ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Справа № 909/192/13-г

Вищий господарський суд у складі
колегії суддів:головуючого
суддіЄвсікова О.О.,суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,розглянувши касаційну
скаргу ОСОБА_4на постановуЛьвівського
апеляційного господарського суду від
28.05.2014 р. (головуючий суддя Скрипчук О.С.,
судді Дубник О.П., Матущак О.І.)у справі№
909/192/13-г Господарського суду
Івано-Франківської областіза
позовомОСОБА_4доПублічного
акціонерного товариства
"Прикарпаття",за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача: 1.
Реєстраційної служби Коломийського
міськрайонного управління юстиції, 2.
ОСОБА_6,провизнання недійсним рішення
наглядової ради товариства,
оформленого протоколом від 05.02.2013 р., за
участю
представників:позивачаОСОБА_7,відповід
ачане з'явились,третьої особи-1не
з'явились,третьої особи-2ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 07.04.2014 р.
у справі № 909/192/13-г позов задоволено:
визнано недійсним рішення наглядової
ради ПАТ "Прикарпаття", оформлене
протоколом від 05.02.2013 р.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р.
рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 07.04.2014 р.
скасовано, провадження у справі
припинено.

Не погоджуючись з даними судовими
рішеннями, ОСОБА_4 звернулась до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову апеляційної інстанції
скасувати, а рішення місцевого суду
залишити в силі.

Вимоги та доводи касаційної скарги
мотивовані тим, що судом апеляційної
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також порушено норми
процесуального права, зокрема ст. 12 ГПК
України. Доводи касаційної скарги
зводяться до того, що апеляційний суд
дійшов помилкового висновку про
непідвідомчість даного спору
господарському суду.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 111-4 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги,
проте в судове засідання представники
відповідача та третьої особи-1 не
з'явились. Зважаючи на те, що явку
представників сторін не було визнано
обов'язковою, а також на достатність
матеріалів справи для прийняття
рішення, колегія суддів, беручи до
уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України
строки розгляду касаційних скарг,
дійшла висновку про можливість
розглянути справу за відсутності
представників відповідача та третьої
особи-1.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, заслухавши
представників позивача та третьої
особи-2, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
норм матеріального та процесуального
права, вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням загальних зборів
акціонерів ПАТ "Прикарпаття",
оформленим протоколом від 19.10.2011 р.,
обрано голову правління товариства
ОСОБА_4 та членів правління ОСОБА_9,
ОСОБА_6 строком на наступні три роки.
Також обрано наглядову раду у складі:
Подвірного Віктора Богдановича -
голова наглядової ради; Гриніва Василя
Михайловича; Болехівського Михайла
Дмитровича; Рибчук Олександри
Степанівні - членів наглядової ради.

Спірним рішенням наглядової ради ПАТ
"Прикарпаття", оформленим протоколом
від 05.02.2013 р., було вирішено:

- повернути на доопрацювання правлінню
ПАТ "Прикарпаття" питання щодо обрання
оцінювача та питання оренди в повному
обсязі для подання наглядовій раді
конкретних пропозицій;

- оголосити недовіру та розірвати
трудовий договір і припинити
повноваження ОСОБА_4 як голови
правління ПАТ "Прикарпаття";

- призначити члена правління ПАТ
"Прикарпаття" Штопка Валентина
Валентиновича тимчасово виконуючим
обов'язки голови правління ПАТ
"Прикарпаття";

- зобов'язати голову наглядової ради
Подвірного Віктора Богдановича
протягом семи днів оголосити збори
наглядової ради щодо скликання
позачергових Загальних зборів
товариства, у порядку денному яких має
бути питання про переобрання голови
правління;

- тимчасово виконуючому обов'язки
голови правління ПАТ "Прикарпаття"
ОСОБА_6 надати право першого підпису як
керівнику;

- зобов'язати ОСОБА_6 у термін до 06.02.2013 р.
прийняти, а ОСОБА_4 - передати ОСОБА_6
печатку, штампи, установчі та інші
документи ПАТ "Прикарпаття";

- уповноважити тимчасово виконуючого
обов'язки голови правління ПАТ
"Прикарпаття" ОСОБА_6 подати заяви
встановленого зразка про зміну особи
керівника ПАТ "Прикарпаття до єдиного
реєстру юридичних осіб і фізичних
осіб-підприємців, державної податкової
служби, органів статистики тощо.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що спірним рішенням
порушено права та охоронювані законом
інтереси позивача.

Однак, як встановлено судом
апеляційної інстанції та вбачається із
спірного рішення, на вищевказаному
засіданні наглядової ради
обговорювалась діяльність ОСОБА_4 як
посадової особи - голови наглядової
ради щодо невиконання обов'язків,
визначених п. 10.2 Статуту товариства, а
не її діяльність як учасника
товариства.

Згідно зі Статутом товариства
наглядова рада товариства є органом, що
здійснює захист прав акціонерів
товариства і в межах своєї компетенції,
визначеної статутом та законом,
контролює і регулює діяльність
правління (п. 10.1.1 Статуту). До виключної
компетенції наглядової ради
товариства належить, зокрема,
прийняття рішення про відсторонення
від здійснення повноважень голови
правління та обрання особи, яка
тимчасово здійснює повноваження
голови правління (п. 10.2.2.7 Статуту).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13
"Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" при вирішенні
питання про те, чи є спір, що виник між
господарським товариством та
посадовими особами товариства, які
входять до складу виконавчого органу
товариства або наглядової ради
товариства, трудовим чи корпоративним,
судам необхідно керуватися
положеннями глави XV Кодексу законів
про працю України (далі - КЗпП).

Відповідно до ст. 3 КЗпП до трудових
відносин належать відносини
працівників усіх підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності і галузевої
належності, а також осіб, які працюють
за трудовим договором з фізичними
особами. Згідно з частиною четвертою
статті 65 ГК України у разі найму
керівника підприємства з ним
укладається договір (контракт), у якому
визначаються строк найму, права,
обов'язки і відповідальність
керівника, умови його матеріального
забезпечення, звільнення його з посади,
інші умови найму за погодженням сторін.
За частиною шостою статті 65 ГК
керівника підприємства може бути
звільнено з посади достроково на
підставах, передбачених договором
(контрактом), відповідно до закону.

Спори, пов'язані з оскарженням членами
виконавчих органів товариства, а також
членами наглядової ради товариства,
які уклали з товариствами трудові
договори, рішень відповідних органів
товариства про звільнення (усунення,
відсторонення, відкликання) їх з
посади, розглядаються в порядку
цивільного судочинства як трудові
спори. Судам необхідно звернути увагу
на те, що у цьому разі позивач
звертається до суду за захистом своїх
трудових прав як найманого працівника,
а не акціонера (учасника)
господарського товариства.

Способом захисту порушених або
оспорюваних прав у таких категоріях
спорів є позов про поновлення на
посаді, зобов'язання усунути перешкоди
у виконанні посадових обов'язків тощо
відповідної посадової особи
господарського товариства, а не позов
про визнання недійсним відповідного
рішення загальних зборів акціонерів
(учасників) товариства чи наглядової
ради товариства.

У порядку цивільного судочинства слід
розглядати і спори між учасником
(засновником, акціонером)
господарського товариства та
товариством, що виникають не з
корпоративних, а з трудових відносин
посадових осіб товариства, якщо однією
зі сторін, які беруть участь у справі, є
фізична особа.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи,
що виникають з корпоративних відносин
у спорах між юридичною особою та її
учасниками (засновниками, акціонерами,
членами), у тому числі учасником, який
вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами, членами)
юридичної особи, пов'язаними із
створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності такої особи,
крім трудових спорів.

Згідно з ч. 1 ст. 167 ГК України
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Відповідно до ст. 3 КЗпП до трудових
відносин належать відносини
працівників усіх підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності і галузевої
належності, а також осіб, які працюють
за трудовим договором з фізичними
особами.

Отже, трудові спори - це врегулювання
розбіжностей, що виникають між
працівником і роботодавцем (власником
або уповноваженим ним органом) з питань
застосування законодавчих та інших
нормативних актів про працю, або між
колективом працівників та
роботодавцем про зміну умов праці,
укладення чи виконання колективного
договору, угод, умов трудового договору
(контракту) та інші.

Пунктом 38 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 13 від 24.10.2008 р. "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" передбачено, що
учасники товариства (акціонери), а
також інші особи, права та законні
інтереси яких порушено рішенням
наглядової ради чи виконавчого органу
товариства, вправі оскаржити до суду
відповідні рішення як акти, оскільки
наглядова рада та виконавчий орган
товариства є його органами управління,
що приймають обов'язкові для виконання
рішення. Це відповідає також нормі
статті 55 Конституції України.

Пунктом 39 цієї ж постанови передбачено,
що рішення наглядової ради товариства
може бути оскаржено в судовому порядку
лише акціонером (учасником) товариства
шляхом пред'явлення позову про
визнання його недійсним, якщо таке
рішення не відповідає вимогам
законодавства та порушує права чи
законні інтереси учасника (акціонера)
товариства. Відповідачем за таким
позовом є товариство.

Апеляційним судом встановлено, що
оскаржуваним рішенням наглядової ради
було вирішено розірвати трудовий
договір і припинити повноваження
ОСОБА_4 як голови правління ПАТ
"Прикарпаття", тобто, даним рішенням
були вирішені питання трудових
відносин ОСОБА_4 та ПАТ "Прикарпаття".

Як вбачається із тексту позовної заяви,
інших матеріалів справи, ОСОБА_4
звернулась до Господарського суду
Івано-Франківської області у даній
справі як посадова особа - голова
правління ПАТ "Прикарпаття". Позовна
заява підписана головою правління ПАТ
"Прикарпаття" ОСОБА_4 та містить мокру
печатку товариства.

Відтак, у суду відсутні правові
підстави для зміни процесуального
статусу позивача як посадової особи
товариства на статус учасника
товариства як фізичної особи.

Колегія суддів також відзначає, що
матеріали справи не містять
обгрунтувань позову в контексті саме
корпоративних правовідносин, посилань
на порушення прав позивача саме як
акціонера товариства а не посадової
особи.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов правильного висновку, що даний
спір має категорію трудового та з
урахуванням вимог ст. 12 ГПК України є
непідвідомчим господарським судам
України. Відповідно, рішення місцевого
суду підлягає скасуванню, а
провадження у справі - припиненню на
підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України
касаційна інстанція використовує
процесуальні права суду першої
інстанції виключно для перевірки
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних
дій касаційної інстанції, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх
доказуванням, колегія суддів відхиляє
всі інші доводи скаржника, які фактично
зводяться до переоцінки доказів та
необхідності додаткового встановлення
обставин справи.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, залишити рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції без змін, а скаргу без
задоволення.

На думку колегії суддів, висновок
апеляційного суду про наявність
підстав для припинення провадження у
справі є законним, обґрунтованим,
відповідає нормам чинного
законодавства, фактичним обставинам
справи і наявним у ній матеріалам, а
доводи касаційної скарги його не
спростовують.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постановленої у
справі постанови суду апеляційної
інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 80, 85, 111-5, 111-7, 111-9,
111-11, 111-13 Господарського процесуального
кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
28.05.2014 р. у справі № 909/192/13-г - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець О.В. Попікова