ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.
Справа № 914/2752/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Юрченка Я.О.

суддів
Давид Л.Л.

Данко Л.С.

при секретарі судового засідання
Бараняк Н.Я.

за участю представників:

від прокуратури: Пандяк М.І.

позивача: Куцак В.Л.

відповідача: не з'явились;

від ДВС: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, вих. №
В-2/20369 від 28.07.2014р.

на ухвалу Господарського суду
Львівської області від 26.05.2014р.

за скаргою Державного підприємства
Міністерства оборони України "Готель
"Власта" на постанову Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 24.03.2014р.

у справі № 914/2752/13

за позовом: Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах Міністерства
оборони України в особі
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова

до відповідача: Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Готель "Власта", м. Львів

про стягнення 1 284 842, 56 грн.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 26.05.2014р. у справі
№ 914/2752/13 (суддя Крупник Р.В.) скаргу
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Готель "Власта" на
постанову Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника та
надходять до неї від 23.04.2014р. ВП № 41406221
задоволено повністю.

Визнано неправомірною та скасовано
постанову Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника та
надходять до неї від 23.04.2014р. ВП № 41406221.

Зобов'язано Шевченківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції зняти арешт з коштів, що
перебувають у касі Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Готель "Власта".

Ухвала місцевого господарського
суду мотивована, зокрема тим, що
оскільки заробітна плата працівникам
боржника виплачується з каси
підприємства, виплата працівникам
такої є пріоритетною перед погашенням
заборгованості перед іншими
кредиторами.

Крім того, зазначає, що постанова
державного виконавця винесена без
дотримання необхідного балансу між
негативними наслідками для трудових
прав, свобод та інтересів працівників
готелю і цілям, на досягнення яких
спрямована оскаржувана постанова.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Шевченківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, звернувся до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
Львівської області від 26.05.2014р. та
прийняти нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні скарги
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Готель "Власта".

Зокрема, покликається на те, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що усі кошти які надходили
до каси підприємства йшли на виплату
заробітної плати, більше того,
постановивши таку ухвалу суд якимось
чином гарантував, що в подальшому всі
кошти які надходять до каси
підприємства, будуть спрямовані на
виплату заробітної плати.

Крім того, звертає увагу на те, що каса
підприємства - це приміщення або місце
здійснення готівкових коштів, інших
цінностей, касових документів, однак
жодним чином не інструмент для виплати
лише заробітної плати. Також зазначає,
що посилання місцевого господарського
суду на постанови Вищого
господарського суду у справах № 20/77 та
№ 7/16 є безпідставними, оскільки в
наведених судових рішеннях мова йшла
про зняття арешту з коштів, що
містяться на рахунках підприємства із
спеціальним режимом використання
відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою непрацездатності
та витратами, зумовленими похованням»
та на рахунках, відкритих на підставі
зарплатних договорів виключно на
виплату заробітної плати, авансу,
витрат на відрядження та добові.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 04.08.14
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 18.08.14.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивача підтримали
доводи, викладені в апеляційній скарзі
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, просили
скасувати ухвалу Господарського суду
Львівської області від 26.05.2014р. та
прийняти нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні скарги ДП
Міністерства оборони України "Готель
"Власта" на постанову Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 24.03.2014р.

Крім того, в порядку ст. 96 ГПК України
КЕВ м. Львова подав відзив на
апеляційну скаргу (б/н від 18.08.2014р.), в
якому вказує на важке матеріальне
становище, зокрема в Міністерстві
оборони України та зазначає, що
необхідність в стягненні
заборгованості з ДП «Готель «Власта» є
надзвичайно актуальним для
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, як структурного підрозділу
Міністерства оборони України.

Відповідач та скаржник явку
повноважних представників в судове
засідання не забезпечили, причини
неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи
апеляційної скарги, відзиву на неї,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення прокурора
та представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 30.09.2013р. у справі
№ 914/2752/13 позовні вимоги задоволено
повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача
на користь КЕВ м. Львова 1 284 842, 56 грн
боргу та 25 696, 85 грн судового збору в
дохід державного бюджету України.

21 жовтня 2013 року на виконання
вищевказаного рішення місцевого
господарського суду видано накази про
примусове виконання рішення суду за №
914/2752/13.

Постановою заступника начальника
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від
10.01.2014р. відкрито виконавче провадження
на виконання наказу Господарського
суду Львівської області № 914/2752/13 від
21.10.2013р. про стягнення з відповідача на
користь КЕВм. Львова 1 284 842, 56 грн.
Боржнику надано строк самостійного
виконання до 17.01.2014р.

Крім цього, 21.01.2014р. винесено постанову
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах.

Як вбачається з аудиторського звіту
боржника, станом на 1 січня 2014 року
залишки грошових коштів на поточних
рахунках складали 69 952, 60 грн. Однак,
станом на 28.01.2014р. у філії АТ
«Укрексімбанк» у м. Львові залишок
коштів становив 1 206, 70 грн, у ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива» станом на
04.02.2014р. - 0, 09 грн, ПАТ «Укрсоцбанк»
31.01.2014р. повідомив, що вільні кошти
відсутні.

Також, заступником начальника
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ 12.03.2014р. та
26.03.2014р. надіслано вимоги щодо надання
інформації щодо наявності коштів,
рахунків і вкладів у банках чи
фінансових установах, перелік
транспортних засобів, предметів
дизайну офісу та іншого майна, інших
матеріальних цінностей, які
безпосередньо не використовуються у
виробництві, перелік об'єктів
нерухомості, земельних ділянок,
перелік майна що перебувають у
власності ДП МОУ «Готель Власта».

Доказів надання вищевказаної
інформації боржником, матеріали справи
не містять.

Оскільки, в строк, який був наданий
державним виконавцем боржнику для
самостійного виконання рішення, таке
виконано не було, 24 березня 2014 року
Шевченківським ВДВС Львівського МУЮ
винесено постанову про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника та
надходять до неї. Даною постановою
накладено арешт на кошти у межах суми 1
412 151, 50 грн, що перебувають у касі
боржника та надходять до неї, арешт
також поширюється на кошти, що
надходять до каси боржника.

Як вбачається з Аудиторського звіту за
результатами фінансового аудиту та
аудиту відповідальності
фінансово-господарської діяльності,
витягів з касової книги відповідача
місцевим господарським судом
встановлено, що заробітна плата
виплачується працівникам ДП МОУ
«Готель «Власта» саме з каси готелю.

Відтак, місцевий господарський суд
дійшов висновку, що арешт грошових
коштів що перебувають у касі готелю
унеможливлював виплату заробітної
плати його працівникам.

Відповідно до Конституції України
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання; усі суб'єкти права
власності рівні перед законом; права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом; судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій її
території; обов'язковість рішень суду є
однією з основних засад судочинства
(частина четверта статті 13, частина
перша статті 55, частина п'ята статті 124,
пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13
Закону України „Про судоустрій і
статус суддів" від 7 липня 2010 року №
2453-VI судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Як зазначає Конституційний Суд
України, виконання судового рішення є
невід'ємною складовою права кожного на
судовий захист і охоплює, зокрема,
законодавчо визначений комплекс дій,
спрямованих на захист і відновлення
порушених прав, свобод, законних
інтересів фізичних та юридичних осіб,
суспільства, держави (пункт 2
мотивувальної частини Рішення від 13
грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання
судового рішення загрожує сутності
права на справедливий розгляд судом
(пункт 3 мотивувальної частини Рішення
від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є
конституційною гарантією прав і свобод
людини і громадянина, а обов'язкове
виконання судових рішень - складовою
права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" (надалі - Закон)
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону передбачає, що вимоги
державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових
осіб, фізичних і юридичних осіб на
території України.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 52
Закону України "Про виконавче
провадження", звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації;
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Згідно з частиною 1 статті 57 Закону
України "Про виконавче провадження",
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення, зокрема, шляхом винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
або проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Частиною 2 статті 57 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Статтею 1 ЗУ «Про введення мораторію на
примусову реалізацію майнв»
встановлено мораторій на застосування
примусової реалізації майна державних
підприємств та господарських
товариств, у стаутних фондах яких
частка держави становить не менше 25

відсотків, до вдосконалення
визначеного законами України
механізму примусової реалізації майна.

У відповідності до пунктів 4.1.8. та 4.1.9.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
МЮУ від 02.04.12 р. № 512/5, розпочинаючи
виконання рішення про стягнення
коштів, державний виконавець
зобов'язаний винести постанову
відповідно до частини другої статті 57
Закону України "Про виконавче
провадження"; копії постанови, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
державний виконавець надсилає органам,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборон на його
відчуження; постанова підписується
державним виконавцем та скріплюється
печаткою органу ДВС; на кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт, про що виноситься
постанова державного виконавця; у
постанові зазначається сума коштів,
яка підлягає арешту, з урахуванням
вимог за виконавчими документами,
виконавчого збору, витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій та вказується номер рахунку, на
якому знаходяться кошти, що підлягають
арешту, або зазначається, що арешт
поширюється на кошти на всіх рахунках
боржника, у тому числі тих, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту; постанова
підписується державним виконавцем та
скріплюється печаткою органу ДВС.

Згідно з частинами 3 і 4 статті 65 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача; державний
виконавець може звернути стягнення на
кошти боржника - юридичної особи, що
знаходяться на його рахунках, а також
на рахунках, відкритих боржником -
юридичною особою через свої філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи.

Частиною 5 статті 65 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
не підлягають стягненню в порядку,
встановленому цим законом: кошти, що
перебувають на спеціальному рахунку
експлуатуючої організації (оператора)
відповідно до Закону України "Про
впорядкування питань, пов'язаних із
забезпеченням ядерної безпеки"; суми
авансових платежів та попередньої
оплати за контрактами підприємств
суднобудівної промисловості (клас 30.11
група 30.1 розділ 30, клас 33.15 група 33.1
розділ 33 КВЕД ДК 009:2010), отримані від
замовників морських, річкових суден,
інших плавучих засобів та суднової
техніки, суднових двигунів, суднових
приладів і оснащення або від
замовників ремонту, модернізації
морських, річкових суден, інших
плавучих засобів та суднової техніки,
суднових двигунів, суднових приладів і
оснащення, а також кошти у вигляді
кредитів, які зазначені підприємства
спрямовують на фінансування
будівництва або ремонту морських,
річкових суден, а також на виготовлення
або ремонт суднової техніки, суднових
двигунів, суднових приладів і
оснащення, що перебувають на окремих
рахунках зазначених підприємств.

Рішення Господарського суду
Львівської області від 30.09.2013р. набрало
законної сили, видано наказ на
примусове виконання рішення суду,
самостійного виконання боржником не
здійснено, коштів, достатніх для
погашення заборгованості перед
стягувачем, на рахунках боржника, як
вбачається з повідомлень банків
недостатньо, відтак, на виконання ст. 57
ЗУ «Про виконавче провадження» для
реального виконання рішення, державним
виконавцем накладено арешт на кошти, що
перебувають у касі боржника і
надходять до неї.

Судова колегія погоджується з доводами
скаржника, що в матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що усі
кошти, які надходять до каси
підприємства від господарської
діяльності ДП МОУ «Готель «Власта»
спрямовані на виплату заробітної
плати. Доказів того, що різниця коштів,
які містились на рахунках боржника
станом на 01.01.2014р. та коштів, які
залишились на момент накладення арешту
на рахунки була спрямована саме на
виплату заробітної плати, матеріали
справи не містять.

Також слід зазначити, як вбачається з
доказів, поданих боржником, касовий
рахунок 301 містить в собі різні
субрахунки, а саме: 661, 703, 3721, 3771, 3772.
Субрахунок 661 призначений для
розрахунків за заробітною платою,
однак, з даного субрахунку також
видавались кошти за надані послуги
згідно угод.

Крім того, слід зазначити, що касовий
рахунок не має цільового призначення
саме для виплати заробітної плати.
Також, як вбачається з аудиторського
звіту ДП МОУ «Готель «Власта», станом
на 1 січня 2014 року, заборгованість за
проживання складає 24 563, 00 грн. Із
зазначено суми заборгованість, яка
виникла у 2009-2010 роках складає 20 590, 00 грн.
Проте, при збитковому фінансовому
стані, претензійна робота щодо
витребування заборгованості не
проводилась. Також в звіті
зазначається, що за результатами
діяльності у 2013 році підприємство
отримало збиток в сумі 811, 0 тис. грн,
зокрема, оскільки вживалось
недостатньо заходів щодо
відшкодування збитків нанесених
підприємству, виявлених попередніми
ревізіями та аудитами
фінансово-господарської діяльності на
суму 847, 9 тис. грн. Тобто, суб'єктом
підприємницької діяльності не
вживаються всі заходи, спрямовані на
отримання доходу. Також аудитом
встановлено завищення витрат на оплату
праці.

Враховуючи наведене, колегія суддів не
може погодитися з висновком місцевого
господарського суду та зазначає, що дії
державного виконавця при винесенні
постанови від 24.03.2014р. ВП № 41406221 були
здійснені на підставах, у спосіб та в
межах повноважень, визначених Законом
з метою повного та фактичного
виконання рішення суду.

Крім того, судова колегія також бере до
уваги скрутне матеріальне становище
КЕВ м. Львова, зумовлене становищем в
державі, факт наявності дебіторської
заборгованості, що складає 6 521 499, 32 грн
та іншої заборгованості. Також
враховує, що боржником належним чином
не виконано взяті на себе зобов'язання
щодо своєчасної оплати коштів за
отриману теплову енергію та не вчинено
жодних дій, направлених на реальне,
повне та своєчасне виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 30.09.2013р. та те, що всупереч
приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України,
боржник самостійно судове рішення не
виконував.

Враховуючи викладене, апеляційний
господарський суд вважає ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 26.05.2014р. у справі № 914/2752/13
такою, що винесена без достатніх на те
підстав, а відтак такою, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати зі сплати судового
збору за подання апеляційної скарги
згідно ст. 49 ГПК України підлягають
віднесенню на боржника.

Керуючись ст. ст 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106,
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на ухвалу Господарського суду
Львівської області від 26.05.2014р. у справі
№ 914/2752/13 за результатами розгляду
скарги Державного підприємства
Міністерства оборони України "Готель
"Власта" на постанову Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 24.03.2014р. - задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської
області від 26.05.2014р. у справі № 914/2752/13 -
скасувати.

Скаргу Державного підприємства
Міністерства оборони України "Готель
"Власта" на постанову Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 24.03.2014р. - залишити без
задоволення.

Стягнути з Державного підприємства
Міністерства оборони України "Готель
"Власта" (79007, м. Львів, вул. Клепарівська,
30 ) на користь
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції (79007, м.
Львів, вул. Котляревського, 6 ) 609, 00 грн витрат по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Львівської
області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Данко Л.С.