ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 916/775/14 Вищий
господарський суд України в складі
колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючий, Жукової
Л.В. (доповідач), Палія В.В.,

розглянувши касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Ніко-Тайс"на рішеннягосподарського
суду Одеської області від 19.05.2014 р.та
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 р.у
справі № 916/775/14 господарського суду
Одеської областіза позовомтовариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Ніко-Тайс"до1. товариства з обмеженою
відповідальністю "Соварго", 2.
приватного підприємства "Арія 2"третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
товариство з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Агросинтез" простягнення 627 926,75 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники від:

позивача: не з`явилися;

відповідача 1: не з`явилися;

відповідача 2: Горяшко Л.В. (дов. від
19.08.2014р.);

третьої особи: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соварго", Приватного
підприємства "Арія 2" та третьої особи,
яка не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору на стороні позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Агросинтез" про солідарне стягнення з
відповідача 2 та відповідача 1 на
користь позивача 15 307,11 грн. 3 % річних,
33 000,00 грн. адвокатських витрат, а
також, витрат пов'язаних зі сплатою
судового збору та стягнення з
відповідача 2 на користь позивача 612
619,64 грн. відсотків за користування
чужими грошовими коштами.

Позов вмотивовано з посиланням на
порушення відповідачем 2 вимог
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011р. стосовно
здійснення своєчасних оплат за
отриманий товар та виходячи з умов
угоди № 15-11/12-11 про заміну кредитора у
зобов'язанні від 15.11.2012р., а також
порушенням відповідачем 1 умов
договору поруки № 03-02-2014-8 від 03.02.2014р.,
згідно якого ТОВ "Совагро" поручилось
перед позивачем за виконання обов`язку
ПП "Арія 2" щодо виконання грошового
зобов`язання сплатити 3% річних, у
зв`язку з неналежним виконанням
боржником договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011р.
та угоди № 15-11/12-11 про заміну кредитора
у зобов'язанні від 15.11.2012р.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 19.05.2014р. (суддя:
Мостепаненко Ю.І.) в задоволенні позову
відмовлено. Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції послався
на те, що у третьої особи відсутні
права, які відступались нею на користь
позивача за угодою про заміну
кредитора у зобов'язанні, на момент
здійснення такого відступлення, і які,
відповідно не могли бути отримані
позивачем.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 року
(головуючий суддя: Головей В.М., судді:
Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.),
рішення господарського суду Одеської
області від 19.05.2014р. залишено без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
подало до Вищого господарського суду
України касаційну скаргу, в якій
просить суд скасувати рішення
господарського суду Одеської області
від 19.05.2014 року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 року у справі №916/775/14 та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджені
всі обставини справи, крім того
неправильно застосовані норми чинного
законодавства.

Ухвалою Вищого господарського
суду України від 06.08.2014 року касаційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
прийнято до провадження та призначено
на 20.08.2014 року.

В судове засідання представники
позивача, відповідача -1 та третьої
особи не з'явилися. Враховуючи, що про
час, дату та місце розгляду справи
сторони були повідомлені своєчасно та
належним чином, Вищий господарський
суд України вважає за можливе
розглянути касаційну скаргу за
відсутності представників позивача,
відповідача -1 та третьої особи.

Відповідачі не скористалися правом,
наданим ст.1112 ГПК України та не
надіслали до Вищого господарського
суду України відзиви на касаційну
скаргу, що не перешкоджає касаційному
перегляду оскаржених судових актів.

ТОВ "Ніко-Тайс" 19.08.2014 року звернулося до
Вищого господарського суду України з
клопотанням про зупинення провадження
у справі №916/775/14 на підставі ч.1 ст.79 ГПК
України до закінчення провадження
Верховним судом України у справі
№911/2009/13 за позовом ТОВ"Ніко-Тайс" до ТОВ
"ПК "Трейдсервісгруп", ТОВ "Компанія
"Скіф-ХХІ" про стягнення суми, про
визнання недійсним рішення та
спонукання до виконання певних дій.

Відповідно до ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Отже підставою зупинення провадження у
справі є неможливість розгляду справи,
що знаходиться в провадженні
господарського суду, до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи, яка
розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі, зокрема, факти,
що мають преюдиціальне значення. Ці
обставини повинні бути такими, що мають
значення для даної справи та не можуть
бути встановлені господарським судом
самостійно у даній справі.

Однак заявник не вказав, які саме
обставини, встановлені при розгляді
справи №911/2009/13 за позовом
ТОВ"Ніко-Тайс" до ТОВ "ПК
"Трейдсервісгруп", ТОВ "Компанія
"Скіф-ХХІ" про стягнення суми, про
визнання недійсним рішення та
спонукання до виконання певних дій
мають преюдиціальне значення для даної
справи.

В задоволенні даного клопотання слід
відмовити, оскільки зупинення
провадження у справі на підставі ч.1
ст.79 ГПК України є правом, а не
обов'язком суду.

Заслухавши пояснення представника
відповідача 2, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши, згідно
ч.1 ст.1117 Господарського процесуального
кодексу України, наявні матеріали
справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в судових
рішеннях, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 10.02.2011 р. між
ТОВ "Корпорація "Агросинтез"
(постачальником) та ПП "Арія 2" (покупцем)
укладено договір поставки на умовах
товарного кредиту № ТК100211/2, за умовами
якого постачальник зобов'язався
поставити та передати у власність
покупця насіннєвий матеріал та хімічні
засоби рослин, а покупець зобов'язався
прийняти товар для власних виробничих
потреб, сплатити проценти за
користування товарним кредитом та ціну
товару, - відповідно до умов договору
(додаткових угод та специфікацій до
нього).

Згідно з пунктом 6.1 договору поставки
ПП "Арія 2" зобов'язалось здійснити
розрахунки за отриманий товар в строки
та в розмірах, які вказані в
специфікаціях, так відповідно до
специфікацій № 1 - 13 кінцевий
розрахунок за отриманий товар ПП "Арія
2" зобов'язалося здійснити в строк не
пізніше 25.10.2011р.

У зв'язку із неналежним виконанням ПП
"Арія 2" зобов'язання щодо повної та
своєчасної оплати вартості отриманого
товару згідно договору поставки від
10.02.2011р., ТОВ "Корпорація "Агросинтез"
звернулося до господарського суду
Херсонської області із позовною
заявою. Рішенням господарського суду
Херсонської області від 27.03.2012р. по
справі № 5024/229/2012 позовні вимоги ТОВ
"Корпорація "Агросинтез" задоволено
частково: стягнуто з ПП "Арія 2" на
користь ТОВ "Корпорація "Агросинтез" 697
662, 78 грн. - основного боргу, 27 256,63 грн. -
пені, 320 924,88 грн. - відсотків за
користування чужими грошовими коштами
та 20 916, 88 грн. - судового збору. В
задоволенні позовних вимог про
стягнення 314 192,42 грн. штрафу відмовлено.

ТОВ "Корпорація "Агросинтез" та ПП "Арія
2" уклали 28.03.2012р. угоду про добровільне
виконання рішення господарського суду
Херсонської області від 27.03.2012р. по
справі № 5024/229/2012, за умовами якої ТОВ
"Корпорація "Агросинтез" надало ПП "Арія
2" можливість добровільного часткового
виконання рішення господарського суду
від 27.03.2012 р., що набрало законної сили
згідно ст. 85 ГПК України, а саме:
погасити заборгованість, яка виникла
внаслідок невиконання ПП "Арія 2"
зобов'язань за договором поставки на
умовах товарного кредиту № ТК100211/2 від
10.02.2011 р. та на дату підписання цієї
угоди складає: 1 066 761,17 грн.

Згідно п. п. 2, 3 зазначеної угоди сторони
домовились, що у разі сплати ПП "Арія 2"
частини заборгованості у розмірі 724 863,58
грн. в строк до 01.11.2012р., ТОВ "Корпорація
"Агросинтез" відмовляється від решти
боргу за рішенням в розмірі 341 897,59 грн. у
порядку ст. 605 ЦК України та не матиме
до ПП "Арія 2" жодних грошових вимог по
виконанню рішення господарського суду
Херсонської області по справі №
5024/229/2012 від 27.03.2012 р., а вся
заборгованість ПП "Арія 2" перед ТОВ
"Корпорація "Агросинтез" за договором
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК100211/2 від 10.02.2011 р. буде вважатися
такою, що погашена. Невиконання або
неналежне виконання ПП "Арія 2" п.2 даної
угоди, рішення господарського суду
Херсонської області по справі №
5024/229/2012 від 27.03.2012 р. підлягає виконанню
в повному обсязі.

Отже, ТОВ "Корпорація "Агросинтез" на
підставі вищевказаної угоди від
28.03.2012р. відмовилось від свого права
вимагати від ПП "Арія 2" стягнення
будь-яких сум, у тому числі - штрафних
санкцій, за договором поставки на
умовах товарного кредиту № ТК100211/2 від
10.02.2011р.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що станом на
23.10.2012р. ПП "Арія 2" перерахувало на
користь ТОВ "Корпорація "Агросинтез"
кошти на загальну суму 724 863,58 грн.

Отже, між ТОВ "Корпорація "Агросинтез"
та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" укладено
15.11.2012 р. угоду № 15-11/12-11 про заміну
кредитора у зобов'язанні, за умовами
якої, первісний кредитор - ТОВ
"Корпорація "Агросинтез" відступає
новому кредитору - ТОВ "Компанія
"Ніко-Тайс" право вимоги виконання
боржником - ПП "Арія 2" зобов'язання щодо
сплати розміру пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
3% річних та інфляційних витрат, набутих
первісним кредитором на підставі
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011 р., у зв'язку
із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК100211/2 від 10.02.2011 р. (згідно зі змінами
внесеними до п. 1.1. Додатковою угодою № 1
до угоди № 15-11/12-11 про заміну кредитора
у зобов'язанні від 15.11.2012 р.).

Новий кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
розмірі 1 113 106, 64 грн., що відступається
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011 р.
Первісний кредитор повідомляє, а новий
кредитор погоджує те, що сума в розмірі
1 113 106,64 грн., є загальною сумою
(розміром) пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами
та інфляційних витрат, котрі
нараховані відповідно до умов та норм
чинного законодавства України за
період із 26.01.2012 р. по 15.11.2012 р.. Первісний
кредитор зобов'язаний сповістити
боржника про поступку права вимоги за
цією угодою. ця угода набуває чинності
з моменту її підписання і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за угодою (п. п. 1.2, 2.1., 2.2., 4.3.,
6.1. угоди № 15-11/12-11).

Додатковою угодою № 1 до угоди № 15-11/12-11
про заміну кредитора у зобов'язанні від
15.11.2012 р. сторони доповнили розділ 2
угоди п. 2.4. за умовами якого, з моменту
укладання даної угоди новий кредитор
наділяється всіма правами первісного
кредитора, що випливають із умов
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011р., по
відношенню до боржника щодо
нарахування пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
3% річних та інфляційних витрат у
зв'язку із подальшим неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011р.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою № 15-11/12-11 про
заміну кредитора у зобов'язанні від
15.11.2012р., 03.02.2014р. між ТОВ "Компанія
"Ніко-Тайс" (кредитором) та ТОВ "Совагро"
(поручителем) укладено договір поруки
№03-02-2014-8 від 03.02.2014р., за умовами якого
ТОВ "Совагро" поручилось перед ТОВ
"Компанія "Ніко-Тайс" за виконання
обов'язку ПП "Арія 2" щодо виконання
грошового зобов'язання щодо сплати
розміру 3% річних у зв'язку з неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням ПП
"Арія 2" грошового зобов'язання згідно
угоди № 15-11/12-11 про заміну кредитора у
зобов'язанні від 15.11.2012р., укладеної на
підставі договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011р.
(п. 1.1 та п. 2.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору № 03-02-2014-8 сторони
домовились, що у разі порушення
(невиконання чи неналежного виконання)
ПП "АРІЯ 2" обов'язку за основною угодою,
ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" вправі
звернутись із вимогою про виконання як
до ПП "Арія 2" так і до ТОВ "Совагро", які
несуть солідарну відповідальність
перед ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс".

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Тобто, господарським судом вірно
встановлено, що до нового кредитора
(ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") право вимоги
переходить виключно в тому обсязі, в
якому воно існує у первісного
кредитора (ТОВ "Корпорація "Агросинтез")
на момент відступлення.

Доводи викладені позивачем в
касаційній скарзі, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки, угода №
15-11/12-11 про заміну кредитора у
зобов'язанні, на яку посилається в
обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ
"Компанія "Ніко-Тайс", укладена між ТОВ
"Корпорація "Агросинтез" та ТОВ
"Компанія "Ніко-Тайс" 15.11.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено господарськими
судами, на момент укладання між
позивачем та третьою особою угоди №
15-11/12-11 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги) від 15.11.2012р., зобов'язань щодо
основного боргу за умовами договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК100211/2 від 10.02.2011 р. у ПП "Арія 2" перед
ТОВ "Корпорація "Агросинтез" не
існувало, оскільки, третя особа по
факту здійснення ПП "Арія 2" у строк до
01.11.2012р. оплати суми 724 863,58 грн.
основного боргу, відмовилось від свого
права вимагати від відповідача 2
стягнення будь-яких штрафних санкцій
за договором поставки на умовах
товарного кредиту № ТК100211/2 від 10.02.2011
р., відмовилось від стягнення решти
боргу за договором поставки в порядку
ст. 605 ЦК України та зазначило про те,
що не матиме до ПП "Арія 2" жодних
грошових вимог, що підтверджується
угодою від 28.03.2012р. про добровільне
виконання рішення господарського суду
Херсонської області від 27.03.2012р. по
справі № 5024/229/2012.

Відповідно до ст. 604 ЦК України,
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін.

Зокрема, зобов'язання припиняється
внаслідок звільнення (прощення боргу)
кредитором боржника від його
обов'язків, якщо це не порушує прав
третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605
ЦК України).

При цьому, під припиненням зобов'язання
розуміють припинення правового зв'язку
між його сторонами, звільнення їх від
прав та обов'язків, що становлять зміст
зобов'язання. Тобто, кредитор втрачає
право вимагати від боржника виконання
передбачених у зобов'язанні дій, а
боржник звільняється від обов'язку
виконувати такі дії під загрозою
застосування до нього мір
відповідальності.

Відтак, господарські суди дійшли
обґрунтованого висновку щодо
відсутності у ТОВ "Корпорація
"Агросинтез" прав, які відступалися ним
на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" за
угодою про заміну кредитора у
зобов'язанні, на момент здійснення
такого відступлення, і які, відповідно,
не могли бути отримані ТОВ "Компанія
"Ніко-Тайс", та на підставі яких, в
подальшому було укладено договір
поруки.

Враховуючи викладене, судами на
підставі встановлених фактичних
обставин, з'ясовано дійсні права і
обов'язки сторін та правильно
застосовано матеріальний закон, що
регулює спірні правовідносини.

Доводи скаржника, які по суті
стосуються переоцінки обставин справи
та доказів у справі, були предметом
розгляду у судах першої та апеляційної
інстанцій та обґрунтовано ними
відхилені, не можуть бути підставою для
скасування судових актів у справі. Так,
відповідно до ч.2 ст.1117 ГПК України,
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Отже, доводи касаційної скарги
спростовуються вищевикладеним та не
можуть бути підставою для скасування
рішення та постанови у справі, а тому,
оскаржувані судові акти слід залишити
без змін, так як вони ухвалені при
повному з'ясуванні всіх обставин
справи та при вірному
правозастосуванні.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України, судові витрати за подання
касаційної скарги покладаються на
скаржника.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Ніко-Тайс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Одеської області від 19.05.2014 р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 р. у
справі № 916/775/14 залишити без змін.

Головуючий
Черкащенко
М.М.

Судді
Жукова
Л.В.

Палій В.В.