ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.08.2014
Справа № 908/2708/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Топчій О.А., розглянувши
матеріали за судовим дорученням
Господарського суду Республіки Крим
про вручення "Промислово-будівельна
компанія "Аквілон" ухвали від 15.07.2014 р.
по справі № А83-398/2014

за скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консоль ЛТД" на
постанову судового пристава-виконавця,
що винесена в межах провадження з
виконання рішення по справі №5002-2/5566-2010

ВСТАНОВИВ:

31.07.2014р. до господарського суду
Запорізької області, звернувся
господарський суд Республіки Крим щодо
вручення Промислово-будівельній
компанії "Аквілон" ухвали від 15.07.2014р. у
справі № А83-398/2014.

Своє доручення щодо вручення
документів господарський суд
Республіки Крим мотивує умовами
Конвенції про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних і кримінальних справах,
підписаної в м. Мінськ 22 січня 1993р.

Розглянувши вказане доручення, суд не
приймає його до виконання та повертає,
виходячи з наступного.

Відповідно до Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і
кримінальних справах, підписаної в м.
Мінськ 22 січня 1993р. Договірними
сторонами - учасниками цієї Конвенції є
держави - члени Співдружності
Незалежних Держав, що підписали та
ратифікували вказану Конвенцію.

Республіка Крим не є Договірною
стороною - учасницею вищевказаної
Конвенції, а тому посилання
господарського суду Республіки Крим на
її умови щодо надання правової
допомоги стосовно вручення
Промислово-будівельній компанії
"Аквілон" документів та повернення
підтвердження про їх вручення є
безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ГПК
України, суди України виконують
доручення іноземних судів щодо надання
правової допомоги - вручення виклику до
суду чи інших документів, допит сторін
чи свідків, проведення експертизи чи
огляду на місці, вчинення інших
процесуальних дій, передані їм у
порядку, встановленому міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України, а
якщо його не укладено, - дипломатичними
каналами.

Статтею 3 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» визначено, що
сухопутна територія Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя,
внутрішні води України цих територій є
тимчасово окупованою територією
України.

Статтею 1 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» встановлено, що
тимчасово окупована територія України
є невід'ємною частиною території
України, на яку поширюється дія
Конституції та законів України.

Отже, оскільки Автономна Республіка
Крим є складовою частиною держави
Україна, то на неї поширюються дії
Конституції та законів України, а тому
виконання доручення не підпадають під
дію Розділу ХV Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки господарський суд Республіки
Крим не є судом іноземної держави.

Таким чином, процесуальні
документи при розгляді господарських
спорів направляються в межах держави
Україна у відповідності до приписів
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно приписів ст. 127
Господарського процесуального кодексу
України судове доручення не
приймається до виконання, якщо воно
суперечить закону.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 86, п. 3 ч. 2 ст. 127
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Судове доручення не приймати до
виконання та повернути.

Суддя
О.А. Топчій