ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 р.
Справа № 923/781/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Немченко Л.М. при
секретарі Гололобові М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_1 в особі ліквідатора приватного
підприємця ОСОБА_1 - Молоша Олега
Івановича,

м. Херсон

до Приватного акціонерного товариства
"Великолепетиський маслозавод", смт.
Велика Лепетиха Великолепетиського
району Херсонської області

про стягнення 396 745 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3, представник за
дорученням б/н від 04.04.2014 р.; Молош О.І.,
ліквідатор, паспорт НОМЕР_1 від 22.12.1997 р.;

від відповідача - Волкова С.Г.
представник, дов. № 20-02/2014 від 20.02.2014 р.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в
особі ліквідатора Молош О.І. (позивач)
звернулась до суду з позовом до
приватного підприємства
"Великолепетиський маслозавод"
(відповідач) про стягнення збитків у
сумі 396 745 грн.

З урахуванням уточнень позивач
обґрунтовує свої вимоги нормами ст.22,
ч.1,2 ст.623 ЦК України, ч.1 ст.225, 224 ГК
України.

Відповідач позовні вимоги не визнав та
вважає, що вони обґрунтовані не
належними нормами права, та не доведені
наданими доказами.

Відповідач заявив клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
за п.1 ст.81 ГПК України, оскільки
відповідно до витягу із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємств станом на
07.07.14 призначено управителям майна
позивач - ОСОБА_5, а позов подано від
імені ФОП ОСОБА_1 за підписом
ліквідатора Молош О.І., тобто особою,
яка не має права підписувати позов.

Суд зазначене клопотання відхиляє,
оскільки в ході розгляду справи було
встановлено, що на день звернення до
суду та розгляду справи Молош О.І.
призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_1, що
підтверджено листом господарського
суду Запорозької області від 29.07.14 №
21/19/10, згідно якої арбітражний керуючий
Молош О.І. був призначений ухвалою від
03.12.2012 ліквідатором у справі про
банкрутство № 21/19/10 ФОП ОСОБА_1
Зазначені зобов'язання він виконує до
цього часу.

Позивач надавав клопотання про
зупинення провадження у справі до
розгляду скарги на дії державного
виконавця, поданої позивачем на
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 03.12.2013 р. з виконання
наказу № 21/19/10 виданого 29.04.2013 р.
господарським судом Запорізької
області.

Суд відхиляє клопотання позивача про
зупинення провадження у справі, з
урахуванням наступного.

Згідно ч.1 статті 79 ГПК України
господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Позивач не надав доказів, що розгляд
цієї справи неможливий до розгляду
скарги на дії державного виконавця,
поданої позивачем на постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 03.12.2013 р. з виконання наказу № 21/19/10
виданого 29.04.2013 р. господарським судом
Запорізької області.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.01.2010 року
порушено провадження у справі №21/19/10
про банкрутство приватного підприємця
ОСОБА_1 за заявою приватного підприємця
ОСОБА_6 в порядку норм ст.ст. 47-49 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". Постановою
господарського Запорізької області
від 26.01.2010 року Підприємця було визнано
банкрутом, відносно нього відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатора .

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 02.12.2013 року
задоволено заяву ліквідатора -
арбітражного керуючого Молота О.І. про
зміну способу виконання наказу від
29.04.2013р. № 21/19/10 та змінено спосіб
виконання ухвали господарського суду
Запорізької області від 29.04.2013 року,
видано наказ про стягнення вартості
майна: ванна довгострокової
пастеризації ВДП-300 - 3 шт. (вартістю 49 710
грн. 00 коп.); насос плунжерний Р-З-ОУЧ-2 -1
шт. (вартістю 9 120 грн. 00 коп.); місткість
для нормалізації сливок ВН600 - 2 шт.
(вартістю 49 400 грн. 00 коп.); пастеризатор
А-1-ОТЛ-5 - 2 шт. (вартістю 51 300 грн. 00 коп.);
сепаратор для високожирних сливок Ж5 ОС
2Д 500 - 1 шт. (вартістю 53 865 грн. 00 коп.);
резервуар для молока В2-ОМВ-2,5 - 2 шт.
(вартістю 60 800 грн. 00 коп); резервуар для
молока В2-ОМГ-4 - 1 шт. (вартістю 33 250 грн. 00
коп.); аміачний компресор Ф411 - 1 шт.
(вартістю 89 300 грн. 00 коп.); стягнувши з
публічного акціонерного товариства
"Великолепетиський маслозавод" на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 396 745 грн. 00 коп.

За постановою Донецького апеляційного
господарського суду, який переглянув
ухвалу суду першої інстанції за
апеляційною скаргою, суд частково
скасував ухвалу в частині задоволення
заяви ліквідатора про зміну способу
виконання наказу від 29.04.2013 року № 21/19/10
та видачу наказу про стягнення із
відповідача на користь позивача
вартості майна у сумі 396 745 гри. 00 коп.

Постановою від 02 квітня 2014 року у
справі № 21/19/10, Вищий господарський суд
України в задоволені касаційної скарги
відмовив, рішення апеляційної
інстанції залишив у силі.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення збитків,
які складають вартість майна, яке
перелічене за ухвалою господарського
суду Запорізької області від 02.12.2013
року у справі № 21/19/10, а саме:

1.Ванна для виготовлення сиру В2 ОСВ-5 (1997
р.) - 2 шт. (вартісно 83390 гри.00 коп.);

2.Ванна для дозрівання сливок ВСМГ-2000-2
шт. (57000 грн.00 коп.);

3.Ванна довгострокової пастеризації Г6
ОПБ-1000М - 3 шт. (54468 грн.00 коп.);

4.Ванна довгострокової пастеризації
ВДП-300 - 7 шт. (115990 грн.00 коп.);

5.Прес для сирів Е8 ОПД-24 - 2 шт. (60230 грн.00
коп.);

6.Масловиготовлювач Я-5 ОМЕ - 1 шт. (74860
грн.00 коп.);

7.Насос плунжерний Р-З-ОУЧ-2 -1 шт. (9120
грн.00 коп.);

8.Місткість для нормалізації сливок
ВН600 - 3 шт. (74100 грн.00 коп.);

9.Пастеризатор П8 ОМФ-3 - 1шт. (28500 грн.00
коп.);

10.Пастеризатор А-1-ОТЛ-5 - 3 шт. (76950 грн.00
коп.);

11.Сепаратор для високожирних сливок Ж5
ОС 2Д 500 - 2 шт. (107730 гри.);

12. Сепаратор сливковідділювач Ж5
ОСТ - 3 - 2 шт. (94050 грн.00 коп.);

13.Сепаратор молокоочищувач А1- ОМЦ-10 - 1
шт. (20007 грн.00 коп.);

14.Резервуар для молока В2-ОМВ-6,3 - 2 шт.
(72200 грн.00 коп.);

15.Резервуар для молока В2-ОМВ-2,5 - 2 шт.
(60800 грн.00 коп.);

16.Резервуар для молока В2-ОМГ-10 - 2 шт. (79800
грн.00 коп.);

17.Резервуар для молока В2-ОМГ-4 - 1 шт. (33250
грн.00 коп.);

18.Резервуар для молока Я 1-ОСВ-6,3 - 1 шт.
(36100 грн.00 коп.);

19.Аміачний компресор Ф411 - 1шт. (89300 грн.00
коп.);

20.Вагон - рефрижератор - 1 шт. (38000 грн.00
коп.).

Позивач пояснив, що 21.05.2013 року позивач
подав заяву ДО ВДВС про примусове
виконання судового наказу від 29.04.2013
року № 21/19/10.

Постановою від 23.05.2013 р. про відкриття
виконавчого провадження № 38114117, в якій
ПАТ «Великолепетиський маслозавод»
наданий строк для самостійного
виконання постанови виконавця до 30.05.2013
року.

Позивач пояснив, що в межах виконавчого
провадження 12.06.2013 р. державним
виконавцем вказаного відділу складено
акт про вилучення у ПАТ
«Великолепетиський маслозавод» та
передачу стягувачу предметів,
зазначених в ухвалі суду. Згідно акту
про передачу майна ліквідатору
боржника передано майно у кількості 5
найменувань, а саме: ванна
довгострокової пастеризації Г6 ОПБ-1000М
- 1 шт.; місткість для нормалізації
сливок ВН600 - 1 шт.; резервуар для молока
В2-ОМВ- 6,3-2 шт.; вагон - рефрижератор - 1
шт., що підтверджується відповідними
актами державного виконавця від 12.06.2013
року. Також 12.06.2013 року був складений
акт державного виконавця про те, що
інше майно, згідно переліку, вказаного
у виконавчому документі, окрім
аміачного компресору Ф411, який не
виявлено під час проведення виконавчих
дій 12.06.2013 року, однозначно
ідентифікувати не можливо у зв'язку з
тим, що для ідентифікації даного виду
майна необхідні спеціальні знання.

Позивач пояснив також, що 03.09.2013 р.,
згідно постанови начальника
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області, виконавче
провадження про виконання наказу від
29.04.2013 № 21/19/10 передано для подальшого
виконання до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області.

09.10.2013 державним виконавцем відділу
складено акти про вилучення у ПАТ
«Великолепетиський маслозавод» та
передачу стягувачу (боржнику)
предметів, зазначених в ухвалі суду.
Згідно акту про передачу майна
ліквідатору боржника передано частину
майна у кількості 14 найменувань, а саме:
ванна для виготовлення сиру В2 ОСВ-5 - 2
шт.; ванна для дозрівання сливок ВСМГ-2000
- 2 шт.; ванна довгострокової
пастеризації Г6 ОПБ-1000М - 2 шт.; ванна
довгострокової пастеризації ВДП-300 - 4
шт.; прес для сирів Е8 ОПД-24 - 2 шт.;
масловиготовлювач Я-5 ОМЕ - 1 шт.;
пастеризатор П8 ОМФ-3 - 1 шт.;
пастеризатор А-1-ОТЛ-5 - 1 шт.; сепаратор
для високожирних сливок Ж5 ОС 2Д 500 -1 шт.;
сепаратор сливковідділювач Ж5 ОСТ-3 - 2
шт.; сепаратор молокоочищувач А1-ОМЦ-10 - 1
шт.; резервуар для молока В2-ОМВ-6,3 - 1 шт.;
резервуар для молока В2-ОМГ-10 - 2 шт.;
резервуар для молока Я 1-ОСВ-6,3 - 1 шт.

Позивач звернув увагу суду на те, що
станом на 16.05.2014 року ліквідатору на
виконання ухвали суду та наказу від
29.04.2013 р. №21/19/10 відповідачем не
передане наступне рухоме майно:

(4). Ванна довгострокової пастеризації
ВДП-300 - 3 шт. (вартістю 49710 гри.00 коп.);

(7). Насос плунжерний Р-З-ОУЧ-2 -1 шт. (9120
грн.00 коп.);

(8). Місткість для нормалізації сливок
ВН600 - 2 шт. (49400 грн.00 кой.):

(10). Пастеризатор А-1-ОТЛ-5 - 2 шт. (51300 грн.00
коп.);

(11). Сепаратор для високожирних сливок
Ж5 ОС 2Д 500 - 1 шт. (53865 грн.00 коп.);

(15). Резервуар для молока В2-ОМВ-2,5 - 2 шт.
(60800 грн.00 коп.);

(17). Резервуар для молока В2-ОМГ-4 - 1 шт.
(33250 грн.00 кой.);

(19). Аміачний компресор Ф411- 1шт. (89300 грн.00
кон.); всього на суму 396745 грн. 00 коп., що
підтверджується актом державного
виконавця від 09.10.2013 року.

Позивач зазначає, що дане рухоме майно
не виявлене у боржника під час
виконання судового наказу.

Позивач, вважаючи, що неповерненням
майна за наказом у повному обсязі,
причинило йому збитки, звернувся до
суду з позовом про стягнення збитків
на суму 396745 грн. З урахуванням уточнень
позивач обґрунтовує свої вимоги
нормами ст.22, ч.1,2 ст.623 ЦК України, ч.1
ст.225, 224 ГК України.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК У країни кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Частиною другою
зазначеної статті визначено, що
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Частинами 1 та 2 ст. 623 ЦК України
передбачено, що боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Із огляду на викладене суд дійшов до
висновку, що наведені норми права
регулюють правовідносини щодо
відшкодування збитків, які витікають
із господарських зобов'язань. Між тим,
позивач не довів, що сторони
знаходились у договірних відносинах та
між ними існували господарські
зобов'язання, невиконання яких
призвело до утворення збитків

Таким чином, позовні вимоги
обгрунтованні неналежними нормами
права.

Відповідальність є наслідком
правопорушення, склад якого утворюють
суб'єкт, об'єкт, суб'єктивна сторона,
об'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник,
об'єктом правопорушення є
зобов'язальні правовідносини, в які
вступили кредитор і боржник.
Суб'єктивну сторону цивільного
правопорушення утворює вина.
Об'єктивну сторону правопорушення
створюють: наявність збитків,
протиправність поведінки боржника, що
виразилася в невиконанні або
неналежному виконанні узятого
зобов'язання, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою боржника і
збитками.

Отже, за загальними принципами
відповідальності за надання шкоди,
підставою для її відшкодування є
наявність певних умов в їх сукупності,
а саме протиправна поведінка особи, що
заподіяла шкоду, пряма шкода
спричинена цією поведінкою, вина особи
та причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та заподіяною
шкодою.

Враховуючи приписи ст. 22 ЦК України та
ст. 224 ГК України, а також те, що
позивачем в порушення зазначених норм
не було доведено належними та
допустимими доказами факт скоєння
протиправних дій щодо майна позивача, а
також сутність доведеності вини
відповідача.

Як витікає із матеріалів справи, з 04
березня 2008 року по 03.03.2012 р. на розгляді
господарського суду Херсонської
області знаходилась справа №12/73-Б-08 про
банкрутство ВАТ «Великолепетиський
маслозавод».

Судом встановлено, що 03 березня 2012 року
ухвалою господарського суду
Херсонської області у справі №12/73-Б-08
припинено провадження у справі про
банкрутство відносно ВАТ
«Великолепетиський маслозавод» у
зв'язку з відновленням його
платоспроможності.

Судом в мотивувальній частині рішення
зазначено, що у боржника є наявні
активи, які ліквідатор має передати
боржнику. По акту прийняття - передачі
від 05.04.2012 ліквідатора ВАТ
«Великолепетиський маслозавод» Акопян
Г. Г. було прийнято нерухоме майно, що
підтверджено відповідним актом
приймання-передачі.

В ході інвентаризації майна, яку було
проведено товариством 11.04.2012 р., було
встановлено, що обладнання, яке було
розташовано на території заводу
розукомплектовано, не придатне для
використання, що відображено у
інвентаризаційній відомості . Із
наданих документів інвентаризації не
витікає, що майно, вартість якого
позивач просить стягнути у якості
збитків, обліковувалось в наявності.

Судом встановлено, що рухоме майно, що
належало ФОП ОСОБА_1, та є предметом
дослідження у справі, за актом
приймання-передачі ПрАТ
«Великолепетиський маслозавод» не
передавалось, угода на зберігання
цього майна не укладалась.

Крім того, на виконанні у ВДВС
Великолепетиського РУЮ знаходиться
виконавчий лист №2120/13285/12, виданий
10.06.2013 р. Суворовським районним судом м.
Херсона про стягнення з ПрАТ
«Великолепетиський маслозавод» і
ОСОБА_9 на користь ПАТ «Марфінбанк» 920
651,87 грн. та 499 279,32 грн. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом та 1
000,00 пені, матеріали якого також було
передано на виконання ВПВР УДВС
Головного управління юстиції у
Херсонській області.

В межах цього виконавчого провадження
12.07.2013 р. відповідно до акту опису й
арешту майна все нерухоме майно та
рухоме майно (в тому числі і майно ФОП
ОСОБА_1.), яке знаходилось на території
заводу, було описано, на нього
накладено арешт і встановлено
обмеження права користування. Описане
майно було передано на відповідальне
зберігання ОСОБА_10 ( т.1 арк.84).

Державним виконавцем проводяться
виконавчі дії в межах цього
виконавчого провадження

Зазначене свідчить, що майно
відповідача знаходилось у
розпорядженні іншої особи з 12.07.2013 року.

За результатами виконання виконавчого
провадження за наказом від 29.04.2013 №
21/19/10 державним виконавцем було
прийнято постанову від 03.12.2013 р.
виконавче провадження було закінчено у
зв'язку з фактичним виконанням в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Позивач дізнався про існування такої
постанови в ході розгляду даної справи
та оскаржив її у судовому порядку.

Зазначене свідчить, що позивач не довів
наявність вини відповідача у
відсутності майна, оскільки до майна
мали доступ інші особи, а зазначене
майно не відображено а
інвентаризаційних описах в квітні 2012
року. тому не знаходилось у
користуванні відповідача . Також не
встановлено в ході розгляду справи, що
відповідач вчинив будь-які дії щодо
спірного майна, які пов'язані з втратою,
відчудженням, кражою, що призвело до
його втрати.

Таким чином в ході розгляду справи
позивачем не доведено наявність таких
складових правопорушення як вина
відповідача, тобто він не є суб"ктом,
протиправні дії відповідача (
суб"єктивна сторона) та причинний
зв"язок між діями ( бездіяльністю)
відповідача та настанням наслідків у
вигляді збитків.

На підставі викладеного, суд відмовляє
у задоволенні позовних вимог

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Повне рішення складено 20.08.2014 р.

Суддя
Л.М. Немченко