КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р. Справа№ 910/9786/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Павалакі О.Ю. (довір. б/н
від 28.07.14);

Від відповідача - Спіцина А.С. ( довір.
б/н від 28.04.14);

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства "Одеська
залізниця"

на рішення господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 року

у справі № 910/9786/14 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прем'єр Лізинг"

про стягнення 3 465 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014р. у справі №910/9786/14 в
позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду
грунтується на тому, що оскільки
Законом України "Про фінансовий лізинг"
не передбачено застосування штрафних
санкцій у вигляді пені та штрафу,
договором від 15.08.2013 року не визначено
розмір та базу нарахування пені та
міститься положення про те, що пеня
нараховується відповідно до чинного
законодавства, тому вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені за
прострочення поставки предмету
лізингу у розмірі 1995000,00 грн. штрафу у
розмірі 1470 000,00 грн. є необґрунтованими.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить Київський
апеляційний господарський суд
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 24.06.2014 року та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає
про те, що предметом спору є
застосування санкцій, передбачених
абз.3 п.2 ст. 231 Господарського суду
України, між цим судом встановлено, що
Закон України «Про фінансовий лізинг»
не вміщує норму, яка встановлює санкції
або забороняє можливість їх
застосування.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін судова
колегія встановила.

15.08.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Прем"єр Лізинг", як
лізингодавцем, та Державним
підприємством "Одеська залізниця", як
лізинг одержувачем, укладено договір
№ОД/П-13-1084 НЮ фінансового лізингу,
пунктом 1.1 якого передбачено, що
предмет лізингу - це майно, вказане в
Специфікації (додаток №1), а саме:
комплекс зварювальний мобільний на
автомобільному шасі МАЗ типу КСМ-005 У1 у
кількості - 2 (дві) одиниці, яке
відповідає чинним в Україні вимогам
експлуатації та встановленим
лізингоодержувачем технічним вимогам
(додаток №2), (ТУ), тощо, і яке
лізингодавець набуває у власність у
продавця, на підставі та на умовах
договору купівлі-продажу та передає
його лізингоодержувачу у володіння та
користування на умовах цього договору.

Відповідно до ч.1 статті 292 ГК України
лізинг - це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

Згідно ч.1 статті 806 ЦК України за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про фінансовий лізинг" фінансовий
лізинг - це вид цивільно-правових
відносин, що виникають із договору
фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі
- договір лізингу) лізингодавець
зобов'язується набути у власність річ у
продавця (постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до п. 2.2 договору,
лізингодавець зобов'язується передати
лізингоодержувачу в тимчасове платне
володіння і користування на умовах,
передбачених договором предмет
лізингу - комплекс зварювальний
мобільний на автомобільному шасі МАЗ
типу КСМ-005 У1 у кількості 2 одиниці, що
не були в експлуатації, які виготовлені
не раніше 2013 року але не більше ніж 6-ть
місяців від дати постачання,
відповідають встановленим
лізингоодержувачем технічним вимогам,
визначеним у додатку № 2 до цього
договору.

15.08.2013 року між сторонами укладено
додаткову угоду №1 до договору,
відповідно до якої п. 3.1 та 3.3 договору
від 15.08.2013 року викладено в новій
редакції, а саме:

3.1 вартість предмета лізингу за
договором складає 21 000 000.00 (двадцять
один мільйон) гривень 00 копійок, в тому
числі ПДВ (20%) 3 500 000.00 (три мільйони
п'ятсот тисяч) гривень 00 коп.

3.3 Загальна сума договору на момент
укладення договору визначається
виходячи з базового графіку лізингових
платежів (додаток № 4) та складає 28 823
381.55 (двадцять вісім мільйонів вісімсот
двадцять три тисячі триста вісімдесят
одна) гривня, 55 коп. у тому числі ПДВ 20% - 3
500 000.00 (три мільйони п'ятсот тисяч)
гривень 00 коп. або еквівалент 3 606 078.01
(три мільйони шістсот шість тисяч
сімдесят вісім) доларів США. 01 цент, за
курсом НБУ 7,9930 на день укладення даної
додаткової угоди.

Згідно з п.2.3 договору, строк передачі
лізингодавцем лізингоодержувачу
предмета лізингу та умови постачання
визначаються відповідно до Графіку
поставки предмета лізингу (додаток №3
до договору). За взаємною згодою сторін
строк поставки може змінюватися в
межах 3-х місяців, що передують/слідують
за місяцем поставки відповідно до
графіку поставки предмета лізингу.

Згідно графіку поставки предмета
лізингу (додатком № 3 до договору)
передбачено, що одна одиниця предмету
лізингу мала бути поставлена в січні 2014
року, а друга - в лютому 2014 року.

Позивач звернувся до відповідача з
листами №НЗЕ02/333 від 26.02.2014 року та
№НЮ-09/57 від 25.04.2014 року, в яких зазначив
про прострочення виконання
зобов'язання по поставці та у зв'язку з
цим просив сплатити пеню та штраф, на що
відповіддю на претензію №НЮ-09/57 від
25.04.2014 року за вих.. №06/05-02 від 06.05.2014 року
відповідач зазначив, що вимоги ДП
"Одеська залізниця" щодо сплати
штрафних санкцій за договором
фінансового лізингу №ОД/П-13-1084 від
15.08.2013р. є необґрунтованими та
підлягають відхиленню у повному
обсязі.

Згідно з ч.1 статті 2 Закону України "Про
фінансовий лізинг" відносини, що
виникають у зв'язку з договором
фінансового лізингу, регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України про лізинг, найм (оренду),
купівлю-продаж, поставку з урахуванням
особливостей, що встановлюються цим
Законом.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Рішення
Конституційного Суду України від 03
грудня 2008 року у справі № 1-30/2008 (№
27-рп/2008) "... норми законів, які регулюють
окремі сектори на ринку фінансових
послуг, зокрема, законів України "Про
недержавне пенсійне забезпечення", "Про
кредитні спілки", "Про фінансовий
лізинг" є спеціальними".

Отже, як вірно зазначає місцевий
господарський суд, відповідно до
договору від 15.08.2013р., з врахуванням
положень додаткової угоди від 15.08.2013р.,
між ТОВ "Прем'єр Лізинг" та ДП "Одеська
залізниця" виникли відносини з
фінансового лізингу, які регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України про лізинг, найм (оренду),
купівлю-продаж, поставку з урахуванням
особливостей, що встановлюються
Законом України "Про фінансовий
лізинг", як спеціальним законом.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що за
невиконання або неналежне виконання
умов цього договору сторони несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України.

Отже, договором від 15.08.2013р. не
встановлений розмір штрафних санкцій.

Доводи позивача в апеляційній скарзі
про те, що предметом спору є
застосування санкцій (стягнення з
відповідача пені за прострочення
поставки предмету лізингу у розмірі 1 995
000,00 грн. та 7% штрафу у розмірі 1 470 000,00
грн.), передбачених абз.3 п.2 ст. 231
Господарського суду України, між цим
судом встановлено, що Закону України
«Про фінансовий лізинг» не вміщує
норму, яка встановлює санкції або
забороняє можливість їх застосування,
а тому суд неправильно застосував ст. 231
ГК України, до уваги судовою колегією
не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 статті 231 ГК України
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Згідно з абз. 3 ч.2 статті 231 ГК України у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Пунктом 4 статті 231 ГК України
встановлено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України
"Про фінансовий лізинг"
лізингоодержувач має право вимагати
від лізингодавця відшкодування
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням умов договору
лізингу.

Згідно з абз. 3 п. 2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 року, якщо у вчиненому
сторонами правочині розмір та базу
нарахування пені не визначено або
вміщено умову (пункт) про те, що пеня
нараховується відповідно до чинного
законодавства, суму пені може бути
стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та
умови її сплати визначено певним
законодавчим актом.

Судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що оскільки Законом
України "Про фінансовий лізинг" не
передбачено застосування штрафних
санкцій у вигляді пені та штрафу, а
договором від 15.08.2013р. не погоджено
умову про застосування санкцій, у
вигляді пені та штрафу, вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені за
прострочення поставки предмету
лізингу у розмірі 1995000,00 грн., штрафу у
розмірі 1470 000,00 грн. не ґрунтується на
нормах зазначеного законодавства.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Одеська залізниця"
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.14р. у справі №910/9786/14
залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи №910/9786/14.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 11.08.2014р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло