ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2014 р.
Справа № 911/2058/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до 1. Приватного підприємства
«Львівкульттовари» 2. Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
30 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:ОСОБА_3 (довіреність № №2878
від 24.06.2014);від відповідача-1: від
відповідача-2: не з'явився; не
з'явився.секретар судового засідання:
Жиленко Е.В.

Обставини справи:

29.05.2014 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(далі-позивач) звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою б/н, б/д (вх. №2181/14) до
Приватного підприємства
«Львівкульттовари» (далі-відповідач-1)
та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(далі-відповідач-2) про стягнення 30 000, 00
грн.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем-1 зобов'язань за
договором №2014/03/04 про надання
транспортно-експедиційних послуг, а
саме щодо повної та своєчасної оплати
за надані послуги.

При цьому між позивачем та
відповідачем-2 було укладено договір
поруки б/н від 04.03.2014, відповідно до
змісту якого відповідач-2 поручився
перед позивачем на виконання
відповідачем-1 свого зобов'язання перед
позивачем з оплати
транспортно-експедиторських послуг.

В результаті чого позивач просить
стягнути з відповідача-1 - 29 900,00 грн.
основного боргу та стягнути солідарно
з відповідачів 100 грн. основного боргу.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.05.2014 порушено провадження
по справі та призначено її до розгляду
на 25.06.2014.

25.06.2014 до початку судового засідання,
через канцелярію господарського суду
Київської області відповідач-2 подав
заяву б/н від 24.06.2014 (вх..№12244/14), в якій
просить суду розглянути справу №911/2058/14
без його участі.

Також 25.06.2014 до початку судового
засідання, через канцелярію
господарського суду Київської області
представник позивача подав заяву б/н
від 25.06.2014 (вх. №12245/14), в якій
підтверджує, що у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішує
господарський спір, немає справи зі
спору між тими сторонами, про той же
предмет та з тих же підстав, а також
немає рішення цих органів з такого
спору який розглядається по справі
№911/2058/14.

У судовому засіданні 25.06.2014 представник
позивача по справі подав клопотання б/н
від 25.06.2014 (вх.№12313/14) про продовження
строк розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.06.2014 було продовжено
строк вирішення спору у справі №911/2058/14
на п'ятнадцять днів з 31.07.2014 по 14.08.2014 та
відкладено розгляд справи на 07.08.2014.

26.06.2014 зареєстровано канцелярію
господарського суду Київської області
клопотання про відкладення розгляду
справи б/н від 20.06.2014 (вх. №12323/14), в якому
відповідач-1 просить відкласти розгляд
справи на іншу дату.

06.08.2014 зареєстровано канцелярію
господарського суду Київської області
клопотання про доручення до справи
доказів часткової сплати витребуваної
суми б/н від 04.08.2014 (вх. №15906/14).

У судовому засіданні 07.08.2014 позивач
позовні вимоги підтримав, вважає їх
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

У судове засідання 07.08.2014 представники
відповідачів, які у відповідності до ч.
1 ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили,
вимоги ухвали суду не виконали.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представників
відповідачів, належно повідомлених про
дату, час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 07.08.2014
господарським судом Київської області
в порядку вимог ст. 85 ГПК України було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи
представника позивача, дослідивши та
оцінивши представлені докази в їх
сукупності, суд встановив:

04.03.2014 між Приватним підприємством
«Львівкульттовари» (експедитор за
договором, відповідач-1 у справі) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(перевізник за договором, позивач у
справі) було укладено договір №2014/03/03
про надання транспортно-еспедиційних
послуг (далі-договір), відповідно до
п.1.1. договору експедитор діючи від
імені і за рахунок засобів третьої
сторони-замовника, залучає перевізника
для здійснення перевезення вантажів у
міжнародному чи внутрішньому
сполученні. Перевізник бере на себе
зобов'язання перевезти вантаж
(надалі-вантаж) автомобільним
транспортом на умовах обумовлених цим
договором, а експедитор - оплатити
вартість такого перевезення з числа
коштів отриманих від замовника.

Відповідно до п.1.2. договору вартість
транспортних послуг вказується в
транспортному замовленні. Ціни на
виконання транспортних послуг є
договірними і визначаються за
допомогою переговорів між сторонами
цього договору.

Пунктом 2.2. договору зазначено, що після
попередньої усної домовленості з
перевізником, експедитор направляє
транспортне замовлення письмово не
пізніше 2-ох днів до терміну
завантаження. Транспортне замовлення
може бути передано за допомогою
факсимільного повідомлення або
електронною поштою. У свою чергу,
перевізник печаткою/штампом і підписом
підтверджує виконання замовлення.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо).

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

На виконання п.2.2. договору відповідач-1
за допомогою електронної пошти
направив транспортне замовлення від
04.03.2014 додаток до договору №2014/03/04, в
якому зазначив дату завантаження 06.03.2014
о 9.00, маршрут перевезення
Україна-Росія, вимоги до а/м чистий
сухий тент до 86 куб, з боковим
завантаженням, CRM, місце завантаження
АДРЕСА_3, місце замитнення с. Малехів,
місце розмитнення Челябінська обл., м.
Троицк, отримувач ЗАО «ЮМЕК», місце
розвантаження вантажу, вантаж 20 т, час
доставки 13.03.2014, номер а/м НОМЕР_3/НОМЕР_4,
ПІП водія ОСОБА_4.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ст. 530
ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Також в замовленні від 04.03.2014 додаток до
договору №2014/03/04 зазначено вартість
перевезення по замовленню за автопоїзд
в розмірі 30 000,00 грн. та умови оплати
протягом 5 банківських днів по
отриманню поштою оригіналів
документів (оригінал рахунку за
виконані транспортні послуги, два
оригінали актів виконаних робіт по
даному маршруту, оригінал CRM, дане
транспортне замовлення та два
екземпляри договору підтверджених
мокрою печаткою перевізника).

Таким чином, позивачем було направлено
на адресу відповідача-1 та отримано
відповідачем-1 оригінал рахунку за
виконані транспортні послуги, два
оригінали актів виконаних робіт по
даному маршруту, оригінал CRM, дане
транспортне замовлення та два
екземпляри договору підтверджених
мокрою печаткою перевізника про, що
свідчить довідка кур'єрської служби
«Грандекс країна» б/н від 15.04.2014.

З довідки б/н від 15.04.2014 вбачається, що
відправлена кореспонденція згідно
накладної №1343870 отримано
відповідачем-1 14.04.2014.

Господарським судом встановлено, що на
виконання умов договору та замовлення
від 04.03.2014 додаток до договору №2014/03/04
позивачем було здійснено перевезення
вантажів у міжнародному сполучення
Україна-Росія про, що свідчить
міжнародна товарно-транспортна
накладна А №0658728.

Також в матеріалах справи міститься
копія акту виконаних робіт від 14.03.2014 та
копія рахунку-фактури №3 від 14.03.2014 на
суму 30 000,00 грн.

Оскільки відповідачем-1 надано суду
платіжні доручення №240 від 10.04.2014 на
суму 5000,00 грн., №280 від 25.04.2014 на суму 5
000,00 грн., №64 від 06.06.2014 на суму 5 000,00 грн.,
№353 від 19.06.2014 на суму 5 000,00 грн. на
підтвердження виконання ним часткової
оплати за послуги в розмірі 20 000,00 грн.,
господарський суд вважає, що позовна
вимога про стягнення з відповідача
суми основного боргу у розмірі 30000,00
грн. підлягає задоволенню частково, а
саме в розмірі 10 000,00 грн.

З платіжних доручень №240 від 10.04.2014 на
суму 5000,00 грн., №280 від 25.04.2014 на суму 5
000,00 грн. вбачається, що частина боргу
була оплачена до звернення позивача до
суду.

Таким чином, в стягненні 10 000,00 грн.
частини основного боргу суд відмовляє.

Відповідно до платіжних доручень №64
від 06.06.2014 на суму 5 000,00 грн., №353 від
19.06.2014 на суму 5 000,00 грн. вбачається, що
частина боргу була оплачена після
звернення позивача до суду, то
провадження в частині стягнення 10 000,00
грн. основного боргу підлягає
припиненню, на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК
України.

Як підтверджується матеріалами справи,
відповідач-1 не виконав взятого на себе
зобов'язання в повному обсязі та в
строк, встановлений договором, і його
заборгованість станом на момент
розгляду справи у суді становить, з
урахуванням часткової оплати,
становить 10 000, 00 грн.

Проте, 04.03.2014 між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (кредитор за
договором поруки) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (поручитель
за договором поруки) було укладено
договір поруки (далі-договір поруки),
відповідно до п.1 договору поруки
поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
кредитора, а саме Приватним
підприємством «Львівкульттовари»
свого зобов'язання, яке виникло у
останнього відповідно до договору про
надання транспортно-експедиційних
послуг №2014/03/04 від 04.03.2014 та
транспортного замовлення №2014/03/04 від
04.03.3014.

Згідно з ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного
кодексу України у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.
Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності
керуючись, законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, виходячи з
вищевикладених обставин,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, а саме у сумі 10 000,00 грн.
основного боргу.

В іншій частині позовних вимог, а саме,
в частині стягнення 10 000,00 грн.
основного боргу провадження підлягає
припиненню.

В частині стягнення 10 000,00 грн. суми
основного боргу суд відмовляє в
задоволенню позову.

Судовий збір відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК
України покладається повністю на
відповідачів.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Приватного
підприємства «Львівкульттовари» (79068,
Львівська обл., місто Львів, вулиця
Гетьмана Мазепи, будинок 15, квартира 142,
ідентифікаційний код: 33285520) та з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер:
НОМЕР_1) на користь Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 (02166, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) 10 000
(десять тисяч) грн. 00 коп. основного
боргу та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Провадження в частині стягнення
10 000 (десяти тисяч) грн. 00 коп. припинити.

4. В частині стягнення 10 000 (десяти
тисяч) грн. 00 коп. відмовити.

5. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 15.08.2014 року