ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014 року
Справа № 904/2928/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Орєшкіної
Е.В. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Широбокової
Л.П.,

секретар судового засідання: Ситникова
М.Ю.,

представники сторін:

від позивача: Заворотинська А.С.,
представник, довіреність №б/н від
30.03.2014 року;

представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26.05.2014
року у справі №904/2928/14

за позовом товариства з додатковою
відповідальністю "Дніпрокомунтранс",
м. Дніпропетровськ

до відповідача Дніпропетровського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Дніпропетровськ

про визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року товариство з
додатковою відповідальністю
"Дніпрокомунтранс" (надалі - ТДВ
"Дніпрокомунтранс") звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про визнання
недійсним рішення Адміністративної
колегії Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№12/01-14/04-14 від 14.03.2014 року у справі №
54/04-10-1/13 "Про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
накладення штрафу".

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 26.05.2014
року у справі №904/2928/14 (суддя Рудовська
І.А.) позов задоволено; визнано
недійсним рішення Адміністративної
колегії Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
12/01-14/04-14 від 14.03.2014 року у справі №
54/04-10-1/13 "Про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
накладення штрафу", з
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України на
користь ТДВ "Дніпрокомунтранс"
стягнуто 1 218 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд його скасувати,
прийняти нове рішення, яким ТДВ
"Дніпрокомунтранс" в задоволенні
позову відмовити, судові витрати по
справі покласти на позивача.

Позивач проти доводів апеляційної
скарги заперечує, просить
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд залишити її без
задоволення, рішення місцевого
господарського суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення присутніх в судових
засіданнях представників сторін,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Адміністративною колегією
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
розглянуто справу № 54/04-10-1/13 за
ознаками порушення законодавства про
захист економічної конкуренції ТДВ
"Дніпрокомунтранс" у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, за результатом
якої прийнято рішення № 12/01-14/04-14 від
14.03.2014 року, яким:

-визнано, що ТДВ "Дніпрокомунтранс" за
даними 2012 року займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку послуг
із збирання та перевезення побутових
відходів від населення (мешканців
багатоквартирних будинків) в
територіальних межах за період: в 2012
році в Бабушкінському,
Індустріальному, Кіровському районах
м. Дніпропетровська: з липня по грудень
2012 року в Жовтневому районі
м.Дніпропетровська, з вересня по
грудень 2012 року в Ленінському районі
м.Дніпропетровська, оскільки не зазнає
значної конкуренції внаслідок
обмеженості можливостей доступу інших
суб'єктів господарювання через
наявність бар'єрів доступу на ринок;

- визнано дії ТДВ "Дніпрокомунтранс"
щодо укладання договорів на надання
населенню послуг з вивезення,
захоронення чи утилізації твердих
побутових та негабаритних відходів,
умови яких не відповідають вимогам
нормативно-правових актів, порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50,
ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку послуг із збирання
та переведення побутових відходів від
населення (мешканців багатоквартирних
будинків), що могли призвести до
ущемлення інтересів споживачів, які
були б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку;

- відповідно до ч.2 ст.52 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
на ТДВ "Дніпрокомунтранс" накладено
штраф у розмірі 50 000 грн.;

- ТДВ "Дніпрокомунтранс" зобов'язано
привести договори на надання населенню
послуг з вивезення, захоронення чи
утилізації твердих побутових та
негабаритних відходів у відповідність
до вимог нормативно-правових актів в
двомісячний термін з дня отримання
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ТДВ
"Дніпрокомунтранс" надає послуги з
вивезення твердих побутових і
великогабаритних відходів у
територіальних межах
м.Дніпропетровська категоріям
споживачів, які мають намір отримувати
такі послуги.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" одним
з основних завдань Антимонопольного
комітету України є здійснення
державного контролю за дотриманням
законодавства про захист економічної
конкуренції та запобігання, виявлення
і припинення порушень законодавства
про захист економічної конкуренції.

Відповідачем досліджено ринок послуги
із збирання та перевезення побутових
відходів в територіальних
(географічних) межах Бабушкінського,
Індустріального, Жовтневого,
Ленінського та Кіровського районів
м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області та
визначена категорія населення -
мешканці багатоквартирних будинків,
приватного сектор ЖВК, ОСББ, які мають
можливість вибору надавача послуг із
збирання та перевезення побутових
відходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відходи» послуги з вивезення побутових
відходів - збирання, зберігання та
перевезення побутових відходів, що
здійснюються у населеному пункті
згідно з правилами благоустрою,
затвердженими органом місцевого
самоврядування.

Побутові відходи - відходи, що
утворюються в процесі життя і
діяльності людини в житлових та
нежитлових будинках (тверді,
великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім
відходів, пов'язаних з виробничою
діяльністю підприємств) і не
використовуються за місцем їх
накопичення. Тверді відходи - залишки
речовин, матеріалів, предметів,
виробів, товарів, продукції, що не
можуть у подальшому використовуватися
за призначенням.

За функціональним призначенням
послуги із збирання та перевезення
побутових відходів спрямовані на
задоволення потреб фізичної чи
юридичної особи щодо забезпечення
якісного, своєчасного вивезення
твердих побутових відходів відповідно
до вимог нормативів, норм, стандартів,
порядків та правил згідно із
законодавством, зокрема Законом
України «Про відходи», постановою
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Правил надання послуг з
вивезення побутових відходів» від
10.12.2008 року №1070 (надалі - Постанова №1070).

Умовами споживання послуги із збирання
та перевезення побутових відходів є
рівень обслуговування, якість
виконаних робіт відповідно до вимог
правил, норм та стандартів.

Збирання та вивезення побутових
відходів у межах певної території
здійснюється юридичною особою, яка
уповноважена на це органом місцевого
самоврядування на конкурсних засадах
та в порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, спеціального
обладнаними для цього транспортними
засобами.

За результатами проведеного конкурсу
ТДВ «Дніпрокомунтранс» на підставі
рішень виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
27.07.2011 року № 1018 «Про визначення
виконавців послуг із збирання та
перевезення побутових відходів у м.
Дніпропетровську за територіальним
принципом за результатами конкурсного
відбору», та від 27.06.2012 року №676 «Про
внесення змін до рішення виконкому
міської ради від 27.07.2011 року №1018»
визначено виконавцем послуг із
збирання та перевезення побутових
відходів у Бабушкінському, Жовтневому,
Індустріальному, Кіровському та
Ленінському районах м.
Дніпропетровська.

Отже, збирання та вивезення побутових
відходів у межах спірної території та у
спірний період здійснювалось
позивачем правомірно.

Відповідно до п. 3 Постанови №1070
власники або балансоутримувачі
житлових будинків, земельних ділянок
укладають договори з особою, яка
визначена виконавцем послуг з
вивезення побутових відходів, та
забезпечують роздільне збирання
побутових відходів.

Власники або наймачі, користувачі, у
тому числі орендарі житлових будинків,
земельних ділянок укладають договори з
особою, яка визначена виконавцем
послуги з вивезення побутових
відходів, здійснюють оплату таких
послуг та забезпечують роздільне
збирання твердих побутових відходів
(ст.35-1 Закону України «Про відходи»).

Відповідачем в оскаржуваному рішенні
встановлено, що договори про надання
послуг з вивезення, захоронення чи
утилізації твердих побутових та
негабаритних відходів, які укладені
ТДВ «Дніпрокомунтранс» із споживачами
(населенням) є однотипними та
надрукованими типографським способом,
вони не містять істотних умов,
визначених ст. 26 Закону України «Про
ЖКП» та суперечить вимогам Постанови
№1070, якою затверджений відповідний
типовий договір.

Відповідач дійшов висновку, що дії
позивача щодо укладення договорів із
споживачами стали можливими завдяки
домінуючому становищу, що дозволило
ТДВ «Дніпрокомунтранс» диктувати свої
умови при наданні послуг; договори не
відповідають вимогам
нормативно-правових актів, що є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції,
передбаченого п.2 ст.50 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
визначеного ч. 1 ст. 1З цього Закону, у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку послуг
із збирання та перевезення побутових
відходів від населення.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1ст.628
Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 Цивільного кодексу
України).

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України, з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.7
ст.179 Господарського кодексу України).

При укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі: вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству; примірного
договору, рекомендованого органом
управління суб'єктам господарювання
для використання при укладенні ними
договорів, коли сторони мають право за
взаємною згодою змінювати окремі
умови, передбачені примірним
договором, або доповнювати його зміст;
типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи у
випадках, передбачених законом, іншим
органом державної влади, коли сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови; договору
приєднання, запропонованого однією
стороною для інших можливих суб'єктів,
коли ці суб'єкти у разі вступу в договір
не мають права наполягати на зміні його
змісту (ч.4 ст.179 Господарського кодексу
України).

Зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода
(ч.1, ч.2 ст. 180 Господарського кодексу
України).

У разі якщо сторони не досягли
згоди з усіх істотних умов
господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким, що не
відбувся). Якщо одна із сторін
здійснила фактичні дії щодо його
виконання, правові наслідки таких дій
визначаються нормами Цивільного
кодексу України (ч.8 ст.181
Господарського кодексу України).

Доводи апелянта з приводу того, що
укладені позивачем із споживачами
договори на надання послуг зі збирання
та перевезення побутових відходів не
відповідають нормам діючого
законодавства колегія суддів прийняти
до уваги не може з огляду, по-перше, на
принцип презумпції правомірності
правочину, закріплений у ст. 204
Цивільного кодексу України, за якою
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним (відповідних доказів суду не
подано).

По-друге, у відповідності до ст. 630
Цивільного кодексу України договором
може бути встановлено, що його окремі
умови визначаються відповідно до
типових умов договорів певного виду,
оприлюднених у встановленому порядку.
Якщо у договорі не міститься посилання
на типові умови, такі типові умови
можуть застосовуватись як звичай
ділового обороту, якщо вони
відповідають вимогам ст. 7 цього
кодексу.

Окрім того, згідно ст.213 Цивільного
кодексу України зміст правочину може
бути витлумачений стороною (сторонами)
або на вимогу однієї або двох сторін
рішенням суду. У разі тлумачення умов
договору можуть враховуватися також
типові умови (типові договори), навіть
якщо в договорі немає посилання на ці
умови (ч.2 ст.637 Цивільного кодексу
України).

Споживачі, як заінтересовані особи,
якщо вони вважають, що їх права
порушені, мають право звернутись до
суду з позовами про тлумачення
укладених ними з позивачем договорів
(такі докази в матеріалах справи
відсутні).

Згідно п.2 ч.1 ст. 50 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції є зловживання
монопольним (домінуючим) становищем.

Зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку (ч.1 ст.13
Закону України «Про захист економічної
конкуренції»).

Щодо висновку про займання позивачем
монопольного становища на ринку
наданих спірних послуг, він же
здійснений відповідачем при
використанні даних опитування -
єдиного учасника ринку товариства з
обмеженою відповідальністю
«Грінко-Дніпро», який своїм листом №621
від 13.12.2013 року (а.с.53,54) повідомив
Дніпропетровське обласне
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України, що
послуг з збирання та перевезення
побутових відходів населенню (фізичним
особам) поза межами районів (сфер
обслуговування) м. Дніпропетровська, на
яких воно визначене виконавцем цих
послуг рішеннями органу місцевого
самоврядування
(Амур-Нижньодніпровський,
Красногвардійський, Самарський
райони), товариство не надає.

З огляду на викладені вище обставини
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо наявності підстав для
задоволення позову, оскільки
відповідачем належними доказами у
відповідності із ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України не доведений факт зловживання
позивачем монопольним становищем на
ринку спірних послуг; вважає, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з дотриманням норм діючого
законодавства.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
залишити без задоволення.

Рішення рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26.05.2014
року у справі №904/2928/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через Дніпропетровський
апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
В.В. Прудніков

Суддя
Л.П. Широбокова

(повний текст постанови складено 14.08.2014
року)