ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.
Справа № 914/3988/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Бонк Т.Б.

суддів
Бойко С.М.

Кравчук Н.М.

при секретарі судового засідання
ОСОБА_6 І.О.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник) - ОСОБА_2
(представник за довіреністю)

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 від
23.01.2014 року б/н

на рішення господарського суду
Львівської області від 08 січня 2014 року,
суддя М.М. Синчук

у справі за № 914/3988/13

за позовом Львівського комунального
автотранспортного підприємства № 1,
м.Львів,

до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, м.Львів,

про стягнення 23 272, 61 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Львівської області від 08 січня 2014 року
у справі за № 914/3988/13 позов задоволено
частково. Стягнуто з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
Львівського комунального
автотранспортного підприємства № 1 - 17
235,82 грн. заборгованості. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення
позовних вимог мотивоване тим, що
згідно договору оренди транспортних
засобів з екіпажем орендар
зобов'язаний забезпечити орендовані
транспортні засоби паливом за рахунок
орендодавця. Натомість, позивач як
орендар самостійно забезпечував
транспортні засоби пальним за свій
рахунок, що підтверджується
відповідними чеками за спірний період,
а відтак, вимоги позивача про
повернення йому витрачених коштів на
заправку орендованого транспортного
засобу є обґрунтованими.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог в розмірі
6036,79 грн., мотивоване відсутністю
належних доказів на підтвердження
даних позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 08 січня 2014 року у справі за
№ 914/3988/13 в частині задоволених
позовних вимог, мотивуючи це тим, що
договір оренди транспортних засобів є
неукладеним з підстав відсутності
погодження умови договору про передачу
в оренду екіпажу з транспортним
засобом. Вважає, що з наданих чеків з
автозаправних станцій неможливо
встановити факт заправки пальним саме
орендованого автобуса, такі чеки не
містять прізвищ осіб, які здійснювали
заправку.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Враховуючи строки розгляду справи, а
також те, що явка представників сторін
не визнавалась судом обов'язковою,
участь у судовому засіданні є правом
сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України,
докази у справі є достатніми для
вирішення спору по суті, апеляційний
господарський суд вважає за можливе
розглядати спір без участі
представника відповідача за наявними в
справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі, заслухавши
пояснення представників сторін у
судових засіданнях, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід задоволити, а рішення
господарського суду першої інстанції -
скасувати частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Львівське
комунальне автотранспортне
підприємство № 1, в особі директора
Сидоровича М.В., що діє на підставі
Статуту, з однієї сторони (надалі
орендар) та Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (надалі - орендодавець) уклали
Договір оренди транспортних засобів
№009/04-12 від 18.04.2012р. (надалі - Договір від
18.04.2012 р.). За умовами цього Договору,
орендодавець передає, а орендар
приймає в платне тимчасове володіння
та користування транспортні засоби для
здійснення перевезень пасажирів.
Перелік транспортних засобів, які
передає орендодавець та приймає
орендар міститься в Додатку №1 цього
Договору, а саме автобус БОГДАН 09201
д.н.з. НОМЕР_1. (а.с. 35-37.)

Згідно п. 4.2.4. Договору від 18.04.2012 р.
орендар зобов'язаний забезпечити
орендовані транспортні засоби паливом.

В день укладення вищезазначеного
договору, а саме 18.04.2012 р. між Львівським
комунальним автотранспортним
підприємством № 1, в особі директора
Сидоровича М.В., що діє на підставі
Статуту, з однієї сторони (надалі
орендар) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі -
орендодавець) було укладено Угоду про
дострокове розірвання Договору оренди
транспортних засобів №009/04-12 від 18.04.2012
р. Згідно п. 1 цієї Угоди, сторони дійшли
згоди про дострокове розірвання
Договору з 18.04.2012 р.

Львівське комунальне автотранспортне
підприємство № 1, в особі директора
Сидоровича М.В., що діє на підставі
Статуту, з однієї сторони (надалі
орендар) та Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (надалі - орендодавець) уклали
Договір оренди транспортних засобів
№tz/009 від 06.07.2012 р. (надалі - Договір від
06.07.2012р.). За умовами цього Договору,
орендодавець передає, а орендар
приймає в платне тимчасове володіння
та користування транспортні засоби з
екіпажем, що їх обслуговує для
цільового призначення - здійснення
перевезень пасажирів.

Перелік транспортних засобів, які
передає орендодавець та приймає
орендар міститься в Додатку №1 цього
Договору, а саме автобус БОГДАН 09201
д.н.з. НОМЕР_1. (а.с. 23-26)

Згідно п. 4.2.4. Договору від 06.07.2012 р.
орендар зобов'язаний забезпечити
орендовані транспортні засоби паливом
за рахунок орендодавця.

19.07.2013р. Державною фінансовою
інспекцією у Львівській області
складено Акт ревізії
фінансово-господарської діяльності ЛК
АТП №1 за період з 01.07.2011 р. по 31.03.213 р.
№06-24/16 від 19.07.2013 р., яким встановлено
факт недоотримання позивачем коштів в
сумі 23 272,61 грн. за період з липня по
серпень 2012 року як компенсації за
заправку транспортних засобів. (а.с. 18-21)

Позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення коштів в сумі 23 272,61 грн. як
компенсації за заправку транспортних
засобів, обґрунтовуючи позовні вимоги
обставинами, встановленими у акті
ревізії фінансово-господарської
діяльності ЛК АТП №1 від 19.07.13 року.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає лише ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до приписів ст. 36 ГПК
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

На підтвердження позовних вимог в сумі
23 272,61 грн. позивачем надано суду копії
дорожніх листів разом з копіями чеків з
POS - терміналів за період з 02.07.2012р. по
24.08.2012р. за смарт-карткою №? на
суму 18 945,60 грн. та за період з 25.08.2012р. по
31.08.2012 за смарт-карткою № на суму 1
934,97 грн., тобто загалом на суму 20 880,57
грн. Жодних письмових документів у
підтвердження частини позовних вимог в
сумі 2 392,04 грн. позивачем не подано.

Слід одночасно зазначити, що до
дорожнього листа №260509 від 25.08.2012 р. не
долучено копії чеку з POS - терміналу про
здійснення заправки пальним 25.08.2012 р.

При огляді доданих позивачем до
матеріалів справи копій дорожніх
листів та смарт-карток, встановлено
наступне: дорожній лист №171973 та чек з POS
- терміналу за смарт-карткою №? на
суму 394,61 грн. від 02.07.2012 р.; дорожній лист
№172081 та чек з POS - терміналу за
смарт-карткою №? на суму 374,93 грн.
від 03.07.2012 р.;дорожній лист №172143 та чек з
POS - терміналу за смарт-карткою №?
на суму 482,04 грн. від 04.07.2012 р.; дорожній
лист №172240 та чек з POS - терміналу за
смарт-карткою №? на суму 458,20 грн.
від 05.07.2012 р., тобто, вище перераховані
документи видані до моменту укладення
Договору від 06.07.2012 р., не стосуються
предмету доказування і не беруться
судом до уваги.

Позивачем до матеріалів справи
долучено копію реєстру паливних карток
на транспортний засіб маршруту № 2А ЛК
АТП № 1 (а.с.126). З копії реєстру паливних
карток вбачається, що на транспортний
засіб д.н.з. НОМЕР_1 видано картку
№? та за цим транспортним засобом
закріплено ОСОБА_5

В даному реєстрі взагалі не
передбачено смарт-картки за №, а
відтак, надані позивачем копії чеків з
зазначенням смарт-картки № не
стосуються предмету спору та не
приймаються судом до уваги.

Щодо дорожніх листів та чеків за
смарт-карткою № , то слід
зазначити, що позивачем належно не
доведено, що надані чеки із зазначенням
смарт-картки за № та дорожні
листи пов'язані між собою.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні докази, апеляційний
господарський суд встановив, що реєстр
паливних карток, наданий позивачем в
обґрунтування позовних вимог по
договірному зобов'язанню відповідача
щодо забезпечення паливом
орендованого транспортного засобу, не
слід вважати таким що, має належну
доказову силу, оскільки даний реєстр не
передбачено умовами договору, він не
оформлений як невід'ємний додаток до
договору, який узгоджено і підписано
обома сторонами.

Згідно матеріалів, поданих позивачем,
за орендованим транспортним засобом
закріплено ОСОБА_5, а в дорожніх листах,
долучених ним, також містяться
прізвища інших осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_3.
Сторонами за договором від 06.07.12 року
взагалі не було погоджено передачу
екіпажу в оренду разом з транспортним
засобом. Матеріалами справи
підтверджено, що особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5
не перебували у трудових відносинах з
ФОП ОСОБА_3 в період липня - серпня 2012
року.

Апеляційний господарський суд
зазначає, що вищезазначений реєстр
паливних карток не є ні додатком до
укладеного договору, ні не є погодженим
сторонами договору, а відтак не може
мати належної доказової сили за даних
обставин справи.

Відтак, апеляційний господарський суд
вважає вищезазначені докази, зокрема
реєстр паливних карток, копії дорожніх
листів з долученими чеками, такими, які
не обґрунтовують позовні вимоги та не
містять відомостей щодо предмета
доказування.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 4.2.4. Договору від 06.07.2012 р.
орендар зобов'язаний забезпечити
орендовані транспортні засоби паливом
за рахунок орендодавця.

Хоча сторонами згідно п. 4.2.4. Договору
від 06.07.12 року і погоджено, що орендар
зобов'язаний забезпечити орендовані
транспортні засоби паливом за рахунок
орендодавця, однак договором не
передбачено способу та порядку
виконання такого зобов'язання, якими
документами повинно підтверджуватися
виконання обов'язку орендодавцем.

Договором не визначено, у який спосіб
орендодавець має здійснити
забезпечення орендованого
транспортного засобу пальним, зокрема,
чи орендодавець зобов'язаний здійснити
свій обов'язок щодо забезпечення
транспортного засобу паливом шляхом
передоплати, чи шляхом компенсування
вартості пального орендарю після
заправки орендованого транспортного
засобу.

Умовами договору не передбачено також
наслідків невиконання такого
зобов'язання орендодавцем.

Представник позивача також не зміг
дати усні пояснення з даного приводу в
судових засіданнях та на вимогу суду
також не надав письмових пояснень, що
стосуються зазначеного.

Укладений Договір оренди транспортних
засобів з екіпажем від 06 липня 2012 року
містить розділ 6 «Форма та порядок
розрахунків», однак умови даного
розділу стосуються порядку
розрахунків за орендною платою.

Згідно п.6.2. вищевказаного розділу
договору в кінці кожного місяця
сторони підписують акт виконаних
робіт, який є остаточною підставою для
проведення розрахунків за звітний
місяць.

В даному випадку спір не стосується
відносин у сфері орендної плати. Однак,
на вимогу суду сторонами також не
подано копій актів виконаних робіт для
огляду.

Крім того, при обґрунтуванні своїх
позовних вимог про стягнення коштів
позивач покликається на Акт ревізії
фінансово - господарської діяльності
ЛК АТП № 1, в якому встановлено факт
недоотримання позивачем коштів в
розмірі 23272, 61 грн. за період з липня по
серпень 2013 року як компенсації за
заправку транспортних засобів.

Однак виявлені порушення в
діяльності суб'єкта господарювання на
підставі перевірки адміністративного
органу не можуть впливати на
господарські договірні відносини між
сторонами. Акт ревізії не може бути
належним доказом майнових вимог
позивача.

Позивачем не зазначено правової
підстави своїх вимог про стягнення
коштів, позов заявлено без
нормативного обґрунтування своїх
вимог. Позивач не звертається про
відшкодування цих коштів в сумі 23 272, 61
грн. як збитків.

Крім того, позовні вимоги в сумі 2392,04
грн. заборгованості за договором від
06.07.12 року не підтверджені жодними
доказами, а тому вважаються
безпідставними.

Згідно ст.42 ГК України підприємницька
діяльність здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних результатів та отримання
прибутку.

Згідно ст.44 ГК України серед принципів
підприємницької діяльності
передбачено комерційний розрахунок.

Згідно ст.759 ЦК України за договором
найму наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Згідно ст.760 ЦК України
особливості найму окремих видів майна
встановлюються ЦК України та законами.

Згідно ч.2 ст.801 ЦК України витрати,
пов'язані з використанням
транспортного засобу, в тому числі зі
сплатою податків та інших платежів,
несе наймач.

Вищезазначена норма не передбачає
прив'язки до договору («якщо інше не
передбачено договором»).

Щодо доводів відповідача про те, що
даний договір слід вважати неукладеним
у зв'язку з непогодженням такої
істотної умови договору як склад
екіпажу, то слід зазначити наступне.

Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Дії сторін можуть
свідчити про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено (постанова
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 року № 11).

Згідно п. 1.3. Договору від 06.07.12 року
керування транспортними засобами
здійснює виключно екіпаж орендодавця -
працівники, які перебувають трудових
відносинах з орендодавцем і які
виконують роботу з керування та
експлуатації транспортних засобів, а
також орендодавець у разі
безпосереднього здійснення ним
керування та експлуатації
транспортним засобом, відомості щодо
яких наведено в переліку транспортних
засобів та екіпажів, які надає
орендодавець та приймає орендар для
використання (Додаток 2 до Договору).

Згідно п. 1.4. Договору від 06.07.12 року
персональні дані екіпажу зазначаються
у Додатку 3 до договору від 06.07.12 року.

Слід зазначити, що Додатки до Договору
від 06.07.12 року скріплені підписами обох
сторін, однак без зазначення даних щодо
складу екіпажу.

В даному випадку укладений договір не
може бути визнано неукладеним,
оскільки з матеріалів справи
вбачається його виконання сторонами,
зокрема, передання в оренду
транспортного засобу та його подальша
експлуатація. Крім того, передання
транспортного засобу без екіпажу
погоджено сторонами, в тому числі
відповідачем.

Враховуючи все вищенаведене, фактичні
обставини справи, апеляційний
господарський суд вважає, що позовні
вимоги є безпідставними, не
підтвердженими належними доказами,
поданий позов не містить нормативного
обґрунтування заявлених вимог, а тому
апеляційний господарський суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи все вищенаведене,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги є безпідставними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами, а відтак в задоволенні позову
слід відмовити повністю.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
про часткове задоволення позову
прийняте без урахування всіх обставин
справи та з порушенням норм чинного
законодавства, а тому підлягає
частковому скасуванню з прийняттям в
цій частині нового рішення.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається: у спорах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Законом України «Про судовий збір»
передбачено сплату судового збору з
апеляційної скарги на рішення суду,
виходячи саме з оспорюваної суми.

Враховуючи те, що рішення суду першої
інстанції підлягає частковому
скасуванню, апеляційний господарський
суд здійснює перерозподіл судових
витрат у даній справі.

Отже, враховуючи задоволення
апеляційної скарги, з позивача в
користь скаржника слід стягнути 913, 5
грн. судового збору за розгляд справи в
суді апеляційної інстанції. У зв'язку з
відмовою у задоволенні позову, судові
витрати за розгляд справи в суді першої
інстанції, які понесені позивачем, слід
залишити на позивачу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 від 23.01.2014 року б/н -
задоволити.

Рішення господарського суду
Львівської області від 08 січня 2014 року
у справі за № 914/3988/13 в частині
задоволення позову про стягнення
коштів в розмірі 17235,82 грн. - скасувати. В
цій частині прийняти нове рішення. В
позові про стягнення коштів в розмірі
17235,82 грн. - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Львівського комунального
автотранспортного підприємства № 1
(адреса: 79066, м. Львів, вул. Грунтова, 1-б;
ідентифікаційний код 23884071) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_3) 913 (дев'ятсот тринадцять)
гривень 50 коп. судового збору.

Місцевому господарському суду видати
відповідний наказ в порядку ст. 116 ГПК
України.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу направити на адресу місцевого
господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений
08.08.2014 р.

Головуючий суддя
Бонк Т.Б.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Кравчук Н.М.