ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.
Справа № 911/2480/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сучасні транспортні
рішення»

до Асоціації міжнародних
автомобільних перевізників України

про стягнення 87893,50 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Носко Ю.Ю., довір. №
1/16/352п від 14.02.2014 р.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сучасні транспортні
рішення» (далі - позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Асоціації міжнародних
автомобільних перевізників України
(далі - відповідач) про стягнення 87893,50
грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на укладення 01.12.2011 р. з
відповідачем договору № 72888 з
асоційованим Учасником Асоціації
(допущеним до роботи в системі МДП),
відповідно до якого відповідач
зобов'язується надавати послуги по
забезпеченню позивача необхідною
інформацією і матеріалами для
здійснення перевезень за процедурою
МДП. У відповідності до умов договору
позивачем було перераховано на користь
Асоціації фінансові гарантії в
загальній сумі 87893,50 грн. 21.03.2014 р. на
адресу відповідача позивачем було
направлено лист про відмову
(розірвання) від договору № 72888 від
01.12.2011 р., починаючи з 25.04.2014 р., а також
позивач просив відповідача повернути
перераховані кошти в сумі 87893,50 грн.
Листом від 02.04.2014 р. відповідач відмовив
у поверненні коштів, у зв'язку з чим
позивач, посилаючись на приписи ст. 1212
ЦК України, просить суд стягнути з
відповідача 87893,50 грн., а також 1827,00 грн.
судового збору.

Розгляд справи відкладався.

30.07.2014 р. до господарського суду
Київської області від Асоціації
міжнародних автомобільних
перевізників України було подано
відзив № 16/16/2226п від 30.07.2014 р.,
відповідно до якого відповідач
зазначив, що позовну заяву подано
позивачем до суду передчасно, а тому
вона не підлягає задоволенню.

Зокрема, відповідач зазначив, що після
спливу встановлених термінів для
повернення вказаних грошових коштів у
сумі 87893,50 грн. позивачу, на підставі
заяви останнього, відповідач у
добровільному порядку поверне вказану
суму фінансової гарнтії при умові, якщо
протягом 27 місяців митними органами не
буде виставлено претензії за порушення
митних правил при перевезенні вантажу
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні по системі
МДП.

У судове засідання 21.08.2014 р. представник
позивача не з'явився; представник
відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 21.08.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

встановив:

01.12.2011 року між Асоціацією міжнародних
автомобільних перевізників України
(асоціація) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сучасні транспорті
рішення» (перевізник) було укладено
договір № 72888 з асоційованим Учасником
Асоціації (допущеним до роботи в
системі МДП), відповідно до п. 1.1 якого в
порядку та на умовах, визначених
договором, асоціація надає послуги по
забезпеченню перевізника необхідною
інформацією і матеріалами для
здійснення перевезень за процедурою
МДП.

У відповідності з п. 3.1 договору
перевізник зобов'язується
дотримуватись міжнародних угод та
чинного законодавства України в галузі
міжнародних автомобільних перевезень,
а п. 3.2 договору передбачено, що
перевізник зобов'язується виконувати
умови «Декларації зобов'язань
транспортної компанії по допуску до
митної системи МДП та дозволу
користуватись звичайними книжками
МДП», а також «Посібника для
користувача книжок МДП».

Згідно з п. 4.1 договору перед отриманням
першої книжки МДП перевізником
надається асоціації фінансова
гарантія (гарантія допуску), яка
вноситься у гривнях на рахунок
асоціації в розмірі не менше
еквіваленту 8000 доларів США по
офіційному курсу НБУ на день платежу.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що у
разі використання перевізником
залучених транспортних засобів, ним
вноситься додаткова фінансова
гарантія у гривнях на рахунок
асоціації в безготівковій формі по
курсу НБУ на день перерахунку в розмірі
не менше 1000 доларів США за кожний такий
транспортний засіб. Гарантія може бути
заблокована при наявності
неврегульованих повідомлень та
претензій за порушення перевізником
митних правил при перевезенні по
системі МДП цим транспортним засобом.
Внесена сума повертається перевізнику
через 27 місяців з дня отримання
останньої книжки МДП, використаної для
перевезення залученим транспортним
засобом, при відсутності тимчасового
або остаточного позбавлення права
доступу до системи МДП.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до 01.03.2014 р. (п. 7.1
договору).

В пункті 7.2 договору передбачено, що
договір вважається пролонгованим на
невизначений строк, якщо за місяць до
його закінчення жодна із сторін не
заявить про його розірвання.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Асоціації
міжнародних автомобільних
перевізників України, відповідач є
договірним об'єднанням, яке створене з
метою постійної координації
господарської діяльності підприємств,
що об'єдналися для роботи, в тому числі -
в системі МДП (міжнародне дорожнє
перевезення), і діє на підставі
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
інших нормативно-правових актів
України.

Основним документом, який регулює
організацію та практичне виконання
перевезень по системі МДП, встановлює
права, обов'язки та відповідальність
гарантійного об'єднання, яким є
відповідач та перевізника, як учасника
гарантійного об'єднання, є Митна
конвенція про міжнародне перевезення
вантажів із застосуванням книжки МДП
(Конвенція МДП 1975 року), яка набула
чинності для України 11.10.1994 р. згідно із
Законом України «Про участь України у
Митній конвенції про міжнародне
перевезення вантажів із застосуванням
книжки МДП (Конвенції МДП 1975 року)» від
15.07.1994 р. № 117/94-ВР.

Відповідно до ст. 1 Конвенції МДП 1975
року термін «гарантійне об'єднання»
означає об'єднання, визнане митними
органами договірної сторони гарантом
для осіб, які використовують процедуру
МДП.

Відповідно до п. 5 постанови Кабінету
Міністрів України від 24.07.1993 р. № 572 «Про
заходи щодо забезпечення
функціонування в країні системи
міжнародних автомобільних перевезень
вантажів із застосуванням книжки МДП»,
за пропозицією Міністерства
транспорту і Державного митного
комітету, Асоціації міжнародних
автомобільних перевізників України
були надані повноваження бути гарантом
перед Міжнародним союзом
автомобільного транспорту (МСАТ,
Швейцарія, м. Женева) щодо
відповідальності українських та
іноземних автоперевізників у зв'язку
із застосуванням ними на території
України книжок міжнародного
дорожнього перевезення (книжки МДП).

Відповідно до ст. 4 Господарського
процесуального кодексу України, якщо в
міжнародних договорах України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, встановлені
інші правила, ніж ті, що передбачені
законодавством України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Отже, принципи дії системи МДП,
процедуру здійснення перевезень по
системі МДП, статус, порядок діяльності
та відповідальність гарантійних
об'єднань, відповідальність
перевізників та вимоги до них
врегульовані Конвенцією МДП (ст.ст. 6-12),
яка є міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Законом України від 15.07.1994 р. № 117/94-ВР,
та відповідно до статті 9 Конституції
України є частиною національного
законодавства України.

Управління системою МДП та контроль за
її діяльністю здійснює неурядова
організація - Міжнародний союз
автомобільного транспорту (МСАТ) із
штаб-квартирою у м. Женева (Швейцарія).

З метою реалізації перевізниками та
гарантійними об'єднаннями вимог
Конвенції МДП, МСАТ розробив «Посібник
для користувача книжки МДП».

Посібник для користувача книжок МДП
містить розділ 20, затверджений
Рішенням Конференції Учасників АсМАП
України від 21.05.2001 р., із змінами і
доповненнями, і є обов'язковим для
виконання учасниками відповідача на
підставі пп. 4.3.1 п. 4.3 Статуту
відповідача, яким встановлено, що
нормативні документи відповідача,
затверджені Загальними зборами
(Конференцією), є обов'язковими для всіх
перевізників-учасників асоціації.

Також МСАТ було розроблено «Декларацію
зобов'язань транспортної компанії по
допуску до митної системи МДП та
дозволу користуватись звичайними
книжками МДП» (далі - Декларація
зобов'язань), яка підписується
учасниками відповідача і скріплюється
їх печатками, вимог якої повинні
дотримуватись учасники відповідача.

Відповідно до п. 4 розділу 10 «Гарантії»
Посібника для користувача книжок МДП,
п. 4.1 розділу 20, п. 26 Декларації
зобов'язань та п.п. 4.1, 4.8 укладеного між
сторонами у даній справі договору
перед допуском до процедури МДП і перед
видачею першої книжки МДП перевізник
повинен надати асоціації фінансову
гарантію.

На виконання умов договору № 72888 від
01.12.2011 р. позивачем було перераховано на
користь асоціації фінансові гарантії в
розмірі 11000 доларів США (8000 доларів США
та 3000 доларів США) у гривневому
еквіваленті.

Отже, загальна сума фінансової
гарантії, яка була перерахована ТОВ
«Сучасні транспорті рішення» на
рахунок асоціації, складає 87893,50 грн.
(63917,60 грн. + 7989,90 грн. + 7993,00 грн. + 7993,00
грн.), що підтверджується копіями
платіжних доручень, долучених до
матеріалів справи.

Як зазначає позивач, 11.03.2014 р.
засновниками TOB «Сучасні транспортні
рішення» було прийнято рішення про
припинення зайняття діяльністю, що
пов'язана з наданням послуг
перевезення, у зв'язку з чим
необхідність отримання вищезазначених
послуг відповідача за договором
відпала.

21.03.2014 р. позивачем на адресу
відповідача було направлено лист №
210314/01, яким було повідомлено про
відмову (розірвання) договору № 72888 з
асоційованим Учасником Асоціації
(допущеним до роботи в системі МДП),
починаючи з 25.04.2014 р., а також відповідач
в листі зазначив про необхідність
повернути перераховані ним на користь
асоціації кошти.

Листом № 11/11-1/1665 від 02.04.2014 р. відповідач
відмовив позивачу у поверненні коштів.

Як зазначає позивач, з урахуванням
того, що дія договору припинилась 25.04.2014
р., кошти, які були перераховані в
рамках цього договору в якості
гарантії, підлягають поверненню
позивачу, у зв'язку з чим останній і
звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Частиною 1 ст. 907 ЦК України встановлено,
що порядок і наслідки розірвання
договору про надання послуг
визначаються домовленістю сторін або
законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 653 ЦК
України у разі зміни або розірвання
договору зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Як зазначалося вище, дія договору № 72888
від 01.12.2011 р. між сторонами припинилась
25.04.2014 р.

Наведена обставина сторонами у справі
не заперечується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і годі, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України
безпідставно набуте майно
повертається також і у випадках, коли
має місце повернення виконаного однією
зі сторін у зобов'язанні.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 36 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивачем належними та допустимими
доказами не доведено суду, чим саме і в
який спосіб були порушені його права
відповідачем на момент звернення до
суду з даним позовом.

Щодо вимоги позивача про повернення
суми фінансової гарантії допуску в
розмірі 63917,60 грн., внесеної ТОВ
«Сучасні транспорті рішення» при
вступі до складу учасників Асоціації
міжнародних автомобільних
перевізників України, слід зазначити,
що після входження перевізників до
складу учасників відповідача вони
зобов'язані дотримуватись положень
Конвенції МДП 1975 року, Статуту
відповідача, Посібника для користувача
книжок МДП (розділу 20), Декларації
зобов'язань та договору, слід зазначити
таке.

Внутрішніми нормативними документами
Асоціації міжнародних автомобільних
перевізників України, умовами
Декларації зобов'язань та договором
встановлена процедура повернення суми
фінансової гарантії, що вноситься
перевізниками при вступі до складу
учасників відповідача.

Так, пунктом 8 розділу 10 «Посібника для
користувача книжок МДП», пунктом 4.2
розділу 20, пунктом 26 Декларації
зобов'язань та п. 4.3 договору
передбачено, що гарантія допуску
перевізнику повертається через 27
місяців після видачі останньої книжки
МДП.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Сучасні транспорті рішення» отримало
останню книжку МДП 31.01.2014 р., у зв'язку з
чим повернення позивачу фінансової
гарантії допуску, внесеної ним при
вступі до асоціації в сумі 63917,60 грн.
можливе після спливу 27 місяців, а саме -
не раніше 31.04.2016 р. згідно встановленої
вище процедури.

Поряд з цим слід зазначити, що під час
виконання перевезення по системі МДП
або після його закінчення, митні органи
країн, в яких відбувалось митне
оформлення вантажу, транспортного
засобу та товаросупровідних
документів, в тому числі - і книжки МДП,
можуть відмовитися прийняти книжку МДП
до оформлення, оформити її із
застереженням або виявити її
оформлення протизаконним або обманним
шляхом. Це означає, що відбулось
порушення процедури МДП, вантаж не
доставлений до митниці призначення
належним чином, до бюджету відповідної
держави не надійшли відповідні податки
та збори.

У зв'язку з чим, митні органи, що виявили
будь-яке митне порушення під час
здійснення перевезення по системі МДП
відповідно до вимог ст. 8 Конвенції МДП
виставляють перевізнику претензію про
сплати передбачених законодавством
сум податків та зборів (обов'язкових
платежів) за недоставку держателем
книжки МДП товарів при проведенні
операції МДП, яку перевізник повинен
сплатити самостійно. Тією ж статтею 8
Конвенції МДП 1975 року передбачено, що
гарантійне об'єднання, яким є
відповідач, несе солідарну
відповідальність разом із
перевізником за оплату цих сум.

Статтею 11 Конвенції МДП 1975 року
встановлені терміни направлення такої
претензії митних органів - не раніше як
через три місяці з дня повідомлення
Гарантійного об'єднання, що видало
книжку МДП про відмову в митному
оформленні книжки МДП, про її
оформлення з застереженням або про
оформлення, одержане протизаконним чи
обманним шляхом, і не пізніше, як через
два роки, починаючи з того ж дня. Відтак
3 місяці, через які може бути направлена
претензія, та 2 роки (24 місяці) разом
складають 27 місяців (3 місяці + 24
місяці=27 місяців). Після виходу
перевізника з учасників асоціації
протягом цих 27 місяців він може
припинити свою діяльність в результаті
злиття, приєднання, поділу,
перетворення, ліквідації, на підставі
судового рішення (якщо перевізник -
юридична особа), а також на підставі
свого рішення чи у разі смерті фізичної
особи, оголошення їх померлою або
визнання фізичної особи - підприємця
безвісно відсутнім (якщо перевізник -
фізична особа - підприємець), а його
обов'язок по оплаті претензії
залишається, і асоціація весь цей час
несе ризик сплати такої претензії як
солідарний відповідач.

Відтак, внесена сума фінансової
гарантії, надана перевізником
асоціації, буде автоматично
конфіскована, якщо перевізник не
сплатить претензію митним органам. Цей
обов'язок перевізника встановлений
підписаною позивачем Декларацією
зобов'язань (п. 26) та договором (пп. 4.3.2 п.
4.2).

Отже, вимога позивача повернути суму
фінансової гарантії, внесеної ним при
вступі до асоціації, раніше
встановленого терміну є
необгрунтованою та не підлягає
задоволенню судом.

Вимога позивача повернути йому суму
додаткової фінансової гарантії за
орендовані транспортні засоби в
розмірі 23975,90 грн. також не підлягає
задоволенню судом, оскільки відповідно
до п. 4.5 розділу 20 «Посібника для
користувача книжок МДП» за умови
використання транспортних засобів
(крім автомобілів, що знаходяться у
фінансовому лізингу), які не є
власністю перевізника, останній
вносить на рахунок асоціації додаткову
суму гарантії в національній валюті
України - гривнях, еквівалентну 1000,00
доларів США по курсу Національного
банку України на день перерахування, за
кожний автомобіль, що знаходиться в
тимчасовому користуванні, але не
більше 60000,00 євро. Сума гарантії повинна
бути доступна для асоціації впродовж
не менше 27 місяців з дня видачі
останньої книжки МДП, використаної для
перевезення таким автомобілем.

Як встановлено судом, під час
перебування позивача у складі
учасників відповідача, ним для
здійснення перевезень по системі МДП
використовувались наступні орендовані
транспортні засоби - транспортний
засіб «DAF», державний реєстраційний
номер АР4822СК; транспортний засіб
«RENAULT», державний реєстраційний номер
АР0747МІ; транспортний засіб «SKANIA»,
державний реєстраційний номер АР4198СІ.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Сучасні транспорті рішення», на
виконання вимог Посібника для
користувача книжок МДП та розділу 20 до
нього, сплатило асоціації суму
додаткової фінансової гарантії за
орендовані транспортні засоби в
розмірі 23975,90 грн. (7989,90 грн.+7993,00 грн.+7993,00
грн.).

Термін повернення додаткової гарантії,
внесеної позивачем за орендовані
транспортні засоби, розраховується в
залежності від дати отримання
останньої книжки МДП на кожний
орендований транспортний засіб окремо.

Отже, додаткова гарантія за орендовані
транспортні засоби може бути повернута
відповідачем позивачу у наступні
строки: щодо транспортного засобу «DAF»,
державний реєстраційний номер АР4822СК -
не раніше 31.04.2016 р.; щодо транспортного
засобу «RENAULT», державний реєстраційний
номер АР0747МІ - не раніше 26.10.2015 р.; на
транспортний засіб «SKANIA», державний
реєстраційний номер АР4198СІ - не раніше
04.12.2015 р.

З урахуванням викладеного, вимога
позивача повернути йому суму
додаткової фінансової гарантії,
внесеної ним за орендовані транспортні
засоби, раніше встановленого терміну є
необґрунтованою та безпідставною.

За таких обставин позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сучасні транспортні
рішення» є передчасними та
безпідставними, у зв'язку з чим суд
дійшов висновку щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог у даній справі у повному
обсязі.

Судові витрати у даній справі згідно з
приписами ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повне рішення підписане 26.08.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна