ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 905/8383/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого, Коваленка
В.М. (доповідач у справі), Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну
скаргупублічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк", м. Київна постанову
та рішеннявід 04.06.2014 р. Донецького
апеляційного господарського суду від
01.04.2014 р. господарського суду Донецької
областіу справі№ 905/8383/13
господарського суду Донецької області

за позовом публічного акціонерного
товариства "Трест по будівництву та
реконструкції автомобільних шляхів
"ДОНБАСШЛЯХБУД", м. Донецькдопублічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" , м.
Київпровизнання недійним договору
іпотеки № 3 від 08.05.2009 р.

представники сторін в судове засідання
не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 01.04.2014 року
(головуючий суддя - Уханьова О.О., судді:
Осадча А.М., Сич Ю.В.), що прийнято у
справі № 905/8383/13, позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
"Трест по будівництву та реконструкції
автомобільних шляхів "ДОНБАСШЛЯХБУД"
(далі-Позивач, Товариство) до
публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
(далі-Відповідач, Банк) про визнання
недійсним договору іпотеки № 3 від
08.05.2009 року задоволені та визнано
недійсним укладений між Банком та
Товариством договір іпотеки №3 від
08.05.2009 року, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 08.05.2009 року
за № 2482. Судові витрати при цьому
покладені на Відповідача.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
звернулося до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
рішення господарського суду Донецької
області від 01.04.2014 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, здійснивши новий
розподіл судових витрат у справі з
покладенням їх на Позивача.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 року
(головуючий суддя - Геза Т.Д., судді:
Будко Н.В., Кододова О.В.) апеляційну
скаргу залишено без задоволення, а
рішення господарського суду Донецької
області від 01.04.2014 року-без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, публічне
акціонерне товариство "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати як рішення господарського
суду Донецької області від 01.04.2014 року,
так і постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
04.06.2014 року та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, з покладенням
судових витрат у справі на Позивача.

Виходячи з приписів ст. 89 ГПК
України та враховуючи що в ухвалі
касаційного суду від 21.07.2014 року у
вступній частині була допущена описка
щодо назви процесуального документу
суду першої інстанції, касаційну
скаргу на який було прийнято до
провадження, та було зазначено по
тексту … та ухвалу господарського
суду Донецької області від 01.04.2014 р. у
справі № 905/8383/13 …, колегія суддів
вважає за необхідне виправити допущену
описку, визначивши у якості предмету
касаційного оскарження, з перегляду
якого порушене касаційне провадження,
наступну назву процесуального
документу "… та рішення господарського
суду Донецької області від 01.04.2014 р. у
справі № 905/8383/13 ……".

Касаційний суд також зазначає, що
згідно ухвали від 21.07.2014 року про
прийняття касаційної скарги Банку до
провадження, вказана ухвала була
направлена на адресу останнього.
Позивача ж (який за місцезнаходженням
перебуває в м. Донецьку), враховуючи
призупинення згідно листа УДП
поштового зв'язку від 23.07.2014 року № 521-1598
приймання та пересилання поштових
відправлень, у тому числі і до м.
Донецьку, касаційний суд намагався
повідомити в телефонному режимі про
час та місце проведення судового
засідання у даній справі, призначене на
06.08.2014 року об 11 год. 10 хв., про що
свідчить наявний у справі акт від 23.07.2014
року А тому колегія суддів дійшла
висновку про виконання судом
касаційної інстанції вимог ГПК України
щодо належного повідомлення сторін у
даній справі про час та місце
проведення судового засідання.

Касаційна скарга Банку мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема ст. 5 Закону України "Про
іпотеку", ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 182, 215, 256, 261, 317, 331. 583 Цивільного
кодексу України, а також норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
встановив, що за укладеним між
сторонами кредитним договором, всі
умови якого були погоджені, надавався
кредит на фінансування будівництва
житлового будинку. Також сторонами був
укладений договір спорудження, за яким
Товариство зобов'язалось збудувати
житловий будинок, а Банк створити фонд
із залученням інвестицій довірителей
-замовників конкретного житла у
побудованому Товариством будинку, за
рахунок яких здійснюється будівництво
вказаного будинку. Участь вказаних
довірителей та залучення коштів
відбуватиметься за укладеними в
майбутньому з цими довірителями фонду
угодами. Суд встановив, що власником
об'єкту до моменту його передачі разом
із технічною документацією
залишається Товариство, яке за
актом-приймання передачі передало
збудований об'єкт інвесторам -на баланс
створеного на базі збудованого будинку
ОСББ (організації співласників
багатоквартирного будинку). Спірним же
договором іпотеки забезпечувалось
виконання Позивачем зобов'язань за
згаданим кредитним договором. Однак
суд дійшов висновку, що визначений у
якості предмету іпотеки об'єкт
незавершеного будівництва (вказаний
недобудований будинок на момент
укладення сторонами кредитної угоди
та договору іпотеки) не міг бути
предметом іпотеки, оскільки після
підтвердженням Банком обсягу
замовлення за договором спорудження
не увійшли до переліку інвестування
частина квартир та машиномісць у
спорудженому будинку, а спірний
договір іпотеки, в порушення норм
законодавства, був укладений без згоди
майбутніх власників квартир. При цьому
місцевий суд відхилив заяву
Відповідача про застосування у справі
позовної давності, а причини пропуску
строку позовної давності звернення із
позовними вимогами у даній справі
визнані поважними. Апеляційним судом
по суті заявлених вимог висновки
місцевого суду були підтримані у
повному обсязі.

Заперечуючи вказані висновки судів,
скаржник зазначив, що на момент
укладення спірної угоди право
власності Товариства на предмет
іпотеки було підтверджено належними
доказами щодо права власності та він до
завершення будівництва залишався
власником будматеріалів та обладнання,
а підставою для визнання угоди
недійсною є недодержання вимог
законодавства в момент укладення
угоди. Всі ж договори з довірителями
Банком були укладені вже після
укладення спірного договору іпотеки.
Заява ж про застосування позовної
давності, за твердженням Банку,
відхилена неправомірно.

Однак суд касаційної інстанції не
погоджується із викладеними
запереченнями скаржника, оскільки вони
викладені всупереч норм законодавства.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та було встановлено судами, а також не
заперечується скаржником, за договором
іпотеки від 08.05.2009 року, яким
забезпечувалось виконання зобов'язань
Товариства перед Банком за укладеним
між ними договору кредиту від 23.01.2008
року, предметом іпотеки було визначено
об'єкт незавершеного
будівництва-недобудована будівля
багатоповерхового житлового будинку в
м. Донецьку, право власності Товариства
на яке і на момент укладення спірної
угоди, і на момент винесення
оскаржуваних судових рішень
підтверджено доказами у справі, не
заперечується та не спростовується (т.
1 а.с. 104-123).

Норми ст. 5 Закону України "Про іпотеку"
та ст. 576 Цивільного кодексу України
визначають можливість передачі в
іпотеку такий об'єкт нерухомості як
об'єкт незавершеного будівництва.

Однак норми ч. 2 ст. 5 Закону України "Про
іпотеку" встановлюють умови, за яких
такий об'єкт може передаватись
власником об'єкта незавершеного
будівництва в іпотеку: предметом
іпотеки також може бути об'єкт
незавершеного будівництва, майнові
права на нього, інше нерухоме майно,
яке стане власністю іпотекодавця
після укладення іпотечного договору,
за умови, що іпотекодавець може
документально підтвердити право на
набуте ним у власність відповідне
нерухоме майно у майбутньому.
Обтяження такого нерухомого майна
іпотекою підлягає державній
реєстрації у встановленому законом
порядку незалежно від того, хто є
власником такого майна на час
укладення іпотечного договору.

Між тим, як встановили суди, жодним із
укладених між сторонами договорів
(кредиту з метою фінансування
будівництва та спорудження стосовно
будівництва вказаного об'єкту
незавершеного будівництва) не було
визначено такої умови як набуття саме
Товариством у власність
багатоповерхового будинку після
завершення його будівництва та
передачі цього об'єкту в експлуатацію.

У зв'язку із викладеним посилання Банку
на ту обставину, що жодний із
довірителей за договорами
інвестування не мали на момент
укладення договору іпотеки права
власності на весь об'єкт незавершеного
будівництва або його частку та не
набули на це право, не може бути
прийнятий до уваги касаційним судом.

За таких обставин, касаційний суд
підтримує висновок судів попередніх
інстанцій про недотримання та
порушення вимог вказаної статті
Закону України "Про іпотеку" на момент
укладення спірного договору іпотеки, а
відповідно і про наявність відповідно
до норм ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу
України підстав для визнання його
недійсним.

Таким чином, доводи касаційної скарги
публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, а тому
оскаржувані рішення та постанова цих
судів підлягають залишенню без змін.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст. 5 Закону України "Про
іпотеку", ст.ст. 203, 215, 576 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 22, 89, 1115, 1116, 1117,
1119 - 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
04.06.2014 р. та рішення господарського суду
Донецької області від 01.04.2014 р. у справі
№ 905/8383/13 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана
07.08.2014 року.