ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.14р. Справа № 904/4486/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ
СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"ВЕЕСВІ-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 4 860,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Коломієць О.В. -
представник (дов. № 33-151 від 21.03.13 р.)

від відповідача: Зелена О.А. -
представник (дов. № 56 від 15.04.14 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"ВЕЕСВІ-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" про
стягнення 4 860,00 грн. за
договором купівлі-продажу № 157/ОГМет
від 16.04.14.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором купівлі-продажу № 157/ОГМет
від 16.04.2014 щодо якості поставленого
товару.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.06.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 09.07.2014.

09.07.2014 представник відповідача надав
відзив на позовну заяву, в якому
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідач на підставі договору
отримав від позивача для подальшої
переробки 224,61 кг. круга Ф 130 мм ст.
12Х18Н10Т та 41,00 кг. ливарного повернення
с. 12Х18Н10Т. У зв'язку з тим, що на
підприємстві відповідача не має
хіміко-фізичної лабораторії, тому
проведення аналізу для визначення
якості матеріалу для виконання робіт
при прийнятті металу не переробку не
проводилося.

Відповідач зазначає, що ливарне
повернення не було сертифіковане та не
відомо його походження та хімічний
склад, що в свою чергу могло призвести
до зміни хімічного складу виробу.
Виплавка проводилась із додержанням
технологічних процесів та відповідно
до п.4.2 договору у присутності
представника позивача. Ніяких
зауважень з боку представників
позивача не було.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
09.07.2014 на 11.08.2014.

11.08.2014 представник позивача надав
заперечення на відзив, в якому
зазначає, що питання технологічного
процесу виплавки, в результаті якого
повинен вийти виливок з необхідним
хімічним складом, виходять за межі
регульовані укладеним договором та
відноситься до ведення відповідача,
який взяв на себе зобов'язання одержати
виливок з заданими умовами договору
параметрами.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 11.08.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2014 року між Публічним акціонерним
товариством "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ
СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД" (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
"ВЕЕСВІ-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД"
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу № 157/ОГМет (а.с.6).

Відповідно до пункту 1.1 договору
продавець зобов'язаний виготовити за
наданими покупцем ливарними формами та
поставити, а покупець оплатити та
прийняти вироби, назва, кількість,
асортимент і ціни яких визначені в
специфікації № 1.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що
специфікація № 1 є невід'ємною частиною
договору.

Сторонами була укладена специфікація
№ 1 від 16.04.2014 до договору № 157/ОГМет від
16.04.2014, відповідно до якої сторони
дійшли згоди про найменування, ціну,
кількість та вагову частину елементів
(%) товару. Відповідно до специфікації
найменування продукції - виливок
заготовки нержавіючої вставки (а.с.8).

Згідно з пунктом 1.3 договору ливарні
форми на продукцію в кількості 4 штук
передаються покупцем продавцю по акту
прийому-передачі разом з підписаним
договором.

Покупець пред'являє продавцю лом
нержавіючої сталі для виготовлення
продукції в кількості 250 кілограм по
акту прийому-передачі разом з
підписаним договором (пункт 1.4
договору).

Пунктом 1.5 договору встановлено, що
продавець зобов'язаний повернути
покупцю ливарне повернення, а також
сплав металу (у разі утворення).

Відповідно до акту прийому-передачі
від 21.04.2014 позивач надав відповідачу
круг Ф 130 мм ст. 12Х18Н10Т у
кількості 224,61 кг. та ливарне повернення
ст. 12Х18Н10Т у кількості 41,00 кг. (а.с.10).

Відповідно до пункту 2.1 договору
продавець зобов'язується поставити
покупцю продукцію не пізніше 10
календарних днів з моменту надходження
на розрахунковий рахунок продавця
авансового платежу у розмірі 50 % суми,
указаної в п.3.1 договору.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що
вартість продукції вказана в
специфікації № 1 договору становить 4
050,00 грн. ПДВ - 810,00 грн. Загальна сума
договору становить 4 860,00 грн.

Згідно з пунктом 3.3 договору оплата
вартості продукції покупцем
здійснюється наступним чином: 50 % -
передоплата, останні 50 % покупець
оплачує за фактом виготовлення.

Відповідно до пункту 4.1 договору якість
і комплексність продукції повинні
відповідати Специфікації № 1.

Продавець зобов'язаний проводити
сплав у присутності представників
покупця (пункт 4.2 договору).

Позивачем було сплачено аванс
відповідачу на суму 4 860,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1665 від 17.04.2014 (а.с.9).

Згідно з протоколом вимірювання
хімічного складу № 130/ХС від 28.04.2014
(а.с.11) склад кремнію в пробах склав 1,63 %,
1,65 %, 1,61 %, що не відповідає специфікації
№ 1. В специфікації зазначено, що вагова
частина кремнію не повинна
перевищувати 1 %. Тобто якість
поставленої продукції не відповідає
специфікації № 1, що і є причиною
виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Сторони назвали укладений договір
договором купівлі-продажу, але з
системного аналізу глави 54 Цивільного
кодексу України (купівля-продаж) та
глави 61 Цивільного кодексу України
(підряд) вбачається, що даний договір за
своєю правовою природою є договором
підряду.

Так договір передбачає виконання
певної роботи. Цей обов'язок входить до
предмету договору. Тоді як відповідно
до статті 655 Цивільного кодексу України
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Тобто, договір купівлі-продажу не може
регулювати права та відносини сторін
щодо виконання робіт.

Крім того, лише нормами, які регулюють
підрядні відносини, а саме ст. 840
Цивільного кодексу України,
передбачено виконання робіт з
матеріалів замовника та повернення їх
залишків.

Таким чином, до даного договору повинні
застосовуватись статті розділу ІІІ
глави 61 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 статті 837 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно статті 840 Цивільного
кодексу України якщо робота
виконується частково або в повному
обсязі з матеріалу замовника,
підрядник відповідає за неправильне
використання цього матеріалу.

Якщо робота виконується з матеріалу
замовника, у договорі підряду мають
бути встановлені норми витрат
матеріалу, строки повернення його
залишку та основних відходів, а також
відповідальність підрядника за
невиконання або неналежне виконання
своїх обов'язків.

Підрядник відповідає за невиконання
або неналежне виконання роботи,
спричинене недоліками матеріалу,
наданого замовником, якщо не доведе, що
ці недоліки не могли бути ним виявлені
при належному прийманні матеріалу.

Сторонами при укладенні договору не
було передбачено зобов'язання
проводити хіміко-фізичний аналіз
продукції. Отже, у зв'язку з тим, що на
підприємстві відповідача не має
хіміко-фізичної лабораторії,
проведення аналізу для визначення
якості матеріалу для виконання робіт
при прийнятті металу не переробку не
проводилося.

З матеріалів справи вбачається, що
ливарне повернення не було
сертифіковане та не відомо його
хімічний склад, що в свою чергу могло
призвести до зміни хімічного складу
виробу.

Виплавка проводилась із додержанням
технологічних процесів та у
присутності представника позивача.
Ніяких зауважень з боку представників
позивача не було.

Оскільки позивач не пред'являв
претензій до технології виробництва
продукції під час самого виробництва, а
також під час судового розгляду, суд
приходить до висновку, що
невідповідність виробу вимогам
специфікації пов'язана з
характеристиками переданого позивачем
матеріалу, який відповідач використав
для виготовлення виробу.

Таким чином, оскільки відповідача ані
нормами договору, ані нормами чинного
законодавства не було зобов'язано
перевіряти хімічний склад матеріалу,
який йому було передано позивачем
(замовником) суд вважає, що відповідач
довів, що недоліки цього матеріалу не
могли бути виявлені ним під час
прийому.

Крім того, з протоколу вимірювання
хімічного складу № 130/ХС від 28.04.2014
взагалі не вбачається до якого
договору він був складений. Але в
специфікації найменування виробу
зазначено - виливок заготовки
нержавіючої вставки. В той же час в
протоколі вимірювання хімічного
складу зазначено, що перевіряється
профіль рейкової вставки з аустенітної
хромонікелевої сталі.

Відповідно частини 2 статті 4-3
Господарського процесуального кодексу
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими
суду доказами.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, господарський
суд не знаходить підстав для
задоволення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається при відмові
в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 18.08.2014

Суддя Я.С. Золотарьова