ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.08.14р. Справа № 904/5086/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних виробів", м.
Одеса

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "МАЛЬФА", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Яковенко Л.С., дов. № 316/14
від 28.07.2014 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних виробів", м.
Одеса звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "МАЛЬФА", м.
Дніпропетровськ про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем не поставлений товар,
вартість якого сплачена позивачем.

Разом з позовною заявою
позивачем подано заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти відповідача,
але останнім не надано пояснень з
нормативним та документальним
підтвердженням в обґрунтування
необхідності забезпечення позову.
Враховуючи викладене, господарський
суд відмовляє в задоволенні даної
заяви.

Відповідач відзив на позов не
надав, явку повноважного представника
в судові засідання, призначені для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судових
засідань відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходженням згідно матеріалів
справи.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України. За змістом цієї норми,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Суд визнав можливим розглянути
справу на підставі ст. 75 ГПК України у
відсутність представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні 04.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

5 червня 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ЗАВОД
ЗАЛІЗОБЕТОННИХ ВИРОБІВ» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «МАЛЬВА» був
укладений правочин в порядку ч. 2 ст. 205
ЦК України - правочин, для якого законом
не встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Відповідно до цього правочину,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МАЛЬФА»
зобов'язалося передати у власність,
поставити арматуру А12 та арматуру
-катанку, а Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЗАВОД
ЗАЛІЗОБЕТОННИХ ВИРОБІВ.» - прийняти та
сплатити її. Таким чином, у ТОВ «МАЛЬФА»
виникли певні зобов'язання перед ТОВ
«ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ ВИРОБІВ.».

ТОВ «МАЛЬФА» був виставлений рахунок №
350 від 05.06.2014 року на суму 20 380 гривень. В
рахунку зазначено, що товар
відпускається за фактом надходження
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника самовивозом.

Вказаний рахунок був сплачений ТОВ
«ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ ВИРОБІВ.» 06.06.2014
року на розрахунковий рахунок ТОВ
«МАЛЬФА», що підтверджується
банківською випискою. Таким чином,
позивач погодив умови поставки товару.

Автомашина ТОВ «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ
ВИРОБІВ.» була відправлена на склад за
відвантаженням товару, що
підтверджується подорожними листами №
649919 від 06.06.2014 та № 649941 від 09.06.2014 року.

Як зазначено позивачем, за вказаною
адресою складу ТОВ «МАЛЬФА» не
виявилося.

Позивачем були понесені витрати з
холостого ходу автотранспорту в
розмірі 2 400 гривень.

Доказів поставки товару або повернення
грошових коштів відповідачем не
надано.

Листом від 12.06.2014 року №219/14 позивач
звернувся до відповідача з вимогою
повернути сплачену суму в розмірі 20 380,00
грн., який залишений відповідачем без
відповіді (а.с.8).

Господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Вищезазначені факти, дають підстави
суду вважати, що між сторонами склалися
правовідносини пов'язані із поставкою
товару. До договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Статтею 224 Господарського кодексу
України встановлено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено; під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно із статтею 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: - вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; - додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; - неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; - матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки; збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, а також вина; за
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Отже, матеріалами справи підтверджено
факт попередньої оплати товару,
доказів поставки останнього
відповідачем не надано, господарський
суд вважає за можливе позовні вимоги
щодо стягнення 20 380,00 грн. основного
боргу та 2400 грн. витрат за холостий хід
автотранспорту, які підтверджені
матеріалами справи, задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Мальфа" (49021,
м. Дніпропетровськ, вул.
Верстова, б. 3Д, к. 2, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних виробів" (65003, м. Одеса,
2-й Лиманчик, 5-та Лінія, 13, ) 20 380,00 грн. основного боргу та 2400
грн. витрат за холостий хід
автотранспорту та судовий збір в
розмірі 1827 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 11.08.14р.

Суддя С.В. Мартинюк