ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 року Справа №
904/4027/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Величко Н.Л.
(доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Ягодка О.О. представник,
довіреність №1684 від 20.06.12;

від відповідача: Криворучка С.М.
представник, посвідчення №01/1 від 19.06.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Жовтоводський Аракс"
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014
року у справі № 904/4027/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний Банк", м. Донецьк

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Жовтоводський
аракс", Дніпропетровська обл., м. Жовті
Води

про звернення стягнення на нерухоме
майно

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення
місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014 у
справі №904/4027/13 (головуючий суддя
Колісник І.І., судді: Бєлік В.Г., Мартинюк
С.В.) було частково задоволено позовні
вимоги, звернуто стягнення на нерухоме
майно за іпотечним договором № 04/2007/1
від 01.03.2007 року, укладеним між Закритим
акціонерним товариством "Донгорбанк" і
Товариством з обмеженою
відповідальністю " Жовтоводський
Аракс" та посвідченим державним
нотаріусом Жовтоводської державної
нотаріальної контори Морозюк В.О.
(реєстр. № 595), а саме: нежиле приміщення
загальною площею 972,3 кв.м., яке
розташоване за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Жовті Води,
вул. Заводська, буд. 8/66, яке належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю " Жовтоводський
Аракс" на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно № 26 від 21.02.2005 року,
виданого виконавчим комітетом
Жовтоводської міської ради та
зареєстрованого Жовтоводським
міжміським БТІ в реєстрову книгу: 2-134,
номер запису: 25 під реєстраційним
номером 6084640, шляхом застосування
процедури продажу, встановленої
статтею 38 Закону України "Про іпотеку"
та надання права продажу вказаного
предмету іпотеки Публічному
акціонерному товариству "Перший
Український Міжнародний Банк" з
укладенням від його імені договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем з наданням усіх
необхідних повноважень для такого
продажу, в тому числі реєстрації в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно предмета іпотеки за
Товариством з обмеженою
відповідальністю " Жовтоводський
Аракс".

Кошти, отримані від реалізації
предмету іпотеки, направлено на
погашення заборгованості Товариства з
обмеженою відповідальністю "
Жовтоводський Аракс" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний Банк"
за кредитним договором № 04/2007 від 01.03.2007
року, розмір якої станом на 04.03.2013 року
(включно) складає 1 514 797,42 грн., з яких:

- заборгованість за основною сумою
кредиту - 699 389,74 грн.;

- заборгованість за непогашеними в
строк відсотками за користування
кредитом у сумі 806 910,37 грн.;

- пеня за порушення строків сплати
відсотків за користування кредитом у
сумі 8 497,31 грн.

Передано предмет іпотеки: нежиле
приміщення загальною площею 972,3 кв.м,
яке розташоване за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Жовті Води,
вул. Заводська, буд. 8/66, в управління
Публічному акціонерному товариству
"Перший Український Міжнародний Банк"
на період його реалізації з правом
безперешкодного доступу до об'єкта
іпотеки з метою організації його
продажу (демонстрації потенційним
покупцям, огляду спеціалістами,
оцінювачами), з правом на отримання в
будь-яких установах, підприємствах,
організаціях, а також Бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на нерухоме майно,
нотаріусів, будь-яких документів (їх
копій, дублікатів, витягів з державних
реєстрів, довідок), необхідних для
управління, укладення договорів найму,
оренди, суборенди предмета іпотеки, в
тому числі права змінювати, розривати,
укладати правочини, договори, угоди
оренди, суборенди, найму, піднайму,
користування предметом іпотеки, право
на отримання всіх орендних,
суборендних, будь-яких інших платежів
за користування предметом іпотеки.

Встановлено початкову вартість
нежилого приміщення загальною площею
972,3 кв.м., яке розташоване за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Жовті Води,
вул. Заводська, буд. 8/66, у розмірі 797 093,00
грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Жовтоводський Аракс"
на користь Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний Банк" судовий збір у сумі 15
941,86 грн. та судові витрати з проведення
судової експертизи у сумі 7065,60 грн.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що не надано доказів
щодо виконання рішення господарського
суду, яким стягнуто заборгованість за
кредитом у сумі 699 389, 74 грн. Загальна
заборгованість відповідача за
кредитним договором станом на 04.03.2013
року складає 1 514 797,42 грн. Також, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 Закону України
"Про іпотеку" та надання права продажу
предмета іпотеки позивачу є
правомірним і можливим поряд із його
вимогою передати цей предмет іпотеки
йому в управління на період його
реалізації.

2. Підстави, з яких порушено питання про
перегляд рішення.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Жовтоводський Аракс"
подало апеляційну скаргу про
скасування зазначеного рішення та
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги її
заявник посилається на те, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до прийняття неправильного
рішення, та має місце неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи

Порушення норм матеріального права
полягає в тому, що судом першої
інстанції помилково не застосовано
правові норми, які підлягали
застосуванню по даній справі - ч.ч. 3, 5
ст. 112, ч.ч. 3, 4 ст. 267, ст.ст. 589, 590 ЦК
України, ст. 20 Закону України "Про
заставу", ст.ст. 12, 33 Закону України "Про
іпотеку", п.5.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
29.05.2013р. «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» та
застосовано правову норму, яка не
підлягала застосуванню - ст. 264 ЦК
України.

Зазначає, що перебіг строку позовної
давності за вимогами про звернення
стягнення на предмет іпотеки
вираховується відносно кожної частини
вимоги окремо. Тобто, перебіг позовної
давності за першим неповернутим
платежем в сумі 36850 грн. до 29.08.2008 року
розпочався з 30.08.2008 року та сплинув
30.08.2011 року, оскільки останнім день
строку позовної давності було - 30.08.2011
року і так щодо кожного наступного
платежу.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 260 ЦК
України порядок обчислення позовної
давності не може бути змінений за
домовленістю сторін, тому 27.02.2010 року не
може вважатися одночасно днем початку
перебігу позовної давності за вимогами
про звернення стягнення на предмет
іпотеки (застави) для всіх сум траншів,
що підлягали щомісячному поверненню
протягом 2008-2010 років. Відповідно
27.02.2013р. не може вважатися останнім днем
строку позовної давності для всіх сум
неповернутих траншів за ці періоди.

Оскільки дата кінцевого повернення
кредиту є 26.02.2010р., то строк позовної
давності щодо кінцевого повернення
кредиту сплив 27.02.2013р.

Неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи полягає в тому, що судом
першої інстанції зазначено про те, що
«вимога про усунення порушення
основного зобов'язання за кредитним
договором була направлена позивачем на
адресу відповідача листом №DNI-61/107 від
21.12.2012р.» проте не враховано та не
з'ясоване те, що Позивач відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України скористався правом
дострокового повернення кредиту та,
вважаючи своє право порушеним, Позивач
звертався з аналогічними вимогами до
Відповідача 11.03.2009р. за №102 та 14.04.2009р. за
№374 про сплату заборгованості по
кредиту та сплаті відсотків за
користування ним. Дані обставини
встановлені рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
30.09.2010р. по справі №40/45-10, та, відповідно
до ст. 35 ГПК України не доводяться
знову.

Тобто, фактично з 11.03.2009р. у Позивача
виникло право звернути стягнення на
предмет іпотеки та розпочався перебіг
позовної давності за вимогами про
звернення стягнення на нерухоме майно,
яка сплила 12.03.2012р.

Факт пропуску Позивачем позовної
давності додатково підтверджується і
оригіналом листа приватного нотаріуса
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 від 18.06.2009р. № 132/02 20 який
надійшов до ТОВ «Жовтоводський Аракс»
разом з копією заяви ЗАТ «Донгорбанк»
про вчинення виконавчого напису від
16.06.2009р. № 6519 та оригіналом заперечення
ПАТ «Донгорбанк» на позовну заяву ТОВ
«Жовтоводський Аракс» від 25.08.2009р.
№000/02-28 від 25.02.2010р. за №1422 по справі
№408254пд, яка розглядалася в
господарському суді Донецької області,
в якому банк визнає той факт, що ТОВ
«Жовтоводський Аракс» «з 03 листопада
2008р. не виконує свої зобов'язання за
Кредитним договором щодо сплати
кредиту та відсотків за графіком, ПАТ
«Донгорбанк» скориставшись своїм
правом, передбаченим п.п. 3.1.4 Кредитного
договору, відповідно до Повідомлення
звернулося 11.03.2009р. з вимогою до
Позивача про дострокове погашення
кредиту та відсотків протягом 30 днів,
яке було отримане Позивачем 13 квітня 2009
року».

Дані документи свідчать про те, що
заборгованість за кредитним договором
по даній справі у Відповідача перед
Позивачем виникла з 03.11.2008р., та,
починаючи з цього часу банк мав право
звернути стягнення на майно (предмет
іпотеки).

Відзначити, що в порушення вимог п.3 ч. 1
ст.84 ГПК України судом першої інстанції
в оскаржуваному рішенні взагалі не
зазначено доводів, за якими
господарський суд відхилив
вищевказані докази, що надані
відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні заяви
відповідача про застосування строку
позовної давності з посиланням на
приписи ст. 264 ЦК України (в зв'язку з
пред'явленням особою позову до одного
із кількох боржників), суд першої
інстанції помилково застосував дану
норму права, так як відповідач не
вчиняв будь-яких дій, які б були
підставою для зупинення чи переривання
строків позовної давності за вимогами
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Судом не враховано те, що 21.01.2013р.
засновником ТОВ «Жовтоводський Аракс»
прийнято рішення про припинення
товариства шляхом його ліквідації, яке
внесено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що підтверджується
витягом серії АЖ №318938 від 15.02.2013р.

15.02.2013р. відповідно до вимог ст. 60 ГК
України ліквідаційною комісією
повідомлено явних (відомих) кредиторів,
в тому числі і ПАТ «Перший Український
Міжнародний Банк» про те, що
засновником ТОВ «Жовтоводський аракс»
прийнято рішення про припинення
товариства шляхом його ліквідації та
запропоновано направити на адресу
ліквідаційної комісії заяву з
кредиторськими вимогами до боржника.

Листом від 04.03.2013р. за bиx. №DNI-6 1/202 ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
звернувся до ліквідаційної комісії ТОВ
«Жовтоводський Аракс» з грошовими
вимогами до боржника у розмірі 1652766,08
грн., з яких ліквідаційною комісією за
результатами їх розгляду визнано
частково в сумі 1080741,06 грн., а в сумі
572025,02 грн. відхилено, про що листом від
15.05.2013р. повідомлено ПАТ «ПУМБ».

Відповідно до ч.6 ст.105 ЦК України
ліквідаційна комісія зобов'язана була
направити кредитору рішення, яке
прийнято за вищевказаними вимогами
боржника не пізніше тридцяти днів з дня
отримання юридичною особою, що
припиняється, відповідної вимоги
кредитора, тобто не пізніше 12.04.2013р., а
Позивач в строк до 12.05.2013р. мав право
звернутися до суду із позовом до
ліквідаційної комісії.

З огляду на приписи ч.6 ст.105, ч.ч.3,5 ст.112
ЦК України, вважаємо, що Позивачем
пропущено місячний строк з дня коли він
мав дізнатися про відмову
ліквідаційної комісії у задоволенні
вимог кредитора або ухилення від їх
розгляду, та звернутися до суду, в
зв'язку з чим його вимоги в сумі 572025,02
грн. вважаються погашеними.

Крім того, також вважаємо помилковим
твердження суду першої інстанції по
даній справі з приводу того, що «з
урахуванням ціни позову у сумі 797093,00
грн. судовий збір повинен складати 15941,86
грн. (797093,00 грн. * 2%=15941,86 грн.).»

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ» №5 від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» вимога
заставодержателя про звернення
стягнення на предмет застави
оплачується судовим збором як вимога
немайнового характеру, якщо така
вимога пред'явлена після вирішення
вимоги про виконання основного
зобов'язання (стягнення заборгованості
тощо). Вимога заставодержателя про
звернення стягнення на предмет
застави, пред'явлена до звернення до
суду з вимогою про виконання основного
зобов'язання, оплачується судовими
збором як вимога майнового характеру.
При цьому ціна позову визначається
розміром виконання, на яке претендує
заставодержатель за рахунок
заставленого майна.

По даній справі позивачем заявлено
позовні вимоги про звернення стягнення
на предмет застави (іпотеки) після
вирішення 30.09.2010р. господарським судом
Дніпропетровської області по справі
№40/45-10 вимоги про виконання основного
зобов'язання (стягнення
заборгованості), в зв'язку з чим
вважаємо, що по даній справі судовий
збір повинен бути сплачений як вимога
немайнового характеру.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на
апеляційну скаргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу,
вважає рішення таким, що прийняте при
повному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи з чітким
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а подану
представником Відповідача апеляційну
скаргу безпідставною, необґрунтованою
та такою, що не ґрунтуються на нормах
матеріального права з огляду на
наступне.

Вважає позицію Відповідача щодо
пропуску строків позовної давності за
вимогами про звернення стягнення на
предмет іпотеки помилковою та такою, що
не ґрунтується на нормах матеріального
права з огляду на наступне.

Згідно поданої апеляційної скарги та
усних пояснень представник
Відповідача вважає, що у Позивача
починаючи з 11.03.2009 року виникло право
звернути стягнення на предмет іпотеки
і відповідно з 11.03.2009 року розпочався
перебіг строку позовної давності за
такими вимогами і даний строк сплив
12.03.2012 року. Але така правова позиція не
відповідає обставинам справи та
положенням ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України,
ст.ст. 1, 33, 35, 38 Закону України «Про
іпотеку».

Згідно з умовами укладеного між
сторонами 01.03.2007 року Кредитного
договору №04/2007, строк остаточного
повернення кредиту встановлено 26
лютого 2010 року.

Однак у встановлений договором строк
зобов'язання виконано не було.

Враховуючи порушення Відповідачем
умов Кредитного договору, Позивачем
30.07.2010 року до господарського суду
Дніпропетровської області було
направлено позов про стягнення з
Відповідача суми боргу за кредитним
договором (докази направлення позову
було долучено до матеріалів справи).

05.08.2010 року господарським судом
Дніпропетровської області винесено
ухвалу про порушення провадження у
справі №40/45-10.

30.09.2010 року господарським судом
Дніпропетровської області по
зазначеному Кредитному договору було
винесено рішення у справі № 40/45-10
стосовно Боржника - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Жовтоводський Аракс», згідно з яким
позовні вимоги задоволено повністю.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань Відповідача перед
Позивачем за Кредитним договором між
Банком та ТОВ «Жовтоводський Аракс»
був укладений Іпотечний договір №
04/2007/1, що 01.03.2007 року посвідчений
державним нотаріусом Жовтоводської
державної нотаріальної контори
Морозюк В.О., реєстровий номер 595, згідно
з яким Відповідач передав в іпотеку
Банку в забезпечення своїх зобов'язань
за Кредитним договором нежиле
приміщення загальною площею 972,3 кв.м.,
що розташоване за адресою: м. Жовті
Води, вул. Заводська, буд. 8/66.

Звернення Позивача 30.07.2010 року до суду з
позовом про стягнення суми боргу за
Кредитним договором здійснено в межах
строків позовної давності як окремих
платежів згідно графіку погашення
кредиту (перша дата повернення частини
кредиту до 29.08.2008 року - строк позовної
давності до 30.08.2011 року), так і
остаточної дати повернення кредиту -
26.02.2010 року.

Звернувшись до суду з позовом про
стягнення суми боргу Позивачем було
перервано перебіг строків позовної
давності як за основними вимогами так і
за додатковими, тобто за вимогами про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Враховуючи, що після переривання
перебіг позовної давності починається
заново, час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується, строк
позовної давності, протягом якого
Позивач мав право пред'явити позов про
звернення стягнення на предмет іпотеки
було встановлено до 30.07.2013 року (три
роки від дати направлення позовної
заяви про стягнення суми боргу за
кредитом).

А оскільки позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки, справа
№904/4027/13, було направлено 20.05.2013 року,
Позивачем повністю дотримано строки
позовної давності за вимогами про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Отже, господарський суд
Дніпропетровської області при
вирішенні питання дотримання
Позивачем строків звернення до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки правильно встановив
положення норм матеріального права,
які підлягали застосуванню та прийняв
правильне рішення.

Щодо позиції представника Відповідача
про необхідність проведення у справі
повторної судової експертизи.

Сторони при укладені договору, який є
обов'язковим для виконання, погодили
вартість предмета іпотеки на рівні 972
200,00 гривень.

Однак, у зв'язку з тим, що між сторонами
при погодженні питання вартості виник
спір, тобто в розумінні ч.2 ст.43 Закону
України "Про іпотеку" не було досягнуто
згоди вартості майна та з метою
визначення дійсної вартості предмета
іпотеки, що повинна бути проведена
відповідно до законодавства про оцінку
майна і майнових прав та професійну
оціночну діяльність виникла
необхідність у поведені у справі
судової експертизи.

Ухвалою суду від 29.07.2013 року по справі
була призначена судова експертиза,
проведення якої було доручено
Дніпропетровському науково-дослідному
інституту судових експертиз (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна,
17).

За висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
11.01.2014 року № 1948-13, здійсненої
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз в межах
розгляду даної справи, ринкова
вартість предмету іпотеки -
нежитлового приміщення літера А
загальною площею 972,3 кв. м., яке
розташоване за адресою: м. Жовті Води,
вул. Заводська, буд. 8/66, склала 797 093,00
гривень.

Відповідачем до суду не було надано
належних доказів, які б свідчили про
необґрунтованість проведеної судової
експертизи та необхідність проведення
повторної судової експертизи.

Єдиною метою проведення повторної
експертизи для Відповідача було лише
затягування процедури звернення
стягнення на предмет іпотеки, оскільки
дане майно за функціональним
призначенням є закладом громадського
харчування - кафе «Лаванда» і затягуючи
строки звернення стягнення, Відповідач
має можливість отримувати прибутки від
використання такого приміщення. Таким
чином, на судом було правильно
встановлені фактичні обставини справи,
належним чином надано оцінку наявним
доказам та правомірно відмовлено в
проведенні повторної експертизи.

Звертає увагу суду, що згідно ч.1 ст.39
Закону України "Про іпотеку" вартість
предмета іпотеки в розмірі 797 093,00
гривень є лише, початковою ціною
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Щодо прийнятого рішення про припинення
товариства шляхом ліквідації та прав
позивача звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідач вважає, що оскільки
засновником ТОВ «ЖОВТОВОДСЬКИЙ АРКАС»
прийнято рішення про припинення
товариства шляхом його ліквідації та
створення ліквідаційної комісії
товариства, саме ліквідаційна комісія
має самостійно реалізувати майно, що є
предметом застави і за рахунок
отриманих від реалізації коштів
задовольнити вимоги ПАТ «ПУМБ». Вважає,
що у позивача за таких обставин
відсутні правові підстави на звернення
до суду з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Але така
думка не відповідає положенням ст.1, 33,
35, 38 Закону України «Про іпотеку».

З метою забезпечення виконання
зобов'язань Відповідача перед
Позивачем за Кредитним договором між
Банком та ТОВ «Жовтоводський Аракс»
був укладений Іпотечний договір №
04/2007/1, що 01.03.2007 року посвідчений
державним нотаріусом Жовтоводської
державної нотаріальної контори
Морозюк В.О., реєстровий номер 595, згідно
з яким Відповідач передав в іпотеку
Банку в забезпечення своїх зобов'язань
за Кредитним договором нежиле
приміщення загальною площею 972,3 кв.м.,
що розташоване за адресою: м. Жовті
Води, вул. Заводська, буд. 8/66.

27.02.2013 року на адресу позивача надійшов
лист голови ліквідаційної комісії ТОВ
«Жовтоводський Аракс» Горячева М.П.
згідно якого було повідомлено, що 21.01.2013
року засновником Відповідача прийнято
рішення про припинення товариства
шляхом його ліквідації, яке внесено до
Єдиного Державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, що
підтверджуються витягом серії АЖ №318938
від 15.02.2013 року.

Знаходження Відповідача в стадії
ліквідації не позбавляє Позивача
реалізувати встановлені Законом
України «Про іпотеку» та укладеним між
сторонами Іпотечним договором права
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
є самостійним способом захисту прав
Позивача поряд із стягненням
заборгованості за кредитним договором
в тому числі шляхом направлення до
ліквідаційної комісії товариства
заяви з кредиторськими вимогами.

Отже правова природа іпотеки полягає у
забезпеченні можливості кредитора у
разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок переданого в іпотеку
нерухомого майна переважно перед
іншими кредиторами боржника. Зазначене
також відповідає правовій позиції
Верховного суду України, викладеній у
постанові від 16.10.2012 року у справі
№5004/2440/11.

При цьому, знаходження боржника в
процедурі ліквідації не позбавляє
право кредитора звернути стягнення на
предмет іпотеки, оскільки звернення
стягнення на предмет іпотеки є
самостійним способом захисту
цивільних прав. Вказаної правової
позиції дотримується і Вищий
господарський суд України у своїй
постанові від 12.03.2013р. по справі
№54/226-69/112-2012.

Таким чином, у Позивача виникло
передбачене ст. 35 Закону України "Про
іпотеку" та пп. 4.1., 4.2. Іпотечного
договору право розпочати звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 статті 33 Закону України "Про
іпотеку" та п. 4.1., 4.5. Іпотечного
договору звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється в тому
числі на підставі рішення суду.

Щодо відсутності правових підстав для
зупинення провадження до розгляду
справи №904/7129/13.

В рамках розгляду справи в суді першої
інстанції представником Відповідача
було заявлено клопотання про зупинення
провадження до розгляду справи №904/7129/13
за позовом ПАТ «ПУМБ» до ліквідаційної
комісії Відповідача про визнання
відхилених вимог кредитора.

Вважаємо, що суд першої інстанції
правильно вирішив це питання виходячи
з наступного.

21.01.2013 року засновником ТОВ
«Жовтоводський Аракс» прийнято
рішення про припинення товариства
шляхом його ліквідації, яким
призначено комісію з припинення
товариства (ліквідаційну комісію) та
встановлено порядок та строки
припинення товариства.

Всупереч нормам права ліквідаційною
комісією лише 14.02.2013 року повідомлено
державного реєстратора про припинення
юридичної особи та відповідно до
відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців у відношенні ТОВ
«Жовтоводський Аракс» саме 14 лютого 2013
року було вчинено останню реєстраційну
дію -«Внесення рішення засновників
(учасників) юридичної особи або
уповноваженого ними органу щодо
припинення юридичної особи».

27 лютого 2013 року на адресу ПАТ «ПУМБ»
надійшло повідомлення ліквідаційної
комісії Відповідача, вих. №000/02/15/02/13 від
15.02.2013 року про прийняття власником
Боржника рішення про припинення
діяльності підприємства та про
наявність у Банка права на звернення з
претензіями - кредиторськими вимогами
до Боржника.

На підставі вищевикладеного, ПАТ
«ПУМБ» до Відповідача було направлено
свої грошові вимоги, які станом на
04.03.2013 р. складали 1 652 766,08 грн.

Однак, ліквідаційною комісією ТОВ
«Жовтоводський Аракс» не дотримано
вимог ч. 5 ст. 105 ЦК України та не
повідомлено позивача про результати
вимог кредитора.

В свою чергу ПАТ «ПУМБ» вважав заявлені
кредиторські вимоги до відповідача
визнаними в повному обсязі, оскільки
такі вимоги були обґрунтовані
наявністю судового рішення. Так, 30
вересня 2010 року господарським судом
Дніпропетровської області було
винесено рішення у справі № 40/45-10
стосовно Відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Жовтоводський Аракс», згідно з яким
позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задоволено
повністю: стягнуто з Відповідача - ТОВ
«Жовтоводський Аракс» на користь
позивача - Публічного акціонерного
товариства «Донгорбанк» (83086, м.
Донецьк, вул. Артема, 38; ),
правонаступником за всіма правами та
зобов'язаннями якого є ПАТ «ПУМБ»,
заборгованість за кредитним договором
№ 04/2007 від 01 березня 2007 року.

Разом з цим, в рамках розгляду справи
№904/4027/13, ухвалою господарського суду
від 19.06.2013 року у Відповідача були
витребувані письмові матеріали
процесу припинення діяльності
Відповідача шляхом ліквідації.

23.07.2013 року представник Позивача,
ознайомившись з матеріалами справи
№904/4027/13, зокрема письмовими
матеріалами щодо ліквідації
діяльності Відповідача, довідався, що в
матеріалах справи наявний лист
Відповідача щодо результатів розгляду
кредиторських вимог ПАТ «ПУМБ» (лист
б/н від 15.05.2013 року). Згідно такого листа
частина кредиторських вимог в сумі 1 080
741,06 гривень були визнані ліквідаційною
комісією Відповідача, а частина
кредиторських вимог в сумі 572 025,02
гривень ліквідаційною комісією були
відхилені.

При чому, такий лист на адресу Позивача
не направлявся, а про відхилення
частини позовних вимог в сумі 572 025,02
гривень Позивач дізнався лише 23.07.2013
року з листа б/н від 15.05.2013 року
ознайомившись з матеріалами справи
№904/4027/13 (заява про ознайомлення та
відмітка з датою ознайомлення
міститься в матеріалах справи).

Згідно ч. 3 ст. 112 ЦК України, у разі
відмови ліквідаційної комісії у
задоволенні вимог кредитора або
ухилення від їх розгляду кредитор має
право протягом місяця з дати, коли він
дізнався або мав дізнатися про таку
відмову звернутися до суду із позовом
до ліквідаційної комісії.

Таким чином, оскільки позивач
довідався про відхилення частини своїх
кредиторських вимог лише 23.07.2013 року, то
відповідно подана позовна заява
направлена до суду в межах місячного
терміну, що відповідає положенням ч. 3
ст. 112 ЦК України.

Тим більше, розгляд справи №904/7129/113
ухвалою господарського суду від 21.11.2013
року був зупинений і вона не
розглядалася, що в розумінні ст. 79 ГПК
України було перешкодою для зупинення
провадження у справі №904/4027/13.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав доводи викладені у
запереченнях на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.07.2014р. було апеляційну скаргу
прийнято до свого провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя -
Величко Н.Л. (доповідач), суддів -
Іванова О.Г., Подобєда І.М.

Розпорядженням секретаря судової
палати № 647 від 01.08.2014р. у зв'язку з
перебуванням судді Подобєда І.М. у
відпустці, було визначено для розгляду
справи колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Величко Н.Л.
(доповідач), суддів - Іванова О.Г.,
Широбової Л.П.

У судовому засіданні 18.08.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

4. Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський встановив
наступні обставини:

01.03.2007 року між Публічним акціонерним
товариством "Донгорбанк"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Перший
Український Міжнародний банк") та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Жовтоводський Аракс"
було укладено кредитний договір №04/2007
згідно з яким сторони банк
зобов'язався видати позичальнику
кредит в режимі відновлювальної
кредитної лінії з лімітом кредитної
лінії 400 000,00 грн., для поповнення
обігових коштів, строк повернення
кредиту - згідно наведеного в додатку №
1 до даного договору, дата кінцевого
повернення кредиту - 26.02.2010 року,
відсотки за користування кредитом по
терміновій заборгованості у розмірі 18 %
річних, відсотки за безпідставне
користування кредитом по терміновій
заборгованості - 23 % річних, комісія за
ведення кредитної справи по кредитній
лінії 2 % річних від невикористаної суми
ліміту кредитної лінії.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання і припиняє свою дію
після повного виконання позичальником
усіх зобов'язань за цим договором (п. 7.1.
договору).

Додатковою угодою № 7 від 10.11.2008 року
сторони погодили зміни у п. 1.1. договору,
встановили ліміт кредитної лінії у
сумі 699389,74 грн. та строк повернення
кредиту - згідно графіку в Додатку № 1,
дата кінцевого повернення кредиту -
26.12.2010 року.

Графіком повернення кредиту, що є
додатком № 1 до додаткової угоди № 7,
повернення кредиту передбачено
щомісячно, рівними частинами по 36850,00
грн. та в останньому місяці 36700,00 грн.
Строк повернення першого платежу з
дати видачі кредиту по 29.09.2008 року, а
останнього - по 26.02.2010 року.

Згідно додаткової угоди № 6 від 18.09.2008
року процентні ставки за кредитом були
збільшені: проценти за користування
кредитом за строковою заборгованістю -
22 % річних, за безпідставне
користування кредитом за простроченою
заборгованістю - 27 % річних.

Згідно п.4.1 договору забезпеченням
зобов'язань позичальника за даним
договором є нежиле
приміщення,розташоване за адресою
Дніпропетровська область,м.Жовті
води,вул. Заводська 8/66 згідно договору
№04/2007 від 1.03.2007р.

01.03.2007 року між ПАТ "Донгорбанк"
(Іпотекодержатель) та ТОВ
"Жовтоводський Аракс" Іпотекодавець)
було укладено договір іпотеки № 04/2007/1,
який 01.03.2007 року посвідчено та
зареєстровано державним нотаріусом. (т.
1, а.с. 24-26)

Відповідно до пункту 1.1. договору
іпотеки іпотекодавець передає
іпотекодержателю в іпотеку об'єкт
нерухомого майна - нежиле приміщення,
опис якого наведений у пункті 1.2. цього
договору.

Згідно пункту 1.2. договору іпотеки до
предмету іпотеки входить: нежиле
приміщення, розташоване у м. Жовті Води,
вул. Заводська, буд. 8/66, літера А,
загальна площа 972,3 кв. м.

Відповідно до пункту 2.3. договору,
іпотекою забезпечено: повернення
іпотекодержателю основної суми боргу в
розмірі ліміту кредитної лінії 700 000,00
грн. в строк до 26.02.2010 року, сплата
процентів за користування кредитом у
розмірі 18% річних, сплата процентів за
безпідставне користування кредитом у
розмірі 23% річних, комісія за ведення
кредитної справи по кредитній лінії у
розмірі 2% річних від невикористаної
суми ліміту кредитної лінії, сплата
неустойки (штрафу, пені) та
відшкодування усіх витрат та збитків
іпотекодержателя згідно з умовами
основного зобов'язання.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що у
разі зміни (збільшення або зменшення)
основної суми боргу та/або розміру
процентів за основним зобов'язанням
про ці зміни повідомляється
іпотекодавцю іпотекодержателем шляхом
надання копій відповідних додаткових
угод до основного зобов'язання і при
цьому зміни та/або доповнення до цього
договору з цього приводу не вносяться.

Згідно з пунктом 4.3. договору, у разі
порушення (невиконання або неналежного
виконання) основного зобов'язання
та/або умов цього договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення. У цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцяти денний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до
чинного законодавства та цього
договору.

30.07.2010 року ПАТ «Донгорбанк» звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою та з урахуванням уточнень від
10.09.2010 року просив стягнути з ТОВ
"Жовтоводський Аракс" заборгованість
за кредитом у сумі 699 389,74 грн.,
заборгованість за нарахованими
процентами у сумі 334 382,84 грн., пеню за
прострочення сплати процентів у сумі 36
034,41 грн. (станом на 01.09.2010 року) та судові
витрати.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.09.2010
року у справі № 40/45-10 було позов
задоволено повністю, стягнуто з ТОВ
"Жовтоводський Аракс" на користь ПАТ
"Донгорбанк", заборгованість за
кредитом у сумі 699 389, 74 грн.,
заборгованість за нарахованими
процентами у сумі 334382,84 грн., пеню за
прострочення сплати процентів у сумі 36
034,41 грн., 10 698,07 грн. державного мита, 236,00
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.
Загальна сума стягнутих судових витрат
складає 10934,07 грн. (т. 1 а.с. 30-31)

Зазначеним рішенням встановлено, що на
виконання умов договору позивачем було
надано відповідачу кредитні кошти у
сумі 699389грн.74 коп. Відповідач кредитні
кошти у встановлений договором строк
не повернув. Позивач звернувся з
повідомленням №102 від 11.03 2009р. до
відповідача з вимогою погасити суму
кредиту та сплатити відсотки за
користування ним. Позивачем на
виконання умов іпотечного
договору№04/2007/1 від 1.03.2007р. було
виготовлено виконавчий напис від
13.07.2009р.,реєстр№1434,який виготовлений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, який знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, м. Жовті
води, вул. Заводська, 8/66 для задоволення
вимог позивача у сумі 816973грн.56 коп. ДВС
17.08.2009р. винесено постанову відкриття
виконавчого провадження, а 17.02.2010р. було
складено акт опису й арешту нерухомого
майна.

Постановою про закінчення виконавчого
провадження від 9.09.2010р., винесеної
державним виконавцем ДВС Собко О.Г., на
виконання вимог виконавчого документа
виконавчого напису від
13.07.2009р.,зареєстрованого в реєстрі за №
1434, виготовленого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про звернення стягнення
на предмет іпотеки, який знаходиться за
адресою: Дніпропетровська область, м.
жовті води ,вул.Заводська,866 для
задоволення вимог позивача у сумі
816973грн.56 коп. було закінчено виконавче
провадження Виконавчий напис
повернено позивачу на підставі п.9 ст.37
Закону України про виконавче
провадження з підстав письмової вимоги
стягувача, про що вказано в
мотивувальній частині постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 9.10.2010р.

Зазначене рішення набрало законної
сили 15.10.2010р. Відповідно до ст..35 ГПК
України зазначені обставини не
підлягають доведенню знову.

На виконання зазначеного рішення
15.10.2010р. було видано наказ.

04.11.2010р. ВДВС Жовтоводського міського
управління юстиції було прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 22345042 з виконання наказу
№ 40/45 від 15.10.2010р. (т. 1 а.с. 33)

28.03.2011р. ВДВС Жовтоводського міського
управління юстиції було прийнято
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 22345042 у зв'язку з
розпочатою ліквідаційною процедурою
за рішенням власника №8 від 4.03.2011р.
(а.с.35).

19.08.2011р.ТОВ «Жовтоводський Аракс»
повідомлено ПАТ «Донгорбанк» про
рішення засновника від 15.08.11р. відміну
припинення юридичної особи та відміну
попереднього рішення власника №8 від
4.03.2011р. та повернув наказ по справі
№40/45-10.На зазначеному листі наявний
штамп філії ПАТ»ПУМБ» у м.
Дніпропетровську вхідний №119/2796/03 від
9.09.2011р. та штамп Головного офісу
Першого Українського міжнародного
банку м. Донецьк за №119/7681/104 від 7.09.2011р.

21.01.2013р. засновником ТОВ «Жовтоводський
Аракс» було прийнято Рішення № 10, про
припинення товариства шляхом його
ліквідації у добровільному порядку;
призначено ліквідаційну комісію та
наділено її повноваженнями керівника;
затверджено порядок проведення
ліквідаційної процедури; встановлено
шестимісячний строк для проведення
ліквідаційної процедури.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна
інстанція при винесенні постанови:

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідачем допущено
порушення умов кредитного договору
№04/2007 від 1.03.2007р. щодо своєчасного
повернення кредитних коштів.

За розрахунком позивача, здійсненого
станом на 04.03.2013 року, загальна сума
процентів за користування кредитом
складає 806 910,37 грн., з яких:

334 382,84 грн. за період з 01.10.2008 року до
01.09.2010 року відповідно до рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.09.2010 року у справі № 40/45-10;
472 527,53 грн. - за період з 01.09.2010 року по
04.03.2013 року.

За порушення строків сплати процентів
за простроченою заборгованістю за
кредитом розрахована у загальній сумі
46 909,82 грн., з яких: 36 034,41 грн. станом на
01.09.2010 року відповідно до рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.09.2010 року у справі № 40/45-10;
10 875,41 грн. - за період з 11.03.2012 року по
04.03.2013 року.

Суд першої інстанції правомірно
здійснив перерахунок пені з
урахуванням строку позовної давності
та пунктів 1.1., 7.1. кредитного договору
щодо нарахування та сплати процентів
за несплаченим кредитом протягом
усього часу існування заборгованості,
та дійшов висновку, що з урахуванням
строку позовної давності позовні
вимоги щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки у рахунок погашення
заборгованості з пені обмежуються
сумою 8 947,31 грн.

Таким чином, загальна заборгованість
відповідача за кредитним договором
станом на 04.03.2013 року складає 1 514 797,42
грн., з яких:

- 699 389, 74 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 806 910,37 грн. - заборгованість зі сплати
процентів за користування кредитом;

- 8497,31 грн. - пеня за порушення строків
сплати процентів за користування
кредитом.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Право іпотекодержателя від свого імені
продати предмет іпотеки будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому статтею 38 цього Закону,
передбачено статтею 36 Закону України
"Про іпотеку" у якості позасудового
врегулювання.

Частиною першою статті 34 Закону
України «Про іпотеку» після прийняття
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки і з метою отримання
продукції, плодів та доходів,
забезпечення належного господарського
використання переданого в іпотеку
нерухомого майна згідно з його
цільовим призначенням предмет іпотеки
на підставі договору між іпотекодавцем
і іпотекодержателем або рішення суду
може бути переданий іпотекодержателю
або іншій особі в управління на період
до його реалізації у порядку,
встановленому цим Законом.

Враховуючи положення статті 16
Цивільного кодексу України та статей 36,
37 Закону України «Про іпотеку», судова
колегія дійшла висновку, що
передбачені законом позасудові
способи реалізації прав
іпотекодержателя не виключають
можливості захисту його права у
судовому порядку при наявності такого
застереження в договорі. Пунктом 4.9
іпотечного договору №04/2007/1 від 1.03.2007
року передбачено право
іпотекодержателя на продаж від свого
імені предмету іпотеки будь-якій особі
покупцеві, тому висновок суду першої
інстанції про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом застосування
процедури продажу, встановленої
статтею 38 Закону України «Про іпотеку»
та надання права продажу предмета
іпотеки позивачу та передання
предмету іпотеки йому в управління на
період його реалізації є таким, що
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального права.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається, окрім іншого, початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

За висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
11.01.2014 року № 1948-13, здійсненої
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз в межах
розгляду даної справи, ринкова
вартість предмету іпотеки -
нежитлового приміщення літера А
загальною площею 972,3 кв. м., яке
розташоване за адресою: м. Жовті Води,
вул. Заводська, буд. 8/66, складає 797 093,00
грн. (а.с. 3 - 22 том 2).

Поряд з цим, судова колегія вважає, що у
суду не було підстав для задоволення
позову з огляду на таке.

Представником відповідача подана
заява про застосування строку позовної
давності до вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки з огляду
на пропуск позивачем строку позовної
давності .

Відхиляючи зазначену заяву суд виходив
з того, що встановлений кредитним
договором графік погашення кредиту, за
яким строк позовної давності
закінчився: щодо першого платежу
-30.08.2011р. щодо останнього 27.02.2013р.,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та заборгованості за
процентами у межах трирічного строку
позовної давності давності-30.07.2010р. та
дійшов висновку, що з 30.07.2010р. строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення на предмет іпотеки у рахунок
погашення зазначеної заборгованості
перервався з огляду на приписи статті
264 Цивільного кодексу України, за
змістом якої позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується. Новий строк позовної
давності визначається періодом з
30.07.2010р.по 30.07.2013р. Позов у цій справі
поданий 20.05.2013р., у зв'язку з чим дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для застосування строку
позовної давності

Але такі висновки є помилковими та
такими, що не ґрунтуються на нормах
матеріального права.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Стаття 261 Цивільного кодексу України
передбачає, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Згідно статті 264 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Стаття 266 Цивільного кодексу України
встановлює, що зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до п.5.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів «зазначено, що оскiльки зi
спливом позовної давностi до основної
вимоги позовна давнiсть спливає i до
додаткової вимоги - стягнення
неустойки, звернення стягнення на
заставлене майно тощо (стаття 266 ЦК
України ), то господарським судам слiд
мати на увазi таке.

До вiдповiдних додаткових вимог
належать, крiм зазначених у цiй нормi,
порука i притримання, а також iншi види
забезпечення виконання зобов'язань, якi
можуть бути встановленi договором або
законом (частина друга статтi 546 ЦК
України ). Водночас до них не
вiдносяться гарантiя, яка не залежить
вiд основного зобов'язання.

Позовна давнiсть обчислюється окремо
щодо основної i щодо кожної додаткової
вимоги. Вiдтак можливий сплив позовної
давностi щодо додаткової вимоги, тодi як
за основною вимогою позовна давнiсть
триватиме. Але якщо позовна давнiсть
спливла за основною вимогою, то
вважатиметься, що вона спливла i
стосовно додаткової вимоги.

Суд першої інстанції, визначаючи
строки позовної давності щодо основної
заборгованості за кредитним договором
та констатуючи про переривання строку
щодо стягнення заборгованості,
процентів, пені за кредитним договором
у зв'язку поданням позову до боржника
та рішенням про стягнення цього боргу у
справі № 40/45-10 від 30.07.2010р.вважав, що
строк позовної давності перервався
відповідно до вимог п.2 ст. 264 ЦК України
та новий строк позовної давності
визначається періодом з 30.07.2010р. по
30.07.2013р. і щодо додаткової вимоги, а
саме до вимоги про звернення стягнення
на предмет іпотеки, не звернувши увагу
на те, що позовна давність повинна
обчислюватися окремо щодо основної та
кожної додаткової вимоги окремо.

Положеннями чинного законодавства
України не встановлено спеціальних
строків позовної давності щодо вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, тобто до таких вимог підлягає
застосуванню загальний строк
тривалістю в три роки. Пред'явлення
позову про стягнення основної
заборгованості за кредитним договором
не впливає на перебіг строку позовної
давності за вимогами про звернення
стягнення на предмет іпотеки

Відповідно до п. 4.3 іпотечного договору
№04/2007/1 від 1.03.2007 року у разі порушення
(невиконання або неналежного
виконання) основного зобов'язання та
або умов цього договору
Іпотекодержатель надсилає
Іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення, в цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцяти денний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до
чинного законодавства та цього
договору.

В матеріалах справи наявне
повідомлення ЗАТ «Донгорбанк» до
боржника, який є іпотекодавцем за
вихідним номером 1746 від 13.10.2009 року в
порядку ст..35 Закону «Про іпотеку» з
застереженням про звернення стягнення
на предмет іпотеки (т.2а.с.143) у зв'язку з
наявністю простроченого боргу по
кредитному договору станом на 8.10.2009р.
699389,74 грн. простроченим процентам 119681,34
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів 12512,61 грн. Повідомлення від
11.03.2009р.№102 з застереженням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та наявністю простроченої
заборгованості станом на 11.03.2009р.
140100грн., заборгованості по кредиту
599289,74грн., заборгованість по процентам
63912,34 грн., повідомлення від 14.04.2009р.№ 374
про борг станом на 14.04.2009р. прострочений
за кредитом 186800,0грн. заборгованість по
кредиту 512589,74 грн. прострочена
заборгованість по процентам 72632,91 грн. В
матеріалах справи наявна вимога
позивача до відповідача про усунення
порушення основного зобов'язання від
21.12.2012р. відповідно до ст. 35 Закону
України «Про іпотеку».

Тобто позивачу ще в 2009 році було відомо
про порушення його прав, тим більш, що
рішенням у справі № 40/45-10 від 30.07.2010р.
було встановлено, що позивачем у 2009році
було використано один із інструментів
звернення стягнення на майно боржника,
шляхом виготовлення виконавчого
напису від 13.07.2009р., реєстр № 1434, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, який знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, м. Жовті
води, вул. Заводська, 8/66 для задоволення
вимог позивача у сумі 816973грн.56 коп.,
виконавче провадження за яким було
закінчено за заявою стягувача.
Звернення стягнення на майно за
виконавчим написом нотаріуса не
впливає на перебіг строку позовної
давності за іншими видами звернення
стягнення на майно відповідно договору
іпотеки.

Як вже зазначалось, сторони погодили
графік повернення кредиту, що є
додатком № 1 до додаткової угоди № 7,
повернення кредиту передбачено
щомісячно, рівними частинами по 36850,00
грн. та в останньому місяці 36700,00 грн.
Строк повернення першого платежу з
дати видачі по 29.08.2008 року, а останнього
- по 26.02.2010 року.

Тобто, перебіг позовної давності за
першим неповернутим платежем в сумі 36850
грн. до 29.08.2008 року розпочався з 30.08.2008
року та сплив 30.08.2011 року, за другим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.09.2008 року розпочався з 30.09.2008 року та
сплинув 30.09.2011 року, за третім
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.10.2008 року розпочався з 30.10.2008 року та
сплинув 30.10.2011 року, за четвертим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
28.11.2008 року розпочався з 29.11.2008 року та
сплинув 29.11.2011 року, за п'ятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.12.2008 року розпочався з 30.12.2008 року та
сплинув 30.12.2011 року, за шостим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.01.2009 року розпочався з 30.01.2009 року та
сплинув 30.01.2012 року, за сьомим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
27.02.2009 року розпочався з 28.02.2009 року та
сплинув 28.02.2012 року, за восьмим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
27.03.2009 року розпочався з 28.03.2009 року та
сплинув 28.03.2012 року, за дев'ятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.04.2009 року розпочався з 30.04.2009 року та
сплинув 30.04.2012 року, за десятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.05.2009 року розпочався з 30.05.2009 року та
сплинув 30.05.2012 року, за одинадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.06.2009 року розпочався з 30.06.2009 року та
сплинув 30.06.2012 року, за дванадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.07.2009 року розпочався з 30.07.2009 року та
сплинув 30.07.2012 року, за тринадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
28.08.2009 року розпочався з 29.08.2009 року та
сплинув 29.08.2012 року, за чотирнадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.09.2009 року розпочався з 30.09.2009 року та
сплинув 30.09.2012 року, за п'ятнадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.10.2009 року розпочався з 30.10.2009 року та
сплинув 30.10.2012 року, за шістнадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
27.11.2009 року розпочався з 28.11.2009 року та
сплинув 28.11.2012 року, за сімнадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.12.2009 року розпочався з 30.12.2009 року та
сплинув 30.12.2012 року, за вісімнадцятим
неповернутим платежем в сумі 36850 грн. до
29.01.2010 року розпочався з 30.01.2010 року та
сплинув 30.01.2013 року. За останнім
неповернутим платежем в сумі 36700 грн. до
26.02.2010 року розпочався з 27.02.2010 року та
сплинув 27.02.2013 року

Як встановлено позов у справі подано
20.05.2013р. тобто поза межами строку
позовної давності на звернення
стягнення на предмет іпотеки за всіма
сумами простроченого боргу, тому суд
повинен був застосувати до вимог про
звернення стягнення на майно строк
позовної давності

Щодо доводів апеляційної скарги про
необхідність проведення повторної
судової експертизи то судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано їх відхилив з посиланням
на те, що відповідач не обґрунтував
необхідність призначення повторної
експертизи, тим більш, що згідно ч.1 ст.39
Закону України « Про іпотеку» вартість
предмета іпотеки в розмірі 793093 грн.
встановлена експертизою є лише
початковою ціною предмета іпотеки для
її подальшої реалізації.

Відхиляються також посилання апелянта
на те, що власником прийнято рішення
про припинення юридичної особи, що
позивач листом від 4.03.2013р. за вих. 1-61/202
звернувся до ліквідаційної комісії
відповідача з грошовими вимогами у
розмірі 1652766,08грн.,з яких ліквідаційною
комісією визнано суму 1080741,06 грн., а суму
572025,02грн. відхилено, з посиланнями на
ст. ч. 6 ст. 105, ч. 3, 5ст. 112 ЦК України
вважає ці вимоги погашеними, так як
позивач у місячний строк з моменту
відмови йому у задоволенні вимог не
звернувся до суду.

Відповідно до ч.3 ст.112 ЦК України у разі
відмови ліквідаційної комісії у
задоволені вимог кредитора або
ухилення від їх розгляду кредитор має
право протягом місяця з дати коли він
дізнався або мав дізнатися про таку
відмову звернутися до суду із позовом
до ліквідаційної комісії. Позивач
стверджує, що дізнався про відхилення
кредиторський вимог 23.07.2013р. з
матеріалів справи №904/4027/2013, при
ознайомленні з його матеріалами та
подав до суду відповідну заяву, за якою
порушено провадження у справі №904/7129/113.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати апелянта покласти на Публічне
акціонерне товариство "Перший
Український Міжнародний Банк".

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101-103, ч. 1 ст. 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Жовтоводський Аракс" - задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014
року у справі № 904/4027/13 - скасувати.

В задоволенні позову Публічному
акціонерному товариству "Перший
Український Міжнародний Банк" -
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний Банк" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Жовтоводський Аракс"
витрати по оплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському
суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у до Вищого
господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено
22.08.2014р.

Головуючий суддя
Н.Л. Величко

Суддя
О.Г. Іванов

Суддя
Л.П. Широбокова