ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.Справа № 922/2230/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання
Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Укртелеком" в
особі Дніпропетровської філії
Публічного АТ "Укртелеком" , м.
Дніпропетровськ до ТОВ
"Велтон.Телеком", м. Харків про
стягнення 24783,08 грн. за участю
представників:

позивача - Левченкова О.А. за
довіреністю № 252 від 11.12.2013 р.

відповідача - Бочарова Н.В. за
довіреністю № 3035 від 20.06.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Дніпропетровської
філії Публічного АТ "Укртелеком"
(позивач) звернулося до господарського
суду Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком"
(відповідач) про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості у сумі 22129,77 грн., пені у
сумі 1082,87 грн., 3% річних у сумі 372,95 грн.,
інфляційних витрат 1362,10 грн.

В обґрунтування позову позивач
вказував, що в порушення умов договору
№ 987-41 про надання послуги доступу та
використання місця в каналі кабельної
каналізації від 13.04.2010 р. з лютого 2013 р.
по березень 2014 р. відповідач
систематично не виконує своїх
зобов'язань та не сплачує рахунки за
надані послуги у повному обсязі. В
результаті порушення договірних
зобов'язань за відповідачем за
договором № 987- 41 від 13.04.2010 р. станом на
30.04.2014 р. за період з лютого 2013 р. по
березень 2014 р. рахується
заборгованість у сумі 22129,77 грн.

Ухвалою суду по справі від 10.06.2014 р. було
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду у судовому
засіданні на "08" липня 2014 р. о 10:20.

"08" липня 2014 р. судом розгляд справи було
відкладено на "23" липня 2014 р. о 10:00.

Представники сторін до початку
судового засідання призначеного на
23.07.2014 р., через канцелярію
господарського суду 23.07.2014 р. за вх. № Д
468/14, надали заяву про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу, яка судом
була задоволена.

Відповідач, через канцелярію
господарського суду 23.07.2014 р. за вх. №
25326, надав документи згідно клопотання,
які судом долучені до матеріалів
справи.

Відповідач, через канцелярію
господарського суду 23.07.2014 р. за вх. №
25325, надав відзив на позовну заяву, який
судом долучений до матеріалів справи.
Згідно відзиву відповідач просив суд
позовні вимоги позивача задовольнити
частково, стягнути 22129,77 грн.
заборгованості, 372,95 грн. 3% річних, 395,77
грн. пені та 486,85 грн. інфляційних
витрат, в іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відповідач, через канцелярію
господарського суду 23.07.2014 р. за вх. №
25328, надав повідомлення на виконання
вимог окремої ухвали, яке судом
долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на
23.07.2014 року була оголошена перерва до
04.08.2014 року о 09:30.

Представники сторін до початку
судового засідання, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх. № Д
502/14, надали заяву про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дана заява
не суперечить чинному законодавству,
інтересам сторін, тому приймається
судом та підлягає задоволенню.

Позивач, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх. №
26715 та вх. № 26786, надав тотожні уточнення
позовних вимог, які судом долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши вказані уточнення,
господарським судом було встановлено,
що дані уточнення позивача за своєю
суттю є заявою про зменшення розміру
позовних вимог, оскільки згідно них
позивач просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
основного боргу у розмірі 22129,77 грн.,
суму пені у розмірі 979,07 грн., суму
збитків від інфляції у розмірі 1301,29
грн., суму 3% річних у розмірі 372,95 грн.,
всього - 24783,08 грн., та суму витрат по
сплаті судового збору у розмірі 1827,00
грн.

Враховуючи положення ст. 22 ГПК України
господарський суд вважав за необхідне
прийняти до розгляду заяву позивача
про зменшення розміру позовних вимог
та розглядати справу з урахуванням
цієї заяви.

Відповідач, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх. №
26711, надав доповнення до відзиву на
позовну заяву, які судом долучені до
матеріалів справи. Згідно них
відповідач просив суд:

- застосувати строк позовної давності
до позовних вимог в частині стягнення
пені за періоди: лютий 2013 р., березень 2013
р., квітень 2013 р. на загальну суму 105,27
грн.;

- позовні вимоги позивача задовольнити
частково: стягнути з відповідача 22129,77
грн. заборгованості, 372,95 грн. 3% річних,
873,80 грн. пені, 486,85 грн. інфляційних
витрат, в іншій частині позовних вимог
відмовити;

- судові витрати розподілити
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог визнав
частково.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129
Конституції України основними
засадами судочинства є, зокрема
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом, та те, що
відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

Між сторонами був укладений договір
про надання послуги доступу та
використання місця в каналі кабельної
каналізації № 987-41 від 13 квітня 2010 року
(надалі - договір).

Предметом договору відповідно до п. 1.1.
є використання місця в каналі
кабельної каналізації позивача у м.
Кривий Ріг згідно технічних даних,
зазначених у додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 2.1.6. договору позивач
надав відповідачу в строкове платне
використання місце в каналі кабельної
каналізації позивача у м. Кривий Ріг
згідно технічних даних, зазначених у
додатку № 1 до договору.

Вартість послуги з надання доступу до
місця в каналі кабельної каналізації
визначається в додатку № 2 до договору
відповідно до діючих тарифів позивача
(п.3.1. договору).

Крім того, згідно з пунктом 3.2. договору
тарифи та вартість послуги з
використання місця в каналі кабельної
каналізації позивач має право
змінювати в односторонньому порядку
відповідно до пункту 2.3.3. договору.

Згідно з п. 8.2. договору термін дії
договору продовжується на кожний
наступний строк (п.8.1. договору -
протягом року) на тих самих умовах, якщо
жодна зі сторін не заявить письмово
іншій стороні про своє небажання
продовжити дію договору не менше ніж за
30 (тридцять) днів до закінчення строку
його дії.

Відповідно до п. 3.5. договору
відповідачу за особистим рахунком 98714
виставлялись рахунки на оплату
телекомунікаційних послуг.

Згідно з п. 2.2.1. договору відповідач
прийняв на себе зобов'язання щомісячно
сплачувати позивачу вартість наданих
послуг відповідно до виставлених
рахунків згідно діючими тарифами.
Відповідно до п. 3.5. договору відповідач
повинен сплачувати виставлені рахунки
не пізніше 20 числа поточного місяця.

Але, в порушення умов договору з лютого
2013 року по березень 2014 року відповідач
систематично не виконував своїх
зобов'язань та не сплачував рахунки за
надані послуги у повному обсязі. В
результаті порушення договірних
зобов'язань за відповідачем за
договором станом на 30.04.2014 року за
період з лютого 2013 року по березень 2014
року рахується заборгованість у сумі
22129,77 грн., що не заперечується
відповідачем.

Пунктом 4.2. договору була передбачена
відповідальність відповідача за
порушення строків проведення
розрахунків у вигляді пені за кожну
добу затримки платежу, яка
обчислюється від суми заборгованості в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховується пеня.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши
розрахунки позивача 3% річних та
інфляційних, господарський суд прийшов
до висновку, що сума основного боргу у
розмірі 22129,77 грн., сума збитків від
інфляції у розмірі 1301,29 грн. та сума 3%
річних у розмірі 372,95 грн. підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського
кодексу України прямо зазначається, що
пеня за прострочку платежу
встановлюється за згодою сторін
господарських договорів, але її розмір
не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 Цивільного кодексу України
щодо вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) передбачено спеціальну
позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 Цивільного кодексу України -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в
силу вимог частини другої статті 260
Цивільного кодексу України не може
бути змінений за домовленістю сторін.

Відтак, частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
визначено строк та порядок нарахування
штрафних санкцій, а строк, протягом
якого особа може звернутись до суду за
захистом свого порушеного права,
встановлюється Цивільним кодексом
України.

При цьому суд зазначає, що даної
правової позиції дотримується
Верховний Суд України у постанові від
04.12.2012 у справі № 17/034-11.

За таких обставин господарський суд
прийшов до висновку, що заява
відповідача про застосування строку
позовної давності не підлягає
задоволенню, а сума пені у розмірі 979,07
грн. відповідно до наданого розрахунку
пені станом на 30.04.2014 р. підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковими.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду
заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Приймаючи до уваги вищевикладене
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Враховуючи те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, господарський
суд відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України вважав за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
сплачену позивачем суму судового у
розмірі 1827,00 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 1,3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
230, 231, 232, 343 Господарського кодексу
України, ст.ст. 256, 258, 260, 509, 526, 530, 549, 611, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12,
22, 32, 33, 34, 43, 44-49, 75, 82-85, 111-28
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, буд. 50,
ідентифікаційний код 35074228, п/р 3867
в Філії ПАТ «Уні Кредит Банк» м. Київ
МФО 300744) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка,
буд. 18, ідентифікаційний код 21560766) в
особі Дніпропетровської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" (49000, м. Дніпропетровськ,
вул. Херсонська, буд. 26,
ідентифікаційний код 25543196, п/р 2 у
АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ МФО
380805) суму основного боргу у розмірі
22129,77 грн., суму пені у розмірі 979,07 грн.,
суму збитків від інфляції у розмірі
1301,29 грн., суму 3% річних у розмірі 372,95
грн. та суму витрат по сплаті судового
збору у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.08.2014 р.

Суддя Д.О. Доленчук