ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.08.14р. Справа № 904/4645/14За позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПРИВАТБАНК",
м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1,
м.Дніпропетровськ

про стягнення 37 684,07 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Шевцова
В.В.

Представники:

від позивача: Артьомова Ю.С.,
представник за довіреністю №1145-О від
19.04.13 р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк" (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про
стягнення 37 684,07 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.07.14 р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву та призначено
справу до розгляду в засіданні на 05.08.14
р.

28.07.14р. до суду від позивача надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи довідку про наявність
заборгованості та витяг з ЄДР.

05.08.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача надав для огляду
суду всі оригінали первинних
документів на підставі яких виник спір.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, відзив на позов на інші
витребувані документи до суду не надав.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. В матеріалах справи
знаходиться конверт з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 01.07.14р. про порушення
провадження у справі, який направлявся
на адресу відповідача та був
повернутий поштою з відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

В матеріалах справи є витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідно
якого адреса відповідача співпадає з
адресою зазначеною у позовній заяві, і
на яку судом направлялась поштова
кореспонденція з повідомленням про
день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, оскільки судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст.64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 05.08.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.04р. між позивачем та відповідачем
укладено договір на здійснення
розрахунково-касового обслуговування
№ DNI323. Відповідно до умов зазначеного
договору позивач відкриває
відповідачу поточний рахунок (поточні
рахунки) у національній та іноземній
валюті (в тому числі картковий) та/або
здійснює його (їх)
розрахунково-касового обслуговування
відповідно до діючих нормативних актів
Національного банку України.

14.12.07р. між сторонами підписано додаток
7 до Договору банківського рахунка №
DNI323 від 26.01.04р. (далі-Додаток № 7)
Відповідно до п.1.3. якого на момент
підписання цього додатку до Договору
ліміт складає 10 000 грн.

Відповідно до п. 1.4. Додаток № 7
овердрафтове кредитування відповідача
здійснюється позивачем у межах ліміту
і терміну, установлених згідно з п. 1.3.
цього додатка до Договору, з періодом
безперервного користування кредитом
не більше 30 днів.

Пунктом 1.6. Додаток № 7 визначено, що
відповідач здійснює погашення кредиту,
отриманого в межах установленого
ліміту, не пізніше терміну закінчення
періоду безперервного користування
кредитом, установленого п. 1.4. цього
додатка до Договору.

Як зазначено у п. 1.5. Додаток № 7
відповідач сплачує відсотки за весь
час фактичного користування кредитом
згідно з п.п. 3.1, 3.2., 3.3. цього додатка до
Договору.

Згідно з п. 3.1 Додаток № 7 за
користування кредитом у період з дати
виникнення дебетового сальдо на
картковому рахунку відповідача після
закриття банківського дня відповідач
сплачує відсотки, виходячи з
диференційованої процентної ставки,
розмір якої залежить від терміну
користування кредитом і встановлений у
розділі 4 цього додатка до Договору.

У п. 3.2. Додаток № 7 зазначено про те, що
відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу
України у разі порушення відповідачем
будь - якого із зобов`язань з погашення
кредиту, передбачених цим додатком до
Договору, відповідач сплачує позивачу
відсотки за користування кредитом у
розмірі подвійної ставки річних
інтервалу "16 - 30 днів" від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Відповідно до п. 3.3. Додаток № 7 сплату
відсотків за користування кредитом,
розрахованих згідно з п.п. 3.1, 3.2. цього
додатка до Договору, здійснення в
порядку, визначеному в п.п. 1.11, 2.3. цього
додатка до Договору. Відсотки, не
сплачені після закінчення періоду
безперервного користування кредитом,
вважаються простроченими. Сплата
відсотків може бути здійснена
відповідачем також з інших належних
йому рахунків у встановленому законом
порядку.

Згідно з п. 5.1. Додаток № 7 у разі
порушення відповідачем будь - якого із
зобов`язань: зі сплати відсотків за
користування кредитом, передбачених
п.п. 1.5, 1.9, 1.12.1,1.3.1,3.2, 3.3 цього додатка до
Договору; термінів повернення кредиту
й інших витрат, передбачених п.п. 1.3, 1.4,
1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатка до
Договору, винагороди, передбаченої п.п.
1.10, 3.4, 3.5, 3.6 цього додатка до Договору
відповідач сплачує позивачу за кожен
випадок порушення пеню в розмірі 0,2 %
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, але
не більше подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який виплачується пеня.

Як зазначає позивач, станом на 29.04.14р.
відповідач має заборгованість на
загальну суму 37684,07 грн., яка
складається з: 8 132,18 грн. -
заборгованість за кредитом; 16 164,27 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 13 387,62 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Позивач звертає увагу суду на те, що з
метою досудового врегулювання спору
позивачем 21.10.13р. було направлено на
адресу відповідача претензію з №
71217DNI00572 від 17.10.13р., відповідно до якої
позивач просив негайно погасити
прострочену заборгованість у повному
обсязі.

Як зазначає позивач, вищезазначені
вимоги були залишені відповідачем без
відповіді та задоволення, у зв'язку з
чим позивач був змушений звернутися до
суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитом у розмірі 8
132,18 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом у розмірі16
164,27грн., пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором. у
розмірі 13 387,62 грн., а всього 37684,07 грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідач не
скористався наданим йому правом на
судовий захист, наведених позивачем
обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В статті 10561 Цивільного кодексу України
зазначено про те, що розмір процентів
та порядок їх сплати за договором
визначаються в договорі залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, попиту і пропозицій, які
склалися на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.
Встановлений договором розмір
процентів не може бути збільшений
банком, іншою фінансовою установою в
односторонньому порядку. Умова
договору щодо права банку, іншої
фінансової установи змінювати розмір
процентів в односторонньому порядку є
нікчемною.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України та умови
укладеного між сторонами Договору та
додатку до нього, господарський суд
вважає, що вимоги позивача в частині
стягнення заборгованості за кредитом у
розмірі 8 132,18 грн. та заборгованості по
процентам за користування кредитом у
розмірі 16 164,27грн. є обґрунтованими та
доведеними, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання (ст. 625
Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Позивачем була нарахована пеня у
розмірі 13 387,62 грн., розрахунок якої
судом перевірений та визнаний таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599,
610, 612, 625, 629, 1054,10561 Цивільного кодексу
України, ст.ст.173, 174, 193, 218, 231, 232
Господарського кодексу України, ст.ст.
4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 75, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" (49094, м.Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованість за
кредитом у розмірі 8 132,18 грн. (вісім
тисяч сто тридцять дві грн. 18 коп.),
заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі 16 164,27
грн. (шістнадцять тисяч сто шістдесят
чотири грн. 27 коп.), пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у розмірі 13387,62 грн.
(тринадцять тисяч триста вісімдесят
сім грн. 62 коп.), витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 827, 00 грн.
(тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.).

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання і може
бути оскарженим протягом цього строку
до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 08.08.14р.

Суддя Н.Е. Петренко