ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014 р.
Справа №917/1541/14

За позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2А.
м. Полтава, 36008

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 36022

про стягнення 6914,24 грн.

Суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача: Міняйло Г.Ю., дов. № 19-14/8
від 02.01.13 р.;

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення суми боргу за договором № 3565
від 01.03.2013 р. в сумі 6914,24 грн., з яких 3686,54
грн. - сума основного боргу, 2799,14 грн. -
пеня, 58,71 грн. - 3% річних, 369,85 грн. -
інфляційні нарахування.

Позивач в обґрунтування позову
посилається на невиконання
відповідачем договірних зобов'язань
щодо сплати вартості за спожиту
теплову енергію.

Про час, дату і місце розгляду справи
відповідач був належним чином
повідомлений, але в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, письмового відзиву на позов
не надав.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (вх. № 10538 від 14.08.2014р.)
відповідач значиться в реєстрі за
адресою, що вказана позивачем у позові.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає
за можливе розглянути справу і
вирішити спір за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

01.03.2013 р. між Полтавським обласним
комунальним виробничим підприємством
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (далі за текстом -
позивач, теплопостачальна організація)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(далі за текстом - відповідач, споживач)
було укладено Договір № 3565 на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води з метою забезпечення опалення
нежитлового приміщення магазину по
АДРЕСА_2 (надалі - договір) на підставі
рішення господарського суду
Полтавської області від 06.06.2013 року у
справі 917/882/13.

Згідно пункту 1 договору позивач бере
на себе постачання тепловою енергією у
вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення приміщень
споживача до межі розподілу балансової
належності теплової мережі будівлі по
АДРЕСА_2 - магазин продовольчих товарів.

Відповідно до п. 17 договору, визначено,
що розрахунки за відпущену теплову
енергію проводяться відповідно до
тарифів, встановлених уповноваженим
органом та діючих на період постачання
теплової енергії, на підставі
виконаних розрахунків відповідно до
теплових навантажень. Вартість 1 Гкал -
802,18 грн. (без ПДВ), 962,62 (з ПДВ для потреб
інших споживачів. Розрахунковим
періодом є календарний місяць. Оплата
вартості теплової енергії, визначеної
розрахунковим способом в п. 3 Додатку
"Розрахунок обсягу теплової енергії",
проводиться споживачем плановим
платежем до 30 числа поточного місяця.
Кінцевий розрахунок вартості теплової
енергії визначеної з урахуванням
фактичної температури повітря,
проводиться споживачем до 15 числа
місяця наступного за розрахунковим на
підставі виписаного рахунку.

Як зазначає позивач, за період з 01.03.2013
р. по 30.04.2014 р. відповідачу за відпущену
теплову енергію нараховано до сплати
3686,54 грн., проте відповідачем не
проведено жодної оплати, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість в розмірі
3686,54 грн.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати: з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідачем не спростовані обставини,
на які посилається позивач, доказів
сплати за спожиту теплову енергію
відповідно до умов договору не надано,
таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості у розмірі
3686,54 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, крім
всього іншого і сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до ст. 549 Цивільного кодексу України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення божником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного
кодексу України, право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Предметом
неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного
кодексу України, може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Пунктом 20 договору передбачено, що у
випадку неоплати у вказані строки
вводиться пеня в розмірі 1,0 % за кожен
день прострочки платежу, але не більше
100% боргу згідно Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги", а також стягнення 3
% річних з простроченої суми та
інфляційні витрати, згідно ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до наданих позивачем
розрахунків, відповідачу нарахована
пеня за період з 16.11.13 р. по 15.05.14 р. на
суму 2799,14 грн., 3% річних від
простроченої суми за період з 16.04.14 р. по
24.06.14 р. на суму 58,71 грн. та інфляційні за
період з квітня по травень 2014 р. на суму
369,85 грн.

Перевіривши надані позивачем
розрахунків пені в сумі 2799,14 грн., 3%
річних в сумі 58,71 грн. та інфляційних
нарахувань в сумі 369,85 грн., суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (36022 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на
користь Полтавського обласного
комунального виробничого теплового
господарства "Полтаватеплоенрего" (36008,
м. Полтава, вул. Комарова, 2 А, р/р № 260007148
АК "Полтава Банк", МФО 331489, ) суму основного боргу в розмірі
3686,54 грн., 2799,14 грн. - пені, 58,71 грн. - 3 %
річних, 369,85 грн. - інфляційних
нарахувань та 1 827,00 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено____________

Суддя
О. А Киричук