ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 р.
Справа № 914/2041/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Львівське спеціалізоване
будівельно-монтажне управління», м.
Львів

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Західбуденергозбереження», м.Львів

Про стягнення 465 655, 20 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Булик І.І. - представник

від відповідача: не з'явився

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

Представнику позивача роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Публічного
акціонерного товариства «Львівське
спеціалізоване будівельно-монтажне
управління» до Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Західбуденергозбереження» про
стягнення 465 655, 20 грн.

В судовому засіданні 01.08.2014 року судом
оглянуто оригінали документів, які
долучені позивачем до матеріалів
справи.

Представник позивача позов підтримав,
просив задоволити позовні вимоги з
мотивів наведених в позовній заяві,
матеріалах справи та поясненнях
наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, відзиву на позов не подав,
хоча належним чином був повідомлений
про час і місце розгляду справи
ухвалами суду, які направлялись йому
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення. За таких
обставин суд вважає, що справа у
відповідності до вимог ст.75 ГПК
України, може бути розглянута за
відсутності відповідача.

В судовому засіданні 18.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали
справи, та оцінивши докази в їх
сукупності, встановив наступне:

03.07.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Західбуденергозбереження» (надалі
Постачальник) та Публічним акціонерним
товариством «Львівське спеціалізоване
будівельно-монтажне управління № 1»
(надалі Покупець) укладено договір №
2013-36, згідно умов якого Постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність Покупцю товар, а Покупець
зобов'язується прийняти товар та
своєчасно здійснити його оплату на
умовах даного Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, предметом
постачання є товар, перелік і
найменування якого зазначається у
Специфікаціях до цього Договору, які є
невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п. п. 3.1, 3.2 Договору, товар, що є
предметом поставки за цим договором,
поставляється відповідно до умов
зазначених у Специфікаціях до даного
Договору. В момент поставки, на кожну
партію товару, Постачальник надає
Покупцю наступні документи:
товарну/видаткову накладну; податкову
накладну.

Відповідно до п. 6.1 Договору, Покупець
оплачує Постачальнику товар за цінами,
зафіксованими у Специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 6.4 Договору, після підписання
даного договору протягом 10 банківських
днів Покупець перераховує
Постачальнику аванс у розмірі 50 %.
Послідуючі розрахунки здійснюються
після поставки товару, при умові
поступлення коштів від Замовника - УКБ
Львівської міської ради по об'єкту
«Реконструкція проспект Свободи (від
вул. Городоцької до вул. М.Вороного)».

Відповідно до специфікації № 1 від 03
липня 2013 року Постачальник
зобов'язується поставити товар на суму
- 1 108 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 184 666,67
грн., а саме: плита гранітна повнопилена
термооброблена 300х300х40 мм; гранітні
півкулі.

Покупцем було оплачено аванс у розмірі
50 %, що підтверджується платіжним
дорученням № 293 від 05 липня 2013 року на
суму 554 000,00 грн. та платіжним дорученням
№ 351 від 17 липня 2013 року на суму 100 000,00
грн.

Згідно долучених до матеріалів справи
документів вбачається часткова
поставка Постачальником товару
Покупцю, а саме: півкулю гранітну (102 шт.)
на суму - 142 800,00 грн. згідно видаткової
накладної № 1907/1 від 09 липня 2013 року та
товарно - транспортна накладна № 09071
від 09 липня 2013 року; півкулю гранітну (150
штук) на суму - 210 000,00 грн., згідно
видаткової накладної № 2507/1 від 25 липня
2013 року та товарно - транспортної
накладної № 25071 від 25 липня 2013 року.
Загальна сума вище зазначених поставок
складає 352 800,00 грн.

Однак, Постачальник свої договірні
зобов'язання виконав не в повному
обсягу, недопоставивши Покупцю товар
на суму 301 200,00 грн.

Відповідно до п .п 8.2.1 Договору,
позивачем нарахована пеня у розмірі 0,3 %
за кожний день прострочки, від вартості
недопоставленого товару, яка складає 164
455,20 грн.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов Договору № 2013-36 від
03.07.2013 року, відповідно до специфікації
№ 1 від 03 липня 2013 року (згідно якої
Відповідач зобов'язувався поставити
товар на суму - 1 108 000,00 грн., у тому числі
ПДВ - 184 666,67 грн. - плиту гранітну
повнопилену термооброблену 300х300х40 мм
та гранітні півкулі) та п. 6.4 Договору
Позивачем на рахунок Відповідача
перерахувано аванс у розмірі 50 %.

Факт перерахунку авансу
підтверджується платіжним дорученням
№ 293 від 05 липня 2013 року на суму 554 000,00
грн. та платіжним дорученням № 351 від 17
липня 2013 року на суму 100 000,00 грн., на
загальну суму 654 000,00 грн.

Однак, як вбачається із позовних вимог
та матеріалів справи, свої договірні
зобов'язання відповідач виконав
частково, поставивши лише частину
товару, а саме: півкулю гранітну (102 шт.)
на суму - 142 800,00 грн. згідно видаткової
накладної № 1907/1 від 09 липня 2013 року та
товарно - транспортна накладна № 09071
від 09 липня 2013 року; півкулю гранітну (150
штук) на суму - 210 000,00 грн., згідно
видаткової накладної № 2507/1 від 25 липня
2013 року та товарно - транспортної
накладної № 25071 від 25 липня 2013 року, на
загальну суму 352 800,00 грн.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: сплата
суми боргу з урахуванням трьох
відсотків річних від простроченої
суми. За несвоєчасне виконання
договірних зобов'язань позивачем
нараховані три відсотки річних за
період 06.06.2012 року по 25.10.2012 року, які
згідно розрахунку складають 1 449,96 грн.
та підлягають до стягнення.

Положенням ст.610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного
кодексу України встановлено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків..

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського
кодексу України боржник, який
прострочив виконання господарського
зобов'язання, відповідає перед
кредитором (кредиторами) за збитки,
завдані простроченням, і за
неможливість виконання, що випадково
виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно п. п 8.2.1 Договору, при затримці
поставки товару Покупцю понад 5
календарних дня від строку, вказаного в
Специфікації до цього Договору,
Постачальник сплачує Покупцю пеню у
розмірі 0,3 % за кожний день прострочки,
від вартості недопоставленого товару,
що не звільняє Постачальника від
виконання умов даного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем нарахована пеня за період
21.08.2013 року по 19.02.2014 року в розмірі 164
455,20 грн., проте, згідно проведеного
судом розрахунку до стягнення підлягає
пеня в розмірі 19 631,64 грн., яка не
перевищує подвійної облікової ставки
НБУ і заявлені в межах строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, доказів оплати боргу чи
заперечень на позов суду не представив.

Враховуючи відсутність заперечень з
боку відповідача та не подання ним
доказів оплати виконаних робіт в
повному обсязі, суд вважає, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають до
задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на
відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43,
44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Західбуденергозбереження» (79058, м.
Львів, проспект Чорновола, 67, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Львівське
спеціалізоване будівельно - монтажне
управління» (79040, м. Львів, вул.
Конюшинна, 14, ) - 301 200,00 грн. -
основного боргу, 19 631,64 грн. - пені та 6
416,63 грн. - судового збору.

3. В решті частині позовних вимог -
відмовити.

4.Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 20.08.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.