ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014 р.
Справа № 914/2606/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Західексперцспецбуд», м.Львів

до відповідача: Служби автомобільних
доріг у Львівській області, м.Львів

про стягнення 1573754,13грн.

Суддя Щигельська О.І.

при
секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Лабай А.М. - представник за
довіреністю

від відповідача: Боровий В.М. -
представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Західекспертспецбуд», м.Львів до
Служби автомобільних доріг у
Львівській області, м.Львів про
стягнення 1573754,13грн.

Ухвалою суду від 22.07.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
04.08.2014р. Ухвалою суду від 04.08.2014р.
розгляд справи відкладено на 14.08.2014р. у
зв'язку з неявкою відповідача.

Представникам сторін роз'яснено права
згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача у судове
засідання 14.08.2014р. з'явився, подав
додаткові документи (вх.№34009/14 від
06.08.2014р.), позов підтримав повністю з
підстав, зазначених у позовній заяві.
Ствердив, зокрема, що в липні 2010 року
між ТзОВ «Будімекс Автодор» та
відповідачем - Службою автомобільних
доріг у Львівській області укладено
договір на виконання робіт з поточного
ремонту автомобільної дороги
державного значення М-11 на визначеній
ділянці. Внаслідок невиконання
замовником взятих на себе за договором
зобов'язань із оплати у нього
утворилась заборгованість за роботи
виконані в грудні 2012 року. В червні 2014
року між ТзОВ «Будімекс Автодор» та
відповідачем укладено договір про
відступлення права вимоги, за яким до
останнього перейшло право вимоги до
відповідача в розмірі існуючої
заборгованості за вищевказаним
договором - 1573754,13грн. Просив позов
задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 14.08.2014р. суму боргу визнав,
однак проти позову заперечив з мотивів,
наведених у поданому ним відзиві
(вх.№35109/14 від 14.08.2014р.), долучив до
матеріалів справи документи (вх.№34917/14
від 14.08.2014р.). Просив у задоволенні
позовних вимог відмовити, зважаючи на
відсутність фактичних надходжень на
рахунки Служби автомобільних доріг у
Львівській області на оплату робіт по
об'єкту, що зумовило невиконання умов
договору за відсутності винних дій
останнього.

В ході судового засідання відповідачем
заявлено клопотання (вх.№25106/14 від
14.08.2014р.) про оголошення перерви в
судовому засіданні з метою надання
можливості відповідачу подати
зустрічний позов. Розглянувши вказане
клопотання, суд приходить до висновку,
що в його задоволенні слід відмовити
виходячи з наступного. Відповідно до ч.1
ст.60 ГПК України, відповідач має право
до початку розгляду господарським
судом справи по суті подати до позивача
зустрічний позов для спільного
розгляду з первісним позовом.
Зустрічний позов повинен бути взаємно
пов'язаний з первісним. З поданого
відповідачем клопотання вбачається, що
у Служби автомобільних доріг у
Львівській області є вимоги до
первісного кредитора - ТзОВ «Будімекс
Автодор», який не є стороною по справі.
Окрім того, вказане клопотання
заявлено після того, як суд перейшов до
розгляду справи по суті, про що,
зокрема, зазначено у протоколі
судового засідання. В той же час, суд
звертає увагу, що відповідач не
позбавлений можливості захисти свої
права в судовому порядку шляхом
подання позовної заяви на загальних
підставах у відповідності до норм ГПК
України.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами, в
яких достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, судом
встановлено наступне.

Між Службою автомобільних доріг у
Львівській області (замовник за
договором, відповідач по справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будімекс Автодор»
укладено договір №2-П/07 від 09.07.2010р. на
виконання робіт з поточного ремонту
автомобільної дороги державного
значення М-11 Львів-Шегині
(контрольно-пропускний пункт Шегині),
за яким замовник керуючись постановою
Кабінету Міністрів України №357 від
14.04.2010р. доручає, а підрядник бере на
себе повну матеріальну
відповідальність за поточний ремонт
автомобільної дороги державного
значення М-11 Львів-Шегині
(контрольно-пропускний пункт Шегині),
км 8+585 - 24+294, км 34+900 - 46+900 (п.1.2 з
врахуванням додаткової угоди №9 від
15.06.2012р.).

На виконання умов договору ТзОВ
«Будімекс Автодор» протягом грудня 2012
року виконано робіт на загальну суму
31685640,47грн., що підтверджується
підписаними повноважними
представниками контрагентів актами
приймання виконаних будівельних робіт
за формою №КБ-2в.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем, з
врахуванням актів приймання виконаних
робіт за травень 2013 року за формою
№КБ-2в, за якими знижену вартість
фактично виконаних робіт, зазначені
роботи оплачено частково на суму
30111886,34грн., до матеріалів справи
долучено копії акту звіряння взаємних
розрахунків за період з 01.01.2013р. по
01.06.2014р. між Службою автомобільних
доріг у Львівській області та ТзОВ
«Будімекс Автодор» за яким станом на
01.06.2014р. заборгованість на користь
останнього становить 1573754,13грн.

Окрім цього, між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Будімекс
Автодор» (первісний кредитор за
договором) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Західекспертспецбуд» (новий кредитор,
позивач по справі) укладено договір про
відступлення права вимоги від 06.06.2014р.,
за яким первісний кредитор відступив
новому кредиторові вимогу, зазначену в
п.2.1 даного договору. Сторони
домовились про те, що одночасно із
вимогою до нового кредитора переходять
також всі права та обов'язки (в т.ч.
право бути позивачем в суді, право
вимагати сплату штрафних санкцій та
ін.), пов'язані з даною вимогою (п.1.1).

Згідно з п.2.1 даного договору, розмір
вимоги до Служби автомобільних доріг у
Львівській області (боржник за
договором), що виник на підставі
договору №2-П/07 від 09.07.2010р. та
додатковими угодами до нього,
становить 1573754,13грн. основного боргу та
станом на день укладення договору не
погашена.

На підтвердження виконання п.4.1
вказаного договору, а саме
повідомлення первісним кредитором
боржника про уступку вимоги, до
матеріалів справи долучено лист ТзОВ
«Будімекс Автодор» адресований Службі
автомобільних доріг у Львівській
області та квитанцію від 10.06.2014р.

Враховуючи те, що відповідач не виконує
взяті на себе за договором зобов'язання
їх оплати виконаних робіт, ТзОВ
«Західекспертспецбуд» звернувся до
суду із позовною заявою про стягнення
зі Служби автомобільних доріг
Львівської області заборгованості в
розмірі 1573754,13грн.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

На підставі ч.1 ст.837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
зобов'язанням другої сторони
(замовника), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.875 Цивільного
кодексу України, за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформлюється актом,
підписаним обома сторонами.

Згідно з ч.4 ст.879 ЦК України оплата
робіт провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Так, п.2.1 договору №2-П/07 визначено
договірну ціну, що протягом строку дії
договору неодноразово коригувалась
шляхом підписання додаткових угод між
Службою автомобільних доріг у
Львівській області та ТзОВ «Будімекс
Автодор». Зокрема, у п.2.1 внесено зміни
додатковою угодою №15 від 22.08.2013р., та
встановлено, що моментом виникнення
зобов'язання замовника щодо оплати
виконаних робіт слід вважати фактичне
надходження державних коштів на його
рахунок.

У поданому відзиві (вх.№35109/14 від
14.08.2014р.) відповідач, зважаючи на
вказане положення договору та норми
постанови Кабінету Міністрів України
№357 від 14.04.2010р., просив у задоволенні
позову відмовити, оскільки ним вжито
всіх заходів щодо належного виконання
зобов'язання в частині оплати вартості
виконаних робіт, проте через
відсутність надходжень державних
коштів на казначейські рахунки,
відсутня можливість сплатити суму
боргу позивачу.

Суд відхиляє зазначені твердження
виходячи з наступного.

Відповідно до п.4.1 договору, замовник
здійснює щомісячну оплату за виконані
роботи в межах фактичного надходження
бюджетних коштів на підставі актів
(форма КБ-2в, КБ-3), підписаних
уповноваженими представниками сторін.
Акт виконаних робіт готує підрядник і
передає для підписання уповноваженому
представнику замовника. Здача робіт
може проводитись подекадно. Замовник
на протязі трьох днів перевіряє
виконання робіт згідно представленого
акту і підписує його в частині фактично
виконаних робіт та в межах виділених
бюджетних асигнувань згідно з діючим
на момент здачі планами фінансування,
затверджених Укравтодором. Оплата
виконаних робіт здійснюється в 5-и
денний термін з моменту надходження
бюджетних коштів.

Відповідно до п.4.3 договору, у разі
затримки бюджетного фінансування не з
вини замовника, оплата за виконані
роботи здійснюється протягом п'яти
банківських днів з дати отримання
замовником бюджетних коштів на
фінансування робіт на свій
реєстраційний рахунок.

Згідно зі змінами внесеними у п.2.1
договору додатковою угодою №15 від
22.08.2013р., відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р.
№219 «Про затвердження переліку
об'єктів будівництва, реконструкції,
капітального та поточного ремонту
автомобільних доріг загального
користування державного і місцевого
значення та обсягів їх фінансування у
2013 році за кредитами, залученими під
державні гарантії» фінансування робіт
становить - 11617460,00грн., в тому числі ПДВ -
1936243,00грн.

Незважаючи на посилання відповідача на
відсутність надходження коштів на
рахунки Служби автомобільних доріг у
Львівській області, належних та
допустимих доказів на підтвердження
зазначеної обставини до матеріалів
справи не долучено.

Судом враховано, що вказані роботи, а
саме поточний ремонт автомобільної
дороги державного значення М-11 на
відповідній ділянці, проводився на
виконання та у відповідності до
Державної цільової програми
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу», затвердженої
постановою Кабінету міністрів України
№357 від 14.04.2010р. (зі змінами). Однак,
проаналізувавши вказані документи у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
незважаючи на це, обов'язок по оплаті
робіт проведених за договором №2-П/07
від 09.07.2011р. покладено на відповідача.

Як встановлено ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічні
норми містяться і в Господарському
кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Також суд звертає увагу на те, що
відповідно до ст.229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання.

Пленумом Вищого господарського суду
України у п.1.10 Постанови №14 від 17.12.2013р.
роз'яснено, що за загальним правилом,
закріпленим у частині першій статті 625
ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивістю. Тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посилання на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів (стаття
607 ЦК України) або на відсутність вини
(статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК
України). Також суд звертає увагу на те,
що для господарсько-правових відносин
характерна юридична рівність сторін,
тобто бюджетна установа як отримувач і
розпорядник бюджетних коштів не має
будь-яких привілеїв чи пільг в межах
виконання зобов'язань, взятих на себе
за договором. Окрім цього, за змістом
частини другої статті 617 ЦК, частини
другої статті 218 ГК та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України» від 18.10.2005р. відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
відповідний рік, не виправдовує
бездіяльність органу державної влади і
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання, про що, зокрема,
зазначено у Постанові Верховного суду
від 15.05.2012р. по справі № 11/446. Також в п.5
оглядового листа Вищого
господарського суду України № 01-06/374/2013
від 18.02.2013р. зазначено, що відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність замовника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 23.08.2012 у справі №15/5027/715/2011).

Суд, враховуючи вищенаведені норми
законодавства та умови договору та
додаткових угод до нього, у зв'язку з
відсутністю доказів оплати
заборгованості відповідачем, прийшов
до висновку, що вимога позивача про
стягнення 1573754,13грн. обґрунтована
матеріалами справи, відповідачем не
спростована та підлягає до
задоволення.

Також суд звертає увагу відповідача, що
п.4.4 договору передбачено право, а не
обов'язок підрядника не виставляти
судові претензії у разі затримки
фінансування з боку замовника. Окрім
того, відповідно до ч.3 ст.1 ГПК України,
угода про відмову від права на
звернення до господарського суду є
недійсною.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог, а
відтак, витрати зі сплати судового
збору слід покласти на відповідача в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Служби автомобільних
доріг у Львівській області (м.Львів,
вул.Володимира Великого, буд.54; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Західекспертспецбуд» (м.Львів,
вул.Ярова, буд.20; код ЄДРПОУ 35101,13грн. основного боргу та 31475,09грн.
судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4.Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 19.08.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.