ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року Справа № 918/5/14

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий (доповідач), судді Бенедисюк
І.М. і Палій В.В.

розглянув касаційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, м. Київ (далі -
Підприємець),

на рішення господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 та

постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014

зі справи № 918/5/14

за позовом Підприємця

до: товариства з обмеженою
відповідальністю "Фудмережа", м. Київ
(далі - ТОВ "Фудмережа");

приватного акціонерного товариства
"Горлівський м'ясокомбінат", м. Горлівка
Микитівського району Донецької
області (далі - М'ясокомбінат),

про стягнення суми 24 360 грн. за
порушення авторського права.

Судове засідання проведено за участю
представників сторін:

Підприємця - ОСОБА_3,

ТОВ "Фудмережа" - не з'яв.,

М'ясокомбінату - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 (суддя
Торчинюк В.Г.), залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 (колегія
суддів у складі: Сініцина Л.М. -
головуючий, Гудак А.В. і Олексюк Г.Є.), у
позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України
Підприємець просить скасувати
оскаржувані рішення і постанову
попередніх судових інстанцій з даної
справи та передати останню на новий
розгляд до місцевого господарського
суду. Скаргу мотивовано суперечністю
висновків господарських судів нормам
чинного цивільного законодавства, а
також порушенням ними вимог статей 34, 39,
41 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України).

Відзиви на касаційну скаргу не
надходили.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК
України належним чином повідомлені про
час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши на підставі встановлених
попередніми судовими інстанціями
фактичних обставин справи
правильність застосування ними норм
матеріального і процесуального права,
Вищий господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги з огляду
на таке.

Судові інстанції у розгляді справи
виходили з таких обставин та висновків.

У 1979 році ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7.)
створила літературний твір
"ІНФОРМАЦІЯ_1" (російською мовою). У 1980
році літературно-художній образ
"ІНФОРМАЦІЯ_1" вперше оприлюднено в
анімаційному фільмі з однойменною
назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1" (рос.),
"ІНФОРМАЦІЯ_1" (укр.), а у 1989 році
оприлюднено твір "ІНФОРМАЦІЯ_2"
(українською та російською мовами).
Дані анімаційні фільми створено на
кіностудії "Київнаукфільм".

Автором сценарію в титрах анімаційних
фільмів "ІНФОРМАЦІЯ_1" (рос.),
"ІНФОРМАЦІЯ_1" (укр.) та "ІНФОРМАЦІЯ_2"
вказана ОСОБА_7

Відповідно до чинного на час створення
анімаційного фільму законодавства
(стаття 483 Цивільного кодексу
Української РСР) авторське право на
кінофільм належало підприємству, яке
здійснило зйомку, а авторові сценарію,
художникові, постановникові та авторам
інших творів, які увійшли складовою
частиною у фільм, належало авторське
право кожному на свій твір.

Авторські (майнові) права на фільм
належать кіностудії "Укранімафільм"
(правонаступник кіностудії
"Київнаукфільм"), а ОСОБА_7 належить
авторське право на літературний твір
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію авторського
права на твір від 11.05.2004 НОМЕР_1.

Підприємець зазначає, що 13.10.2013
представник ОСОБА_7 придбав у ТОВ
"Фудмережа" (у гіпермаркеті "Велмарт")
сосиски "ІНФОРМАЦІЯ_1"; виробником
даного товару зазначено М'ясокомбінат.

На підтвердження наведеного
Підприємець надав фіскальний чек від
13.10.2013 № 0147 та фотокопію етикетки
сосисок.

За твердженням Підприємця, ТОВ
"Фудмережа" і М'ясокомбінат спільно
вчиняють порушення авторського права
ОСОБА_7 на оригінальну назву
літературного твору "ОСОБА_1".

03.12.2013 ОСОБА_7 (як цедент) і Підприємець
(як цесіонарій) уклали договір
відступлення (уступку) права вимоги
(далі - Договір), за змістом якого в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, цедент відступає
цесіонарію, а цесіонарій набуває право
вимоги та стягнення грошової
компенсації за порушення авторського
права на твір - художнє зображення
персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_1", з порушників -
боржників, у тому числі й з
ТОВ "Фудмережа" і М`ясокомбінату (пункт 1
Договору).

16.12.2013 ОСОБА_7 і Підприємець підписали
угоду про внесення змін до Договору,
відповідно до якої пункт 1 останнього
викладено у такій редакції: "У порядку
та на умовах, визначених цим договором,
цедент відступає цесіонарію, а
цесіонарій набуває право вимоги та
стягнення грошової компенсації за
порушення авторського права на твір
(його оригінальну назву) "ІНФОРМАЦІЯ_1",
з порушників - боржників, а саме з:".

Крім того, цедент та цесіонарій виклали
пункт 3 Договору в редакції, згідно з
якою право вимоги, що відступається
цесіонарію, засвідчується: копією
свідоцтва про реєстрацію авторського
права на твір від 11.05.2004 НОМЕР_1;
оригіналами розрахунково-платіжних
документів згідно з переліком,
наведеним у додатку № 2 до цього
договору; примірниками етикеток,
упаковок контрафактної продукції,
виготовленої та придбаної у порушників
- боржників, перелік яких вказано у
пунктах 1.1-1.6 цього договору.

За зазначеним свідоцтвом про
реєстрацію авторського права на твір
за ОСОБА_7 зареєстровано авторське
право на літературний твір
"ІНФОРМАЦІЯ_1". Авторського договору
ОСОБА_7 і Підприємець не оформляли,
майнових прав на літературний твір
ОСОБА_7 будь-якій іншій особі не
передавала.

ТОВ "Фудмережа" і М'ясокомбінат не мають
будь-яких договірних зобов'язаннь
перед ОСОБА_7 і Підприємцем.

Таким чином, ОСОБА_7 не мала жодних
правових підстав на відступлення права
будь-яких грошових вимог Підприємцю за
Договором.

Підприємець не довів належність йому
авторського права та/або суміжних прав
на літературний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1", а
відтак і права на їх захист.

Підприємцем зазначалося, що відома
назва "ІНФОРМАЦІЯ_1" дитячого
анімаційного фільму та літературного
твору викликає певні (пов'язанні із
дитинством, з виключно добрим
персонажем) асоціації у споживачів
товару, а тому безпосередньо впливає на
вибір ними конкретного товару для
свого споживання (імовірно, й для
дитячого харчування), тобто товару
"ІНФОРМАЦІЯ_1", серед іншого
аналогічного товару, виготовленого без
використання імені відомого
літературного персонажу та
мультиплікаційного фільму. Проте
зображення на етикетці сосисок
"ІНФОРМАЦІЯ_1" не відповідає зображенню
образу персонажу анімаційного фільму
"ІНФОРМАЦІЯ_1". Так, персонаж
анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1" - це
усміхнена велика кругла крапелька з
капелюшком зверху та навколо - маленькі
крапельки дощу, а на етикетці сосисок
"ІНФОРМАЦІЯ_1" зображено усміхнену
сосиску; колір та форма зображень не є
однаковими або тотожними.

Позивачем не доведено також, що назва
твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" є результатом
творчої діяльності автора (є
оригінальною) і може використовуватися
самостійно.

М'ясокомбінат пояснив, що при
визначенні найменування продукції -
сосисок використовував як назву
похідне слово від імен Капітон,
Капітоліна (дав.- грец. Kapitwv, лат. Capiton); у
перекладі з лат. capito, capitonis - голова,
головастий. Перша згадка про це
чоловіче ім'я в історії - у 22 р. до н.е.
Похідні (зменшувально-пестливі) від
імені Капітон: Капітоха, Капітоша,
Капітошка, Капа, Тоша (джерело -
Інтернет).

Суд погоджується з твердженням
М'ясокомбінату, що ім'я Капітон
асоціюється з графічними зображеннями
кола та овалу; саме ці значення
нанесені М'ясокомбінатом на
індивідуальне упакування - етикетку
сосисок "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Жодна із сторін не заявляла клопотання
про проведення у справі судової
експертизи.

Судом апеляційної інстанції додатково
з'ясовано таке.

Анімаційні фільми "ІНФОРМАЦІЯ_1" та
"ІНФОРМАЦІЯ_2" створені на кіностудії
"Київнаукфільм" відповідно у 1980 і 1989
роках за кошти державного бюджету.
Художник-постановник фільмів ОСОБА_8
працював у штаті кіностудії, створював
фільми у порядку виконання службового
завдання та отримував заробітну плату
і постановочну винагороду. Автор
сценаріїв ОСОБА_7 отримала від
кіностудії винагороду за сценарії у
вигляді одноразового платежу, як це
було передбачено укладеними
договорами.

На фільмах застосовано знак охорони
авторського права: "Творче об'єднання
мультиплікаційних фільмів кіностудії
"Київнаукфільм".

11.05.2004 Державний департамент
інтелектуальної власності МОН України
зареєстрував авторське право на твір
"ІНФОРМАЦІЯ_1" (свідоцтво НОМЕР_1), автор
ОСОБА_7

Відповідно до статті 9 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" (далі - Закон) частина твору, яка
може використовуватися самостійно, у
тому числі й оригінальна назва твору,
розглядається як твір і охороняється
відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 15
Закону: до майнових прав автора (чи
іншої особи, яка має авторське право)
належать: а) виключне право на
використання твору; б) виключне право
на дозвіл або заборону використання
твору іншими особами; майнові права
автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) можуть бути передані
(відчужені) іншій особі згідно з
положеннями статті 31 цього Закону,
після чого ця особа стає суб'єктом
авторського права.

За приписами статті 438 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
автору твору належать особисті
немайнові права, встановлені статтею 423
цього Кодексу, а також право, зокрема,
на недоторканність твору.

Згідно з частиною першою статті 439 ЦК
України автор має право протидіяти
будь-якому перекрученню, спотворенню
або іншій зміні твору чи будь-якому
іншому посяганню на твір, що може
зашкодити честі та репутації автора.

Відповідно до статті 440 цього ж
Кодексу: майновими правами
інтелектуальної власності на твір є: 1)
право на використання твору; 2) виключне
право дозволяти використання твору; 3)
право перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання; 4) інші
майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом;
майнові права на твір належать його
авторові, якщо інше не встановлено
договором чи законом.

Як передбачено частиною першою статті
32 Закону, автору та іншій особі, яка має
авторське право, належить виключне
право надавати іншим особам дозвіл на
використання твору будь-яким одним або
всіма відомими способами на підставі
авторського договору.

Законом визначено також, що:

- майнові права автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) можуть бути
передані (відчужені) іншій особі згідно
з положеннями статті 31 цього Закону,
після чого ця особа стає суб'єктом
авторського права (частина перша
статті 15);

- автор (чи інша особа, яка має
авторське право) може передати свої
майнові права, зазначені у статті 15
цього Закону, будь-якій іншій особі
повністю чи частково; передача
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) оформляється
авторським договором; майнові права, що
передаються за авторським договором,
мають бути у ньому визначені; майнові
права, не зазначені в авторському
договорі як відчужувані, вважаються
такими, що не передані (частина перша
статті 31);

- суб'єктами авторського права є автори
творів, зазначених у частині першій
статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та
особи, яким автори чи їх спадкоємці
передали свої авторські майнові права
(стаття 7);

- за захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції; суд має
право постановити рішення чи ухвалу
про, зокрема, виплату компенсації, що
визначається судом, у розмірі від 10 до 50
000 мінімальних заробітних плат (абзац
перший частини першої і пункт "г"
частини другої статті 52).

Крім того, згідно з положеннями ЦК
України:

- кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок: 1)
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги);
2) правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою; в інших випадках, встановлених
законом (частина перша і друга статті
512);

- правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові
(частина перша статті 513);

- до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом (стаття 514).

Попередні судові інстанції з
огляду на наведені законодавчі приписи
та з'ясувавши, що:

- ОСОБА_7 як автором літературного
твору майнові авторські права
Підприємцю не передавалися;

- Підприємцем не доведено
належності йому авторського та/або
суміжних прав на літературний твір
(його оригінальну назву) "ІНФОРМАЦІЯ_1",
а відтак і права на їх захист;

- у Товариства і М'ясокомбінату
відсутні зобов'язання перед
ОСОБА_7 і Підприємцем, а отже, немає й
правових підстав для відступлення
ОСОБА_7 права будь-яких грошових вимог
до Товариства і М'ясокомбінату;

- позивачем не доведено, що назва
твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" є результатом
творчої діяльності автора і може
використовуватися самостійно, -

дійшли не спростовуваного доводами
касаційної скарги висновку про
відсутність підстав для стягнення суми
компенсації за порушення авторських
прав.

Зокрема, відповідні доводи не
можуть бути підставою для задоволення
касаційної скарги з урахуванням
такого.

Скаржником не обґрунтовано, яким
чином рішення господарського суду з
даної справи могло вплинути на права і
обов'язки ОСОБА_7 у розумінні частини
першої статті 27 ГПК України.

Відкладення розгляду справи
(стаття 77 названого Кодексу)
здійснюється, коли за якихось обставин
спір не може бути вирішено в даному
судовому засіданні. Скаржником таких
обставин не наведено.

Згідно з частиною першою статті 41
ГПК України для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.
Скаржником не зазначено та не
обґрунтовано, для роз'яснення яких
питань, що потребують відповідних
знань, у даному разі суд мав, на його
(скаржника) думку, призначити
експертизу. До того ж, як випливає з
оскаржуваних судових рішень, скаржник
не звертався до попередніх судових
інстанцій з відповідними клопотаннями.

Вищий господарський суд України не
погоджується з посиланням скаржника на
те, що спір у даній справі виник з
приводу використання оригінальної
назви твору "ІНФОРМАЦІЯ_1", а не
зображення, вміщеного на упаковці, і
тому у суду не було підстав для
дослідження саме зображення, а не
словесного позначення. Зображення і
словесне позначення в даному разі
становить невідокремлювані один від
одного елементи єдиного цілого, а тому
мали розглядатися в сукупності, як це й
здійснено господарськими судами.

Надіслане скаржником до Вищого
господарського суду України
"Повідомлення" від 07.08.2014 (б/н) з доданими
до нього фотокопіями висновків
експертиз судом не приймається і не
розглядається в силу прямої заборони
закону, передбаченої в частині другій
статті 1117 ГПК України.

Водночас скаржником не додержано
передбаченого частиною другою статті
43, статтями 33 і 34 ГПК України
процесуального обов'язку з доведення у

судах попередніх інстанцій належними
доказами тих обставин, на які посилався
як на підставу своїх вимог. З доводів
скаржника не випливає й висновку про
порушення названими судовими
інстанціями передбачених статтями 43
ГПК України правил оцінки доказів.

Визначених процесуальним законом
підстав для скасування оскаржуваних
судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117,1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 зі
справи № 918/5/14 залишити без змін, а
касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Палій