м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2191/14 01.04.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віпкар»

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Персей-Безпека»

Про стягнення 97 192,98 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Бугайчук В.І. - по дов.
№ б/н від 30.12.2013

Пасенюк К.О. - по дов. №
б/н від 30.12.2013

від відповідача Майоров С.В. - по дов.
№ 02/0114 від 08.01.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Віпкар»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Персей-Безпека» про
визнання неналежним виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Персей-Безпека»
договору про надання послуг з охорони
№ 109 від 31.01.2011, про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Персей-Безпека»
сплачені позивачем платежі за
договором про надання послуг охорони №
109 від 31.01.2011 в розмірі 97 192,98 грн., як
відшкодування шкоди за неналежне
виконання договору.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 15.01.2012 до
автосалону (об'єкту охорони) було
здійснено проникнення зловмисником.
Під час цього проникнення співробітник
відповідача знаходився на кухні
офісного приміщення, де готував собі
їжу, тому не вжив жодних застережних
заходів щодо такого проникнення. Такі
дії співробітника позивач вважає
такими, що суперечать вимогам договору.
Вважає, що усі платежі, що були сплачені
позивачем за договором мають бути
повернені, у зв'язку з тим, що
відповідач неналежно виконувало усі
свої зобов'язання за договором, а саме
не було організовано та не було
забезпечено охорону та недоторканість
матеріальних та товарно-матеріальних
цінностей та майна позивача та було
допущено проникнення зловмисника до
приміщення автосалону.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/2191/14 та призначено її до
розгляду на 04.03.2014.

Відповідач у поданому 28.02.2014 до відділу
діловодства суду відзиві проти
задоволення позовних вимог заперечує,
оскільки під час дії договору
працівниками відповідача виконувались
лише та частина покладених на них
договором обов'язків, які були потрібні
замовнику послуг на той чи інший період
часу. Вказує на те, що позивач до січня
2012 року підписував акти
здачі-приймання робіт (надання) послуг
без зауважень та здійснив їх оплату.
Зазначає, що стосовно події яка
відбулась 15.01.2012 (проникнення до
приміщень сторонньої особи) в
результаті чого було спричинено збитки
то даний випадок вже був предметом
розгляду Господарським судом міста
Києва у справі № 5011-37/5218-2012 та судом не
встановлено в діях співробітника
відповідача порушень умов договору.

Позивачем в судовому засіданні 04.03.2014
подано заяву з нормативно-правовим
обґрунтуванням позовних вимог,
відповідно до якого просить стягнути з
відповідача завдані збитки у розмірі 97
192,98 грн. в порядку ст. 225 Господарського
кодексу України та ст. 623 Цивільного
кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/2191/14 від 04.03.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника відповідача та
невиконанням сторонами вимог ухвали
про порушення провадження у справі від
12.02.2014, розгляд справи був відкладений
на 18.03.2014.

Позивач у поданих в судовому засіданні
18.03.2014 поясненнях просить суд визнати
неналежним виконанням Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Персей-Безпека» договору про надання
послуг з охорони № 109 від 31.01.2011 та
задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні 18.03.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 18.03.2014
проти задоволення позовних вимог
заперечував повністю.

В судовому засіданні 18.03.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 01.04.2014

Позивачем 26.03.2014 до відділу діловодства
суду подано заяву, відповідно до якої
позивач просить суд

- стягнути з відповідача збитки в
розмірі 76 973,60 грн. (425,00 грн. витрати на
миття автомобілів, 1 095,00 грн. витрати з
хімчистки демонстраційного одягу, 13
653,60 грн. витрати з прибирання
автосалону, 61 800,00 грн. витрати на
відновлення системи порошкового
пожежогасіння) та не враховувати
вимоги про стягнення всіх платежів
сплачених за договором про надання
послуг з охорони № 109 від 31.01.2011 в
розмірі 97 192,98 грн.,

- визнати виконанням Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Персей-Безпека» договору про надання
послуг з охорони № 109 від 31.01.2011.

Суд приходить до висновку, що в
розумінні ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
зазначена заява позивача є заявою про
зміну підстав позову.

Подана 26.03.2014 позивачем заява про зміну
підстав позову не може бути прийнята до
розгляду, оскільки

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача.

Отже дана норма встановлює, що позивач
може реалізувати своє право на
звернення до суду із заявою про зміну
предмету або підстави позову лише до
початку розгляду судом справи по суті.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи - протоколу судового засідання
від 18.03.2014, суд в судовому засіданні вже
заслухав позовні вимоги позивача з
урахуванням заяви з
нормативно-правовим обґрунтуванням
вимог, а також заперечення відповідача,
вказане свідчить про те, що суд
розпочав розгляд спору по суті.

В судовому засіданні 01.04.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.01.2011 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Персей-Безпека»
(виконавець, відповідач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Віпкар»
(замовник, позивач) було укладено
договір про надання послуг з охорони №
109 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник
доручає, а виконавець бере на себе
зобов'язання по охороні та зберіганню
матеріальних та товарно-матеріальних
цінностей і майна замовника,
забезпеченню пропускного і внутрішньо
об'єктового режимів та підтриманню
громадського порядку на об'єкті
«Автосалон «Bentley», який знаходиться за
адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки,
23-б (далі - об'єкт), на умовах і в порядку,
передбаченими цим договором.

Згідно з п. 1.2. договору виконавець
зобов'язується надавати послуги з
охорони силами 1 (одного) штатного
співробітника з режимом роботи
(календарні дні місяця та період часу
протягом доби, у які замовнику потрібні
послуги з охорони), який перед початком
поточного місяця узго джується
сторонами, а по його закінченню
фіксується актом приймання наданих
послуг», у якому вказується кількість
фактично відпрацьованих людино/годин.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погодженні ними та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.3. договору положення
щодо режиму охорони об'єкту, порядок
прийому матеріальних та
товарно-матеріальних цінностей і майна
під охорону працівником виконавця у
представника замов ника, порядок здачі
матеріальних та товарно-матеріальних
цінностей і майна з-під охоро ни
представнику замовника працівником
виконавця, обов'язки та взаємодія
посадових осіб сторін щодо виконання
договірних зобов'язань узгоджуються та
затверджуються сторонами у Інструкції
з охорони об'єкту «Автосалон «Bentley»
(додаток 2). Додаток 2 є невід'ємною
складовою цього договору, яка
впроваджується в дію з моменту набуття
чинності цього до говору .

Вимоги Інструкції з охорони об'єкту
«Автосалон «Bentley» є обов'язковими для
ви конання замовником та виконавцем (п.
1.4. договору).

Згідно з п. 4.1.1. договору виконавець
зобов'язаний організувати та
забезпечити охорону та недоторканість
матеріальних та товарно-матеріальних
цінностей і майна замовника, прийнятих
під охорону у відповідності до правил,
встановлених пунктом 4 додатку 2 до
цього договору.

Розділ 4 додатку 2 до договору
(Інструкція з охорони об'єкту
«Автосалон «Bentley») містить порядок
приймання (здачі) матеріальних та
товарно-матеріальних цінностей і
майна, під охорону (з-під охорони).

Так, відповідно до п. 4.1. додатку 2 до
договору співробітник охорони при
прийманні під охорону матеріальних
цінностей та май на, які знаходяться в
приміщеннях об'єкту, разом з
відповідальною особою замовника по
черзі оглядає ті предмети, які
відповідальна особа замовника вважає
за потрібне здати під охорону у
відповідності до цих правил, та вносить
їх до журналу прийому-здачі об'єкту під
охорону, у якому вказується наступна
інформація: дата, назва, найменування
марка, номер або інші ідентифікаційні
дані про прийнятий під охорону предмет,
підпис охоронника про прийняття під
охорону та підпис відповідальної особи
замовника про здачу під охорону цього
предмета; окремо в робочому журналі
фіксуються всі недоліки, які виявлені
під час прийому цього предмета під
охорону: зовнішні пошкодження,
відсутність комплектуючих деталей та
інше; запис в робочому журналі про
недоліки, які виявлені під час прийому
предмета під охорону, засвідчується
підписом відповідальної особи
замовника.

Отже, в разі необхідності саме замовник
має визначити та передати у
передбаченому порядку під охорону
певні матеріальні цінності, що
знаходяться на об'єкті.

Позивачем не надано господарському
суду належних доказів передачі під
охорону відповідачу матеріальних та
товарно-матеріальних цінностей і майна
під охорону, зокрема, не надано
відповідних актів прийому-прийняття
під охорону, відповідних записів у
журналах прийняття під охорону майна
за переліком тощо.

Пунктом 6.10.2. договору виконавець
звільняється від матеріальної
відповідальності за спричинений
замовнику збиток, якщо посадовими
особами замовника порушено порядок та
правила передачі матеріальних та
товарно-матеріальних цінностей і майна
під охорону, а також прийняття їх з-під
охорони у відповідності до правил,
встановлених пунктом 4 додатку 2 до
цього договору.

Згідно з п. 3.4. договору кількість
фактично відпрацьованих людино/годин
фіксується сторонами у двосторон
ньому акті приймання наданих послуг,
який складається Виконавцем та
узгоджується з замовником не пізніше 5
числа наступного за розрахунковим
періоду.

Акт приймання наданих послуг та
додаток 1 є підставою для взаємних
розрахунків та платежів між замовником
та виконавцем (п. 3.6. договору).

Відповідно до п. 3.7. договору до
закінчення поточного місяця
виконавець надає Замовнику два
примірника акта приймання наданих
послуг; замовник протягом п'яти перших
днів наступного місяця зо бов'язаний
підписати і один примірник акту
повернути виконавцю; у випадку
наявності за перечень щодо обсягу та
якості послуг, наданих виконавцем у
звітному місяці, замовник зобов'язаний
в той же строк у письмовій формі надати
виконавцю свої обґрунтовані запе
речення .

Згідно з п. 3.8. договору за умови
неповернення замовником підписаного
акта приймання наданих послуг чи
ненадання обґрунтованих письмових
заперечень щодо обсягу та якості
послуг, наданих ви конавцем у звітному
місяці, в строк, визначений пунктом 3.7
цього договору, вважається, що послуги
у такому місяці надані виконавцем у
повному обсязі і прийняті замовником
без зауважень, а акт приймання наданих
послуг таким, що підписаний сторонами.

Згідно з п. 3.9. договору послуги з
охорони, що надаються виконавцем,
передплачуються замовником в націо
нальній валюті на поточний рахунок
виконавця не пізніше 5-го числа
розрахункового пері оду у
відповідності до рахунка-фактури, який
надається виконавцем.

Позивач просить стягнути з відповідача
збитки в розмірі 97 192,98 грн. що є
коштами, які сплачені позивачем за
послуги охорони за період з січня по
грудень 2011 року.

Відповідачем подано акти
здачі-приймання робіт (надання послуг)
за період з лютого по грудень 2011 року,
які підписані та скріплені печаткою
відповідача без зауважень щодо якості
наданих послуг охорони за вказаний
період.

У відповідності до ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Під збитками
розуміються втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються : вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафна санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: 1) припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; 2) зміна умов
зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором;
збитки визначаються з урахуванням
ринкових цін, що існували на день
добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення; при визначення
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за
договором є правовою підставою, згідно
із ст. 623 Цивільного кодексу України,
для стягнення збитків.

Підставою для відшкодування збитків є
спричинення їх внаслідок неналежного
виконання зобов'язання за договором,
тобто наявності прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої, у тому
числі понесених витрат.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. При цьому питання
про належність доказів остаточно
вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих
доказів в підтвердження наявності вини
у відповідача та доказів понесення
позивачем збитків в розмірі 97 192,98 грн.
внаслідок неналежного виконання
зобов'язань відповідача договірних
відносин не подано.

Отже, позивачем не доведено
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправними діями відповідача та
нібито понесеними збитками саме
внаслідок неналежного виконання
відповідачем договірного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами про стягнення збитків.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віпкар» є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.04.2014.

СуддяВ.В. Сівакова