ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.
Справа № 911/2183/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Київоблгаз», м.Боярка

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адамант», с.Халеп'я

про стягнення 17417,77 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Зикін Д.Т.

Від відповідача: Онучак Я.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Київоблгаз» (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адамант» (далі -
відповідач) про стягнення 17417,77 грн.

Провадження у справі №911/2183/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 06.06.2014
року та призначено справу до розгляду
на 24.06.2014 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні 24.06.2014 року подав клопотання
про відкладення розгляду справи.
Розгляд справи відкладався до 29.07.2014
року.

В судовому засідання 29.07.2014 року
сторони надали витребувані судом
докази та пояснення. У зв'язку з
необхідністю вивчення наданих
сторонами доказів та пояснень, в
судовому засіданні 28.07.2014 року у
відповідності до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
оголошувалась перерва до 05.08.2014 року.

В судовому засіданні 05.08.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав,
відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані ними
докази, судом встановлено наступне.

01.01.2011 року між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації «Київоблгаз» (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Адамант»
(відповідач) було укладено Договір № 351
на виконання технічного
обслуговування та ремонту систем
газопостачання (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивач
зобов'язувався проводити
профілактичне обслуговування та
ревізію газових мереж та газового
обладнання, що належить відповідачу, а
відповідач зобов'язувався оплатити
зазначені роботи. Вартість робіт за
даним Договором становить 17417,77 грн.

Позивач повідомив суду, що свої
договірні зобов'язання виконав
повністю, що підтверджується Актом
виконаних робіт від 30.12.2011 року, який
підписаний повноважними
представниками сторін та скріплений їх
печатками. Факт виконання робіт
відповідачем не заперечується.

Також, позивач зазначив, що оскільки
строк виконання зобов'язання щодо
оплати виконаних робіт в Договорі № 351
від 01.01.2011 року чітко не визначений, у
відповідності до ст. 530 Цивільного
кодексу України позивач має право
вимагати виконання зобов'язань в
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У зв'язку з чим, позивач 28.02.2014 року
звертався до відповідача з письмовою
вимогою № 23-829 про оплату виконаних
робіт, яку відповідач отримав 04.03.2014
року, але залишив її без відповіді та
виконання.

Таким чином, позивач звернувся до суду
з вимогою про стягнення з відповідача
боргу по оплаті робіт з технічного
обслуговування систем газопостачання
в 2011 році в сумі 17417,77 грн.

Відповідач в ході розгляду спору роти
позову заперечував, зазначив, що
ухвалою Господарського суду Київської
області від 19.06.2012 року було порушено
провадження у справі № Б8/067-12 про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адамант» та ухвалою
від 03.10.2013 року затверджено реєстр
вимог кредиторів боржника.

Відповідач вражає, що заборгованість у
справі мала бути заявлена позивачем як
конкурсна кредиторська вимога у
відповідній банкрутній справі і,
оскільки позивач своєчасно не
звернувся з заявою про визнання
кредитором у справі про банкрутство, то
вимоги вважаються погашеними згідно з
ч. 2 ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Позивач, не погоджуючись з викладеними
у відзиві обставинами, зазначив, що
спірні зобов'язання є поточними,
оскільки строк їх виконання настав у
відповідності до ст. 530 Цивільного
кодексу України з моменту пред'явлення
вимоги кредитора, що відбулось в 2014
році після затвердження реєстру вимог
кредиторів у відповідній банкрутній
справі.

Враховуючи наведені в позові
обставини, заперечення відповідача та
наявні у справі докази, судом
встановлено, що ухвалою Господарського
суду Київської області від 19.06.2012 року
було порушено провадження у справі №
Б8/067-12 про банкрутство ТОВ «Адамант».
Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство № Б8/067-12 було
опубліковано в газеті «Голос України»
№ 134 від 25.07.2012 року.

Позивач сам зазначає, що не звертався з
заявою про визнання кредитором у
справі № Б8/067-12 про банкрутство ТОВ
«Адамант», оскільки не вважає себе
конкурсним кредитором боржника.

Суд не погоджується з відповідною
позицією позивача, оскільки виходячи з
норми ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Як визначено п. 1.1. Договору предметом
договору є профілактичне
обслуговування і ревізія газових мереж
та газового обладнання, що належать
позивачу. Пунктом 1.2. Договору
передбачено сплату коштів за виконані
роботи.

Таким чином, умовами Договору
передбачено оплату за виконані роботи.
З огляду на умови Договору, факт
виконання робіт, який засвідчено Актом
від 30.12.2011 року, є підставою для
виникнення у відповідача обов'язку
щодо їх оплати.

Стаття 530 Цивільного кодексу України
визначає лише порядок обрахування
настання строку виконання
зобов'язання. Виникнення зобов'язання з
оплати робіт і настання строку
виконання такого зобов'язання не є
тотожними поняттями.

Крім того, норми Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції до 19.01.2013 року (оскільки
порушення провадження у справі про
банкрутство, опублікування оголошення
та звернення з кредиторськими вимогами
відбувалось до набрання чинності новою
редакцією Закону) чітко визначають, що
відповідно до ч. 15 ст. 11 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
після офіційного оприлюднення ухвали
про порушення справи про банкрутство
на офіційному веб-сайті судової влади
України всі кредитори незалежно від
настання строку виконання зобов'язань
мають право подавати заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно із ст. 14
вказаного закону.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Згідно зі ст. 1 Закону конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство.
До конкурсних кредиторів відносяться
також кредитори, вимоги яких до
боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Таким чином, враховуючи, що офіційне
оприлюднення ухвали про порушення
справи про банкрутство на офіційному
веб-сайті судової влади України
(оголошення опубліковано 25.07.2012 року)
всі кредитори, незалежно від настання
строку виконання зобов'язань мають
право подавати заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно із ст. 14
вказаного закону протягом тридцяти
днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, - не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі,
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

В п. 5 резолютивної частини ухвали від
03.10.2013 року у справі № Б8/067-12 про
банкрутство ТОВ «Адамант» визначено,
що вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені до боржника Товариства з
обмеженою відповідальністю «Адамант»
після 25 серпня 2012 року або не заявлені
взагалі, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» не
розглядаються і вважаються погашеними.

Як передбачено п.п. 54, 55 Постанови
Пленум Верховного Суду України від
18.12.2009 року № 15 «Про судову практику в
справах про банкрутство» чинне
законодавство не містять приписів
стосовно заборони прийняття судом
позовної заяви до боржника, щодо якого
вже порушено справу про банкрутство, а
також стосовно вирішення спору за цим
позовом по суті. Порушення справи про
банкрутство не віднесено статтею 62 ГПК
до підстав для відмови судом у
прийнятті позовної заяви. Тому суди
мають у встановленому ГПК порядку
приймати позовні заяви до особи, щодо
якої порушено справу про банкрутство і
вирішувати спір за цією вимогою по суті
за правилами позовного провадження до
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення справи про банкрутство.
Після публікації оголошення
господарський суд на підставі частини
першої статті 79 ГПК ухвалою суду
зупиняє позовне провадження і
роз'яснює позивачу зміст і наслідки
частини другої статті 14 Закону.

Якщо позивач не звернувся у місячний
строк з дня публікації із заявою про
визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство, господарський
суд поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову на
підставі частини другої статті 14
Закону.

У разі звернення позивача із заявою про
визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство після винесення
ухвали суду про порушення справи про
банкрутство за результатами розгляду
цих вимог позовне провадження підлягає
припиненню на підставі пункту 2 частини
першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що позов
подано до відповідача, щодо якого
порушено справу про банкрутство і у
такій справі вже затверджено реєстр
вимог кредиторів, однак спірні вимоги
не заявлені у строк, відтак вважаються
погашеними згідно з ч. 2 ст. 14 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», тому позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, за наслідками розгляду
спору судом встановлено, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, ч. 2 ст.
14 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»,
господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
Кошик А.Ю.