ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року Справа № 910/5599/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді Кота
О.В.суддівКочерової Н.О. Саранюка В.І. -
доповідача у справірозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"на рішення
від та на постанову відгосподарського
суду міста Києва 13.05.2014 Київського
апеляційного господарського суду
19.06.2014у справі господарського суду№
910/5599/14 міста Києваза позовомВідкритого
акціонерного товариства
"Турбоатом"доДочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"простягнення 336 913,06 грн.за
участю представників сторін:

від позивача - Вязьонов Д.С.

від відповідача - Петренко А.С.

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство
"Турбоатом" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" про
стягнення 336 913,09 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 13.05.2014 у справі №
910/5599/14, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014,
задоволено позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства "Турбоатом"
(позивач), стягнуто з Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (відповідач) на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Турбоатом" 336 913,06 грн. безпідставно
набутих коштів та 6 738,26 грн. - судового
збору.

Не погоджуючись із вказаними судовими
актами, Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить
Вищий господарський суд України
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 13.05.2014, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 у справі
№ 910/5599/14 та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
Позивача.

В касаційній скарзі заявник вказує на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, зокрема статті 693, 1212
Цивільного кодексу України та статті 22
Господарського процесуального кодексу
України.

Відкрите акціонерне товариство
"Турбоатом" звернулося до Вищого
господарського суду України з відзивом
на касаційну скаргу, в якому просить
залишити без змін рішення
Господарського суду міста Києва від
13.05.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
19.06.2014 у справі № 910/5599/14.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, на підставі
договору № 11/11-273 ПР-01 поставки
природного газу від 28.01.2011, укладеного
між Відкритим акціонерним товариством
"Турбоатом" (покупець) і Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (продавець), продавець
зобов'язався постачати покупцю
протягом 2011 року імпортований
природний газ у обсязі до 2 750 000 м.куб.
згідно з погодженим графіком, а
покупець зобов'язався прийняти та
оплатити його вартість на умовах
попередньої оплати.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили
щомісячний обсяг газу за даним
Договором.

Відповідно до пункту 4.1 договору оплата
за природний газ та послуги з його
транспортування здійснюється в
наступному порядку: перша оплата в
розмірі 34 % від вартості запланованого
місячного обсягу проводиться не
пізніше 5 числа поточного місяця,
послідуючі оплати проводяться
плановими платежами по 33 % від вартості
запланованого місячного обсягу до 5-го
та 15-го числа поточного місяця.
Остаточний розрахунок здійснюється на
підставі акта приймання-передачі газу
до 5 числа, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно з пунктом 10.1 договору строк дії
договору в частині постачання
природного газу встановлений з 1 січня
2011 до 31 грудня 2011 включно, а в частині
розрахунків за газ - до повного їх
здійснення.

Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства "Турбоатом"
мотивовані тим, що на виконання
укладеного між сторонами договору
поставки природного газу від 28.01.2011
покупцем перераховано продавцю 5 232 399,34
грн., в рахунок попередньої оплати за
поставку природного газу, у 2011 році.
Відповідач частково виконав
зобов'язання, передавши природний газ
за договором вартістю 4 895 486,28 грн.

Судами попередніх інстанцій
задоволено позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства "Турбоатом".

Судові рішення мотивовані тим, що
банківськими виписками з рахунку
позивача за лютий-серпень 2011, актами
передачі-приймання природного газу для
потреб промислових споживачів від
31.01.2011, 28.02.2011, 31.03.2011, 31.05.2011, 30.06.2011, 31.07.2011,
31.08.2011, 31.10.2011, актом звірки взаємних
розрахунків станом на 01.11.2011
підтверджується факт перерахування
позивачем на користь відповідача
оплати за договором у розмірі 5 232 399,34
грн., а також передачі останнім
позивачу природного газу загальною
вартістю 4 895 486,28 грн.

Оскільки, договір № 11/11-273 ПР-01 поставки
природного газу від 28.01.2011 припинив
свою дію з 01.11.2011, на підставі
додаткової угоди № 5 від 20.10.2011,
підстава набуття відповідачем
грошових коштів, як оплата за поставку
природного газу на підставі договору
понад вартість фактично переданого
газу відпала.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 "Про судове рішення", з огляду
на вимоги частини першої статті 4
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у прийнятті
судового рішення керується (та
відповідно зазначає у ньому) не лише
тими законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Відповідно до вимог статті 1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Судами вказується на те, що вимогами №
1-40/06-2426 від 17.11.2011, № 1-40/27-8 від 19.01.2012, №
1-40/27-63 від 20.03.2013 позивач заявив
відповідачеві про повернення йому
грошових коштів на суму не переданого
товару. Однак, відповідачем вимоги не
виконані.

Колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
касаційної скарги з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, відповідно до
статті 11 Цивільного кодексу України є,
зокрема, договори. Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і сплати
за нього певну грошову суму. До
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо продавець,
який одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Згідно з приписами вказаної статті в
разі невиконання продавцем своїх
договірних зобов'язань, у покупця
виникає можливість пред'явлення до
продавця альтернативних вимог - або
передати обумовлені договором товари,
за які вже була здійсненна попередня
оплата, або вимагати повернення
сплаченої за товар суми. Право вибору
при цьому належить покупцеві.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій договір
№ 11/11-273 ПР-01 поставки природного газу
від 28.01.2011 припинив свою дію з 01.11.2011, на
підставі додаткової угоди № 5 від
20.10.2011.

В статті 1212 Цивільного кодексу України
закріплені положення про те, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї статті застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Також норми цієї статті
застосовуються, зокрема, при
поверненні виконаного однією із сторін
у зобов'язанні.

З огляду на те, що договір підряду №
11/11-273 ПР-01 від 28.01.2011 припинив свою дію,
грошові кошти у розмірі 336 913,06 грн., що
становлять різницю між сумою
попередньої оплати і поставленим
газом, на підставі статті 1212 Цивільного
кодексу України підлягають поверненню.

З огляду на наведене, виходячи із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи, з
урахуванням того, що господарські суди
у порядку статей 43, 47, 43, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України всебічно і повно дослідили
подані сторонами докази, усім доводам
надали обґрунтовану та належну правову
оцінку, проаналізували відносини
сторін та правильно застосували до
спірних правовідносин норми
матеріального і процесуального права,
відсутні підстави для зміни або
скасування прийнятих у цій справі
судових актів.

Доводи касаційної скарги також не
спростовують вказаного висновку судів
попередніх інстанцій, зводяться
передусім до посилань на неналежну
оцінку судами доказів, проте
відповідно до імперативних приписів
частини 2 статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 13.05.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 у справі
№ 910/5599/14 залишити без
змін.

Головуючий суддя
Кот О.В.

Судді
Кочерова Н.О.

Саранюк В.І.