймати від підрядника акти
виконаних робіт за формою КБ-2в, та
довідки про вартість виконаних робіт
за формою КБ-3 тільки в межах бюджетних
призначень на поточний рік, перевірити
їх і підписати на протязі 5-ти робочих
днів, чи повернути в цей же строк
підряднику для виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управління капітального будівництва
Львівської міської ради, у відповідь на
лист №12/05 від 20.12.2013р. (копія
знаходиться в матеріалах справи),
повідомило ТзОВ «Львівбудмережі»
листом №05-1291 від 27.12.2013р. про те, що
станом на 20.12.2013р. відсутні фактичні
надходження, що унеможливлює
підписання акту виконаних робіт в сумі
389698,00грн. по договору 23 від 18.11.2013р.

Зважаючи на те, що Управлінням
капітального будівництва Львівської
міської ради не виконуються взяті на
себе за договором зобов'язання, ТзОВ
«Львівбудмережі» звернулось до суду із
позовною заявою про стягнення із
відповідача 389698,00грн. заборгованості
за виконані за договором підрядні
роботи.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

На підставі ч.1 ст.837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
зобов'язанням другої сторони
(замовника), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.875 ЦК України,
за договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до ст.882 ЦК України,
замовник, який одержав повідомлення
підрядника про готовність до передання
робіт, виконаних за договором
будівельного підряду, або, якщо це
передбачено договором, - етапу робіт,
зобов'язаний негайно розпочати їх
прийняття (ч.1). Передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими (ч.4).
Замовник має право відмовитися від
прийняття робіт у разі виявлення
недоліків, які виключають можливість
використання об'єкта для вказаної в
договорі мети та не можуть бути усунені
підрядником, замовником або третьою
особою (ч.6).

Таким чином, зважаючи на викладене
вище, суд приходить до висновку, що
обставини, на які посилається
Управління капітального будівництва
Львівської міської ради як на причину
відмови підписання акту виконаних
робіт є необґрунтованими, а відтак,
відповідачем порушено взяте на себе за
договором зобов'язання.

Згідно з ч.4 ст.879 ЦК України оплата
робіт провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Так, п.5.1 договору встановлено, що
замовник перераховує підряднику аванс
для придбання і постачання необхідних
для виконання робіт матеріалів,
конструкцій, виробів і обладнання в
розмірі 30% вартості річного обсягу
робіт. В той же час, доказів сплати
авансу до матеріалів справи не
долучено.

Відповідно до умов договору,
фінансування робіт (будівництва
об'єкта) здійснюється за рахунок коштів
міського та державного бюджетів (п.5.2), а
розрахунки проводяться тільки за
фактично виконані роботи після
підписання замовником представлених
підрядником належно оформлених актів
виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки
(форма КБ-3), рахунку на оплату, шляхом
проміжних платежів, протягом 20-ти
банківських днів та тільки в межах
бюджетних призначень та при умові
поступлення коштів на рахунок
замовника по даному об'єкту (п.5.3).

Згідно з п.4.1.17 договору, відсутність
фактичних надходжень, які можуть бути
скеровані для розрахунків за виконані
роботи по даному договору, засвідчує
факт відсутності заборгованості
замовника перед підрядником. Але це не
звільняє замовника від виконання його
зобов'язань в частині оплати за
виконані роботи по даному договору.

Як встановлено ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічні
норми містяться і в Господарському
кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Суд відхиляє наведені у поданому
відповідачем відзиві (вх.№34902/14 від
13.08.2014р.) твердження про те, що
невиконання ним умов договору сталось
не через винні дії, а у зв'язку із
відсутністю фактичних надходжень на
рахунки управління на оплату виконаних
робіт по даному об'єкту, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання.

Пленумом Вищого господарського суду
України у п.1.10 Постанови №14 від 17.12.2013р.
роз'яснено, що за загальним правилом,
закріпленим у частині першій статті 625
ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивістю. Тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посилання на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів (стаття
607 ЦК України) або на відсутність вини
(статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК
України). Також суд звертає увагу на те,
що для господарсько-правових відносин
характерна юридична рівність сторін,
тобто бюджетна установа як отримувач і
розпорядник бюджетних коштів не має
будь-яких привілеїв чи пільг в межах
виконання зобов'язань, взятих на себе
за договором. Окрім цього, за змістом
частини другої статті 617 ЦК, частини
другої статті 218 ГК та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України» від 18.10.2005р. відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
відповідний рік, не виправдовує
бездіяльність органу державної влади і
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання, про що, зокрема,
зазначено у Постанові Верховного суду
від 15.05.2012р. по справі № 11/446. Також в п.5
оглядового листа Вищого
господарського суду України № 01-06/374/2013
від 18.02.2013р. зазначено, що відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність замовника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 23.08.2012 у справі №15/5027/715/2011).

Окрім того, відсутність бюджетних
асигнувань, на яку посилається
відповідач, не доведена належними та
допустимими доказами.

Суд, враховуючи вищенаведені норми
законодавства та умови договору, у
зв'язку з відсутністю доказів оплати
заборгованості відповідачем, прийшов
до висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 389698,00грн.
обґрунтована матеріалами справи,
відповідачем не спростована та
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог, а
відтак, витрати зі сплати судового
збору слід покласти на відповідача в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Управління капітального
будівництва Львівської міської ради
(м.Львів, вул.Горбачевського, буд.10; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівбудмережі» (м.Львів,
вул.Кульчицької, буд.14, кв.2; ) 389698,00грн. основного боргу та
7793,97грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4.Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 18.08.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.