номер провадження справи 9/49/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2014
Справа № 908/1702/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Александр-Сталь" (69002,
м. Запоріжжя, пр. Леніна, 63)

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат" (69032 ,
м. Запоріжжя, Південне шосе, 15)

про визнання недійсним пункту договору
оренди

Суддя
Боєва О.С.

За участю представників:

Від позивача: Луценко І.М. (дов. № 956 від
17.06.14)

Від відповідача: Шайтанов А.С. (дов. №
011.11-62 від 20.12.13)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про визнання недійсним
п. 10.4. Договору оренди від 12.07.2013р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за № 1744.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.05.2014р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/1702/14,
судове засідання призначено на 16.06.2014р.
Ухвалою суду від 16.06.2014р. на підставі ст.
77 ГПК України розгляд справи
відкладено на 23.06.2014р. Ухвалою суду від
23.06.2014р. в порядку ст. 69 ГПК України
продовжено строк розгляду спору у
справі на чотирнадцять днів - до
05.08.2014р., цією ж ухвалою розгляд справи
відкладено на 04.08.2014р.

04.08.2014р. справу розглянуто, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Справа розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги
викладені у позовній заяві, зазначивши,
зокрема, про наступне. 12.07.2013р. між
сторонами був укладений договір
оренди, відповідно до умов якого
позивач отримав у тимчасове платне
користування нерухоме майно та
обладнання, що належить відповідачу.
Пунктом 10.4. договору передбачено, що у
разі дострокового його розірвання за
ініціативою орендаря, в порядку
передбаченому п. 6.2.14, орендар сплачує
орендодавцеві штраф у розмірі, що
дорівнює розміру орендної плати за
шість місяців. Згідно зі ст. 549 ЦК
України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Однак, пунктом 10.4.
договору встановлено штраф не за
порушення позивачем своїх договірних
зобов'язань, а за намір достроково
припинити дію вищевказаного договору.
Таким чином, п. 10.4. договору оренди
суперечить нормам цивільного та
господарського кодексів України,
оскільки неустойка - є мірою
цивільної-правової відповідальності,
яка сплачується боржником лише у
випадках порушення ним свого
зобов'язання. На підставі ст.ст. 203, 215, 217,
509, 526, 549, 610, 611 ЦК України, ст. 207 ГК
України просить позов задовольнити та
визнати недійсним пункт 10.4. договору
оренди від 12.07.2013р.

Відповідач проти позову заперечив з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву, що надійшов до суду
23.06.2014р., пояснивши наступне. Згідно з ч.
3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд (принципи свободи). Пунктом 10.4.
договору передбачено додаткове
зобов'язання орендаря сплатити на
користь орендодавця певну суму.
Виникнення зазначеного зобов'язання у
орендаря пов'язано з настанням певної
події, а саме розірвання договору
оренди за його ініціативою. З огляду на
це сплата подвійного розміру оплати є
одним із зобов'язань орендаря за
договором оренди. Встановлення
додаткових зобов'язань орендаря в
договорі оренди діючим законодавством
не заборонено. Просить в позові
відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2013р. між ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат"
(орендодавець, відповідач у справі) та
ТОВ "Александр-Сталь" (орендар, позивач
у справі) був укладений договір оренди,
відповідно до умов якого, орендодавець
зобов'язався передати, а орендар -
прийняти у тимчасове користування за
оплату нерухоме майно інв. №№ 23, 45 та
обладнання, що належить орендодавцю на
праві власності і розташоване за
адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, 15.
Перелік майна, що складає об'єкт оренди
та його вартість вказані в додатку № 1
до цього договору (п.п. 1.1, 1.2).

Відповідно до п. 10.1. договору він
набуває чинності з моменту
нотаріального посвідчення та згідно ч.
3 ст. 631 ЦК України застосовуються до
відносин сторін, які виникли до його
укладання, а саме з 01.07.2013р. і діє до
01.08.2018р. Закінчення строку дії цього
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час цього договору.

20.07.2013р. договір посвідчено
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстровано в реєстрі за № 1744.

Згідно з п. 2.1. договору об'єкт
оренди надається орендарю з метою
здійснення господарської діяльності
орендаря, а саме: для розміщення
ділянки переробки продуктів
металургійного виробництва.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.4. договору
прийом-передача об'єкта оренди
проводиться представниками сторін на
підставі Акту прийому-передачі. З
моменту оформлення Акту
прийому-передачі об'єкт оренди
вважається переданим орендарю.

Пунктом 4.1. договору сторони
дійшли згоди, що термін оренди
починається з 01.07.2013р. та триває до
01.07.2018р. Термін оренди може бути
змінений за згодою сторін.

За приписами п. 5.1. договору розмір
орендної плати за використання
орендарем об'єкта оренди на період
технічного переоснащення об'єкту
оренди та введення ділянки переробки
продуктів металургійного виробництва
в експлуатацію, а саме: з 01.07.2013р. по
28.02.2014р., складає за кожен місяць оренди
32000 грн. у т.ч. ПДВ. Починаючи з дев'ятого
місяця оренди та в усі наступні місяці,
орендна плата за використання об'єкта
оренди складає за кожен місяць оренди
64000 грн., у т.ч. ПДВ.

Згідно п. 6.2.14. договору орендар
зобов'язується в разі дострокової
відмови від об'єкту оренди,
дострокового розірвання договору,
сповіщати орендодавця не менше ніж за 1
місяць до дати запланованого
розірвання договору.

У пункті 10.2 договору зазначено, що
він може бути розірваний за письмовою
згодою сторін.

Пунктом же 10.4. договору визначено,
що у разі дострокового розірвання
договору за ініціативою орендаря в
порядку, передбаченому п. 6.2.14., орендар
сплачує орендодавцеві штраф у розмірі,
що дорівнює розміру орендної плати за 6
місяців.

24.03.2014р. між сторонами був
укладений додатковий договір до
договору оренди, посвідчений ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу 12.07.2013р.,
за № 1744, за умовами якого, сторони
дійшли згоди про розірвання договору
оренди, посвідченого ОСОБА_3, приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу 12.07.2013р., за р. №
1744, - з 24.03.2014р.

Предметом розгляду по даній справі є
визнання недійсним пункту 10.4. договору
оренди від 12.07.2013р., укладеного між ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат" та ТОВ "АЛЕКСАНДР - СТАЛЬ".

За твердженням позивача, пунктом 10.4.
договору оренди встановлено штраф не
за порушення орендарем своїх
договірних зобов'язань, а за намір
достроково припинити дію договору
оренди. Таким чином, на його думку,
зазначений пункт договору суперечить
нормам Цивільного і Господарського
кодексів України, оскільки неустойка -
є мірою цивільно-правової
відповідальності, яка сплачується
боржником лише у випадках порушення
ним свого зобов'язання.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
заслухавши представників сторін, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частиною 1 ст. 180 ГК України
визначено, що зміст господарського
договору становлять умови договору,
визначені угодою його сторін,
спрямованою на встановлення, зміну або
припинення господарських зобов'язань,
як погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею ст. 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею ж 6 ЦК України встановлена
свобода договору, яка може проявлятися
у тому, що сторони у договорі можуть
відступити від положень актів
законодавства та врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217
ГК України передбачена
господарсько-правова відповідальність
учасників господарських відносин за
правопорушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбаченому
цим Кодексом, іншими законами та
договором, у вигляді відшкодування
збитків, штрафних санкцій та
оперативно-господарських санкцій.

Згідно зі ст. 199 ЦК України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Право учасників господарських
відносин встановлювати інші ніж
передбачено ЦК України види
забезпечення виконання зобов'язань
визначено частиною 2 ст. 546 ЦК України,
що узгоджується із свободою договору
встановленою ст. 627 ЦК України, коли
сторони є вільними в укладені договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже суб'єкти господарських відносин
при укладенні договору наділені правом
забезпечити виконання господарських
зобов'язань встановленням окремого
виду відповідальності - договірної
санкції, за невиконання чи неналежне
виконання договірних зобов'язань.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
22.11.2010р. у справі № 14/80-09-2056.

Таким чином, фактично у спірному пункті
10.4 договору оренди сторонами було
погоджено договірну санкцію у твердій
сумі за порушення орендарем взятого на
себе господарського зобов'язання щодо
оренди приміщення на певний строк.

За таких обставин позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати зі сплати судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.
Повне рішення підписано 11.08.2014р.