ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 р.
Справа № 923/723/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В., при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до приватного підприємства
"Херсонтеплогенерація", м. Херсон

про стягнення 2196243,04 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Ященко Р.Ю. - представник,
довіреність № 14-135 від 13.05.2014р.;

від відповідача: Ткач Т.А. - представник,
довіреність від 05.09.2013р.

Суть спору: Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(позивач) звернулось до суду з позовом,
в якому просить стягнути з приватного
підприємства "Херсонтеплогенерація"
(відповідач) суму заборгованості у
розмірі 2196243,04 грн., з якої: 1985905,58 грн. -
сума основного боргу, 134765,79 грн. - сума
пені, 50655,44 грн. - сума 3% річних та 24916,23
грн. - сума інфляційних втрат. Судовий
збір позивач просить суд покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору №13/3158-ТЕ-33 від 28.12.2012р.,
положення ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК
України та ст. 193 ГК України.

08.07.2014р. відповідачем через
канцелярію суду подано відзив на
позовну заяву, в якому відповідач
просить суд зменшити розмір пені з
134765,79 грн. до 39283,55 грн. та припинити
провадження у справі в частині
стягнення основної суми боргу у
розмірі 208530,00 грн. У відзиві на позовну
заяву відповідач також зазначає, що при
нарахуванні до стягнення суми пені за
період з 14.02.2013р. по 31.03.2014р., позивачем
не враховано вимоги ч.6 ст. 232 ГК України.
Даний відзив з додатком суд прийняв до
розгляду та долучив до матеріалів
справи (а.с. 51-62).

Ухвалою від 08.07.2014р. відповідно до
положень ч.3 ст. 69 ГПК України суд
продовжив строк вирішення спору по
справі № 923/723/14 на п'ятнадцять днів - до
07.08.2014р.

Представник відповідача у
судовому засіданні 07.08.2014р. в порядку ч.1
ст. 79 ГПК України подав клопотання, в
якому просить зупинити провадження у
справі № 923/723/14 до набрання законної
сили судовим рішенням у справі за
позовом ПП "Херсонтеплогенерація" до
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про визнання
недійсним договору № 13/3158-ТЕ-33
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012 року.

В обґрунтування заявленого
клопотання відповідач посилається на
ті обставини, що 06.08.2014 року приватне
підприємство "Херсонтеплогенерація"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
про визнання недійсним договору №
13/3158-ТЕ-33 купівлі-продажу природного
газу від 28.12.2012 року. Предмети спорів у
справі порушеної за позовом ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", що знаходиться у
господарському суді Херсонської
області та позовної заяви ПП
"Херсонтеплогенерація" до
господарського суду м. Києва, в якій
визнається недійсним договір №
13/3158-ТЕ-33 на підставі якого
здійснюються стягнення основної суми
боргу та штрафних санкцій, є
спорідненні між собою, а тому у разі
задоволення позовних вимог, рішенням
господарського суду м. Києва може
вплинути на вирішення по суті справи №
923/723/14. Дане клопотання суд прийняв до
розгляду та долучив до матеріалів
справи. Дане клопотання з додатком суд
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

Представник позивача у судовому
засіданні заперечив проти задоволення
вищезазначеного клопотання, вважає
його безпідставним та таким, що
спрямоване на затягування строку
вирішення спору.

Представник позивача у судовому
засіданні 07.08.2014р. в порядку ст. 22 ГПК
України подав клопотання, в якому
просить залучити до матеріалів справи
платіжні доручення №№ 10, 82, 9, 2029 та
копію акта звірки розрахунків між
сторонами. Дане клопотання з додатком
суд прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

Представник позивача у судовому
засіданні 07.08.2014р. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково, надавши аналогічні
пояснення, які містяться у відзиві на
позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 28
грудня 2012 року між публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавець) та приватним підприємством
"Херсонтеплогенерація" (покупець) був
укладений договір №13/3158-ТЕ-33
купівлі-продажу природного газу
(надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ, на умовах цього
договору.

Відповідно до умов п.1.2. договору,
газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).

На виконання умов договору
позивач у період з січня по грудень 2013
року поставив, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 2376945,55
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
які підписані сторонами без претензій
та зауважень (а.с. 19-25).

Пунктом 6.1. договору встановлено,
що оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами, шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідачем частково виконано
зобов'язання з оплати поставленого
природного газу та перераховано на
рахунок позивача грошові кошти у
розмірі 391039,97 грн., що підтверджується
довідкою про операції та довідкою про
сальдо.

Обґрунтовуючи підстави позову,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору,
внаслідок чого станом на 07 травня 2014
року за останнім утворилася
заборгованість у розмірі 1985905,58 грн.

Станом на день звернення позивача
з позовом до суду, сума заборгованості
відповідача перед позивачем за
основним боргом становить 1985905,58 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174
Господарського кодексу України,
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання, відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язання є правовідношенням, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші), чи утриматися від
виконання певних дій, а інша сторона
має право вимагати виконання такого
обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем у судовому
засіданні 07.08.2014р. надано суду платіжні
доручення №10 від 16.04.2014р., №82 від
16.04.2014р., №9 від 17.04.2014р., №2029 від 21.05.2014р.
з яких вбачається, що відповідачем було
перераховано на банківський рахунок
позивача суму боргу у розмірі 208530,00
грн., яка є складовою суми основного
боргу у розмірі 1985905,58 грн.

Таким чином, з огляду на те, що
позивачем позовна заява направлена до
суду поштою 19.05.2014р., а відповідачем
відповідно до платіжних доручень №10
від 16.04.2014р., №82 від 16.04.2014р., №9 від
17.04.2014р. сплачено позивачу 53390,00 грн. в
рахунок погашення частини суми
основного боргу, а тому в цій частині
суд відмовляє у задоволенні позовних
вимог, у зв'язку з необґрунтованістю.

Крім того, платіжним дорученням
№2029 від 21.05.2014р підтверджено сплату
відповідачем суми основного боргу у
розмірі 155140,00 грн., в рахунок погашення
частини суми основного боргу, вже після
направлення позовної заяви до суду.

Оскільки наявні у справі докази
підтверджують сплату відповідачем в
рахунок погашення частини суми
основного боргу за договором, суд
вважає, що в цій частині спір відсутній,
а тому, в цій частині позовних вимог на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд
припиняє провадження у справі.

Також 07.08.2014р. відповідачем
надано суду акт звірки розрахунків, з
якого слідує, що станом на 30.06.2014р.
відповідач має заборгованість перед
позивачем за договором №13/3158-ТЕ-33 від
28.12.2012р. у розмірі 1777375,58 грн. Даний фат
також у судовому засіданні був
підтверджений представники обох
сторін.

Доказів сплати залишку суми
основного боргу у розмірі 1777375,58 грн.
відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 1777375,58 грн., є
доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача суми пені за
період з 14.02.2013р. по 01.04.2014р у розмірі
134765,79 грн., суд зазначає наступне.

Право на нарахування пені сторони
узгодили в п.7.2. договору, яким
передбачили, що у разі невиконання
покупцем умов пункту 6.1. цього договору,
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю, або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1. умов цього договору,
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку
про його правильність та відповідність
умовам договору.

Разом з тим, розглядаючи
клопотання відповідача про зменшення
розміру пені з 134765,79 грн. до 39283,55 грн.,
суд враховує наступне.

Зменшення штрафних санкцій судом
вирішується з урахуванням
матеріальних інтересів сторін, їх
фінансованого стану, ступеню вини
відповідача у виникненні спору,
наявності інфляційних процесів в
економіці держави та інших обставин
справи, які б свідчили про можливість
зменшення пені.

Частиною 1 ст. 233 Господарського
кодексу України закріплено право суду
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора.

Частина 3 статті 551 ЦК України
передбачає можливість зменшення за
рішенням суду розміру неустойки, що
стягується з боржника за порушення
зобов'язання, якщо розмір неустойки
значно перевищує розмір збитків. При
цьому відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Частиною 2 статті 233
Господарського кодексу України
встановлено, що якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 ГПК
України також надано суду право при
прийнятті рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.
Правовий аналіз цієї статті свідчить,
що вона не є імперативною та
застосовується за визначених умов на
розсуд суду. При цьому судом до уваги
може братися перевищення розміру
штрафних санкцій над сумою
заборгованості, майновий стан сторін,
які беруть участь у зобов'язанні; не
лише майнові, але й інші інтереси
сторін, що заслуговують на увагу, а
також неспіврозмірність штрафних
санкцій наслідкам правопорушення.

В обґрунтування зменшення
розміру пені, відповідач посилається
на ті обставини, що основним видом
діяльності ПП "Херсонегеплогенерація"
є виробництво теплової енергії, якою
підприємство забезпечує населення
міста. Дебіторська заборгованість
населення за постачання теплової
енергії, на теперішній час становить
1096252,10 грн. Дана заборгованість
населення зумовила невиконання
зобов'язань підприємства перед
постачальником газу. Приватним
підприємством "Херонстеплогенерація"
ведеться постійна робота по
примусовому стягненню у судовому
порядку заборгованості споживачів
перед підприємством. Кінцевими
споживачами теплової енергії є
населення міста, медичні, шкільні та
дошкільні заклади. Питома вага
теплової енергії, спожитої населенням
складає - 59,4 %, бюджетними установами -
39,7%, госпрозрахунковими організаціями -
0.8%. За період 2012 - 2014 р.р. заборгованість
бюджетних установ за послуги
теплопостачання становить 1108655,72 грн. 72
коп. Також за цей період сформувалась
заборгованість за послуги по тепло
забезпеченню зі сторони населення м.
Херсона у розмірі 1214264,47 грн.

Відповідач також зазначає, що
держава не здійснює відшкодування
різниці в тарифах послуг
теплопостачання. Заборгованість
держави перед ПП
"Херсонтеплогенерація" становить за
2012-2013 рік - 1053506,00 грн., але незважаючи на
вказану заборгованість, відповідачем
зобов'язання по сплаті основного боргу
по договору здійснюються по мірі
можливості.

Так, відповідно до підпункту 3.17.4
підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи фактичні обставини
справи, приймаючи до уваги те, що
предметом договору №13/3158-ТЕ-33 від
28.12.2012р. є постачання газу для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками в м. Херсон, а також те, що ПП
"Херсонтеплогенерація" є соціально
значимим підприємством м. Херсон, яке
забезпечує централізоване
теплопостачання населення,
підприємств і установ бюджетної сфери
в місті Херсоні, що прострочка з оплати
газу за договором виникла через значну
заборгованість населення з оплати
послуг постачання теплової енергії,
несвоєчасне відшкодування держави
різниці в тарифах за надані
відповідачем послуги з
теплопостачання, а також, несвоєчасне
надходження компенсації за поставлену
відповідачем теплову енергію
громадянам, яким надаються пільги та
субсидії і яка, у разі її надходження,
негайно перераховувалась на рахунок
позивача в якості оплати за отриманий
газ за спірним договором, застосування
до відповідача штрафних санкцій у
стовідсотковому розмірі може
призвести до ще більшого погіршення
його фінансового становища, а тому суд
вважає за можливе задовольнити
клопотання відповідача частково, та
відповідно до ст. 233 ГК України, п.3 ч.1 ст.
83 ГПК України зменшити заявлену до
стягнення суму пені на 50%.

За таких обставин, вимога
позивача про стягнення з відповідача
пені підлягає частковому задоволенню,
лише у розмірі 67382,90 грн.

Відповідної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України в постанові від 27.03.2013р. по
справі №5023/3165/12 та постанові від
19.04.2013р. по справі №18/1805/12.

Крім того, позивачем за
прострочене відповідачем зобов'язання
нараховано відповідачу інфляційні
втрати за весь час прострочення та 3%
річних, розмір яких складає 24916,23 грн. та
50655,44 грн. відповідно.

Ст. 625 ЦК України допускає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).
Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора. Індекс інфляції,
застосований у розрахунку відповідача,
відповідає таким даним.

В разі, якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення. Проценти
річних є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Перевіривши розрахунок сум
інфляційних втрат та 3% річних,
наведений позивачем, суд визнав його
обґрунтованим.

Доказів сплати нарахованих сум
інфляційних втрат у розмірі 24916,23 грн.
та 3% річних у розмірі 50655,44 грн.,
відповідачем суду не надано, а отже
вони підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги в
частині стягнення суми пені у розмірі
67382,90 грн., суми інфляційних втрат у
розмірі 24916,23 грн. та суми 3% річних у
розмірі 50655,44 грн. підлягають
задоволенню, оскільки вони погоджені
та розраховані у встановленому законом
порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Щодо клопотання відповідача про
зупинення провадження у справі № 923/723/14
до набрання законної сили судовим
рішенням у справі за позовом ПП
"Херсонтеплогенерація" до ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про визнання
недійсним договору № 13/3158-ТЕ-33
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012 року, суд зазначає наступне.

По-перше: відповідачем в
порушення приписів ст.ст. 33, 34 ГПК
України взагалі не надано доказів про
порушення справи за позовом ПП
"Херсонтеплогенерація" до ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про визнання
недійсним договору № 13/3158-ТЕ-33
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012 року. Надана відповідачем копія
позовної заяви з відміткою
господарського суду м. Києва про
прийняття 06.08.2014р. позовної заяви про
визнання договору недійсним, не є тим
доказом, який підтверджує, що справа
вже розглядається господарським судом,
а підтверджує лише одержання судом
позовної заяви.

По-друге: ПП
"Херсонтеплогенерація" звернулось до
господарського суду м. Києва з позовною
заявою про визнання недійсним договору
№ 13/3158-ТЕ-33 від 28.12.2012р. лише 06.08.2014р.,
тобто під час розгляду справи № 923/723/14,
провадження в якій було порушено ще
26.05.2014р.

Суд також звертає увагу
відповідача, що продовжений
процесуальний строк вирішення спору по
справі № 923/723/14 спливає 07.08.2014р., що
позбавляє суд права повторно
продовжити строк розгляду спору,
відкласти розгляд справи або зупинити
провадження у справі.

Одночасно суд роз'яснює, що
відповідач не позбавлений права, в разі
задоволення позовних вимог у справі за
позовом ПП "Херсонтеплогенерація" до
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про визнання
недійсним договору № 13/3158-ТЕ-33 від
28.12.2012р., звернутися до суду з заявою про
перегляд судового рішення у справі №
923/723/14 за нововиявленими обставинами.

Таким чином, суд відмовляє у
задоволенні клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі №
923/723/14.

Суд відхиляє заперечення
відповідача, які викладені ним у
відзиві на позовну заяву в частині
того, що при нарахуванні пені за період
з 14.02.2013р. по 31.03.2014р. позивачем не
враховано вимоги ч.6 ст. 232 ГК України.

Дане твердження відповідача є
помилковим, оскільки позивач
нараховував пеню окремо за кожний
період прострочення відповідачем
виконання зобов'язання, тобто з
урахуванням приписів ч.6 ст. 232 ГК
України, що також підтверджується
наданим позивачем розрахунком
штрафних санкцій (а.с. 8-11).

Отже, заперечення відповідача,
які викладені ним у відзиві на позовну
заяву в частині невизнання позовних
вимог підлягають відхиленню, як такі,
що не відповідають чинному
законодавству і не ґрунтуються на
належних доказах.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Судовий збір на підставі ст. 49 ГПК
України покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представникам сторін про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст. 82,
п.3 ч.1 ст. 83, ст.ст. 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства
"Херсонтеплогенерація" (73000, м. Херсон,
вул. Кутузова, 2-а, код ЄДРПОУ - 34458071) на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ -
20077720) суму основного боргу у розмірі
1777375, 58 грн., суму пені у розмірі 67382,90
грн., суму інфляційних втрат у розмірі
24916,23 грн., суму 3% річних у розмірі 50655,44
грн. та 42857,06 грн. судового збору.

3. Припинити провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 155140,00 грн.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.08.2014р.

Суддя
С.В. Нікітенко