КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.
Справа№ 910/8423/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Рябухи В.І.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 -
особисто

від відповідача Чернишової
А.М. - дов. б/н від 12.06.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Новелл Консалтинг
Україна»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 15.07.2014р. (суддя
Бондаренко Г.П.)

у справі №910/8423/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця

ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2)

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Новелл Консалтинг
Україна»

(далі - ТОВ «Новелл
Консалтинг Україна»)

про стягнення 37 021,16
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.07.2014р. у справі №910/8423/14
позовні вимоги, з урахуванням заяви про
збільшення цих вимог, задоволено
повністю, стягнуто з ТОВ «Новелл
Консалтинг Україна» на користь ФОП
ОСОБА_2 101 190,00 грн. основного боргу, 2 370,34
грн. пені, 373,95 грн. 3% річних, 2 247,54 грн.
інфляційних втрат та 2 123,64 грн. витрат з
оплати судового збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
місцевим судом не дотримано норм
Закону України «Про адвокатуру»,
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та інших
нормативно-правових актів з питань
діяльності адвокатів, внаслідок чого
не встановлено тієї обставини, що ФОП
ОСОБА_2 є неналежним позивачем у даній
справі, оскільки відповідачем укладено
договір №90-36 про надання правової
допомоги з врегулюванню спору від
06.10.2010р. (далі - Договір) з ОСОБА_2 як
адвокатом, а не з фізичною
особою-підприємцем. Крім цього,
місцевим судом не взято до уваги факту
ненадання послуг адвокатом ОСОБА_2 в
тому обсязі, відповідно до якого
визначено загальну вартість Договору,
проігноровано умови Договору щодо
строків та розміру оплати гонорару
адвоката ОСОБА_2, порушено вимоги
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) в частині строків позовної
давності, не взято до уваги факту
введення відповідача в оману адвокатом
ОСОБА_2 під час укладення Договору,
порушено вимоги Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) щодо оцінки доказів тощо.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
оскаржене рішення скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити за наведених в скарзі
підстав тощо.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи скарги заперечив,
просив не брати їх до уваги, а відтак
рішення місцевого суду як законне та
обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню.

Так, ФОП ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до ТОВ «Новелл Консалтинг
Україна» про стягнення основного боргу
в сумі 33 730,00 грн., пені в сумі 60,05 грн., 3%
річних в сумі 13,85 грн. та інфляційних
втрат в сумі 742,06 грн. В обґрунтування
своїх вимог посилався на порушення
відповідачем умов Договору в частині
оплати наданих ним послуг тощо.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції, позивачем подано заяву про
збільшення позовних вимог, зокрема, про
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 101 190,00 грн., пені в сумі 2 370,34
грн., 3% річних в сумі 373,95 грн. та
інфляційних втрат в сумі 2 247,54 грн., яку
місцевим судом розцінено як заяву про
зміну предмету позову та прийнято в
порядку ст.22 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані ними
матеріали, суд першої інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, відтак позов задовольнив
повністю.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд
встановив факт наявного у відповідача
боргу за Договором в сумі 101 190,00 грн.,
вважав його належним чином доведеним,
документально підтвердженим і
відповідачем жодним чином не
спростованим, строк оплати наданих
послуг на підставі ст.530 ЦК України
таким, що настав, відтак позовні вимоги
в частині стягнення основного боргу
обґрунтованими. Крім цього, вимоги
позивача про стягнення пені в розмірі 2
370,34 грн., 3% річних в розмірі 373,95 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 2 247,54 грн.
як такі, що ґрунтуються на законі та
договорі, визнав доведеними та
належними до задоволення відповідно до
розрахунку позивача тощо.

Апеляційний господарський суд
погоджується з такими висновками
місцевого суду.

Так, як встановлено матеріалами справи,
06.10.2010р. між позивачем, як адвокатом, та
відповідачем, як клієнтом, укладено
Договір, за умовами розділу 2 якого
позивач зобов'язався надати
відповідачу правову допомогу в
урегулюванні спору з ДПІ в
Оболонському районі міста Києва, а
відповідач - прийняти послуги та
оплатити їх на передбачених Договором
умовах. Правова допомога адвоката
(позивача) включала в себе досудове
врегулювання спору, представництво
прав та законних інтересів клієнта
(відповідача) в судах всіх інстанцій,
представлення інтересів клієнта в
органах державної виконавчої служби на
стадії виконавчого провадження,
наданні інших юридичних послуг.

За своєю правовою природою Договір є
договором про надання послуг, відтак
між сторонами виникли правовідносини,
що підпадають під правове регулювання
Глави 63 ЦК України.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві цю послугу, якщо інше не
встановлено договором. Якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, які встановлено договором
(ст.ст.901, 903 ЦК України).

Положеннями п.п.3.4, 3.5 Договору
визначено, що акт приймання-передачі
послуг з надання правової допомоги
буде складатися сторонами одноразово
після повного надання адвокатом
правової допомоги. У випадку
несвоєчасного підписання клієнтом та
направлення на поштову адресу адвоката
акту приймання-передачі наданих
послуг, адвокат має право направити
клієнту цей документ в 2 екземплярах
цінним листом з повідомленням про
вручення. Якщо клієнт протягом 5
робочих днів з моменту отримання
такого листа не підпише та не направить
на поштову адресу адвоката один
екземпляр підписаного документа (або
не заявить мотивованих претензій
відносно його підписання), такі
документи вважаються підписаними
клієнтом, а послуги - наданими
адвокатом належним чином. У випадку
неможливості вручення цього листа
через відмову адресата від його
отримання (або відсутності адресата за
вказаною адресою; або неявки адресата у
поштове відділення для отримання
листа), відповідний документ
вважається підписаним клієнтом, а
послуги з надання правової допомоги -
наданими адвокатом належним чином.

Відповідно до матеріалів справи
17.12.2010р. сторонами підписано акт
приймання-передачі послуг за Договором
(а.с.19), згідно якого адвокат надав, а
замовник (відповідач) прийняв перший
етап юридичних послуг щодо
представлення та захисту інтересів
відповідача у справі №2а-15612/10/2670 за
позовом ТОВ «Новелл Консалтинг
Україна» до ДПІ в Оболонському районі
міста Києва. Відповідач за надані йому
по першому етапу послуги з позивачем
розрахувався, що підтверджено копією
платіжного доручення №231 від 18.11.2010
року.

Як видно з матеріалів справи, в
подальшому позивач представляв
інтереси відповідача в
адміністративній справі №2а-15612/10/2670 в
адміністративному суді, в тому числі й
при новому розгляді справи та в
апеляційній та касаційній інстанціях.

Гонорар адвоката за надання правової
допомоги на підставі розділу 5 Договору
складає 134 920,00 грн., який сплачується
клієнтом у формі передплати протягом 30
днів з моменту отримання від адвоката
рахунку на оплату.

З'ясувавши обставини справи в
сукупності із наданими до справи
матеріалами, суд першої інстанції
встановив, що обумовлені Договором
послуги позивачем надано відповідачу в
повному обсязі, а надані на першому
етапі послуги на суму 33 730,00 грн.
передано відповідачу, прийнято ним за
актом прийому-передачі, а також
оплачено за зміненим порядком
розрахунків. Разом з тим, доказів
повного розрахунку відповідача з
позивачем на суму 101 190,00 грн. (134 920,00 грн.
- 33 730,00 грн.) матеріали справи не
містять.

Таким чином, місцевий суд дійшов
правильного висновку про те, що
сторонами змінено умови Договору щодо
строку та порядку оплати послуг, проте
в якому порядку та в який строк
здійснюється оплата послуг сторонами
не погоджено, а відтак судом правомірно
застосовано приписи ч.2 ст.530 ЦК України,
згідно якої якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Положеннями ст.193 ГК України та ст.ст. 525,
526, 530, 612 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, воно підлягає
виконанню в цей строк (термін). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
встановлений договором або законом
строк.

Вимогу про сплату 101 190,00 грн. (претензія
№2) позивачем надіслано на адресу
відповідача 29.04.2014р., що підтверджено
матеріалами справи. Отже, з огляду на
приписи ч.2 ст. 530 ЦК України відповідач
зобов'язаний здійснити оплату
залишкової суми гонорару у семиденній
строк від дня пред'явлення вимоги.
Оскільки відповідач не отримав
претензію, дата пред'явлення вимоги
визначається датою здачі відповідної
вимоги позивачем у відділення
поштового зв'язку, тобто 30.04.2014 року.

За відсутності в матеріалах справи
доказів повного виконання
відповідачем зобов'язань з оплати
гонорару адвоката як протягом 7
встановлених ст.530 ЦК України днів, так
і на момент прийняття рішення, місцевий
суд дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення 101
190,00 грн. основного боргу є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи апелянта з приводу того, що ФОП
ОСОБА_2 є неналежним позивачем у даній
справі, оскільки Договір ним укладено з
адвокатом ОСОБА_2, а не фізичною
особою-підприємцем, не заслуговують на
увагу, адже згідно п.10.5 Договору
адвокат являється платником єдиного
податку, а на підставі розділу 11
Договору (реквізити сторін) ОСОБА_2 є
фізичною особою-підприємцем. Наявна в
матеріалах справи копія виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осі-підприємців
підтверджує цю обставину, статус
«адвокат» не позбавляє особу права
діяти як фізична особа-підприємець.
Крім цього, згідно пояснень позивача в
судовому засіданні апеляційного суду,
до звернення до господарського суду із
даним позовом, він звертався з таким
самим позовом як адвокат й одержав
ухвалу від 10.04.2014 року про повернення
позовного матеріалу на підставі ст.62
ГПК України. Наведене не
заперечувалось й представником
відповідача, яким надано апеляційному
суду для ознайомлення та огляду в
судовому засіданні вищезгадані
позовні матеріали.

Безпідставними є також доводи апелянта
щодо порушення судом першої інстанції
вимог ЦК України в частині строків
позовної давності, оскільки вимогу про
оплату 101 190,00 грн. гонорару в порядку
ст.530 ЦК України позивачем надіслано
відповідачу після повного виконання
Договору 29.04.2014р., а відтак строк
позовної давності ні в якому разі не
сплинув.

Не заслуговують на увагу твердження
скаржника про відсутність у нього
заборгованості перед позивачем з
огляду на здійснення ним передплати в
сумі 33 730,00 грн. за виконання позивачем
Договору в повному обсязі та наявність
підписаного сторонами Акту
прийняття-передачі робіт від 23.11.2010
року (надав для огляду в суді його
копію). Так, як згадувалось, вище по
справі сторонами підписано лише один
Акт від 17.12.2010 року про
прийняття-передавання першого етапу
робіт на суму 33730,00 грн., цього не
спростовано відповідачем, як і не
доведено того факту, що позивачем не
виконано зобов'язань за Договором в
повному обсязі, адже судові рішення по
адміністративній справі №2а-15612/10/2670
наявні в матеріалах справи тощо.

Положеннями ст.611 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) на підставі
ст. 549 ЦК України є грошова сума, або
інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновками місцевого
суду, що вимоги про стягнення пені, 3%
річних та інфляційних втрат підлягають
задоволенню за розрахунком позивача,
зокрема, розмір пені складатиме 2 370,34
грн., 3% річних - 373,95 грн., а розмір
інфляційних втрат - 2 247,54 грн. та
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правомірно задоволено
вимоги в частині їх стягнення.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає висновки
місцевого суду законними,
обґрунтованими обставинами й
матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Новелл
Консалтинг Україна» залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 15.07.2014р. у справі
№910/8423/14 - без змін.

Матеріали справи №910/8423/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
Г.А. Жук

В.І. Рябуха