ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2014 року Справа №
912/232/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревкова Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.В., представник,
дов. № 14-93 від 18.04.14р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 08.04.2014р. у справі № 912/232/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Дочірнього
підприємства "Кіровоградтепло"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії",
м.Кіровоград

про стягнення 10 644 215,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням секретаря судової
палати від 08.08.2014р. апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" передана на розгляд
колегії суддів у складі головуючого
судді Антонік С.Г., суддів Чимбар Л.О.,
Чоха Л.В.

Ухвалою суду від 11.08.2014р. даною колегією
суддів апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
прийнята до свого провадження.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 08.04.2014 р.
(суддя В.В.Тимошевська) позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
"Кіровоградтепло" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії" на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 10 201 258,02
грн. заборгованості, з якої: 9 408 215,10 грн.
сума основного боргу, 440 542,60 грн. пені, 54
105,36 грн. інфляційні та 298 394,96 грн. три
відсотки річних, а також 73 080,00 грн.
судового збору.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Рішення суду мотивоване невиконанням
відповідачем свого обов'язку щодо
оплати отриманого газу. В частині
стягнення пені суд, застосувавши ст.83
ГПК України, ст.233 ГК України, ст.551 ЦК
України, зменшив розмір стягуваної
пені на 50%. ст.ст. 526, ч.3 ст.551 ЦК України,
233 ГК України. В частині зменшення суми
інфляційних втрат суд дійшов висновку,
що позивач безпідставно нарахував
інфляційні в сумі 2 414,70 грн. в січні 2013р.
на заборгованість, яка була погашена в
грудні 2012р. (поставка за жовтень).

Не погодившись з рішенням суду Позивач
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що правомірно та на підставі Договору
№ 12/1110-БО-18 від 23.10.12 нарахував втрати
від інфляційних процесів, 3% річних та
пеню. Відповідно до ст.. 233 ГК України,
зменшення розміру неустойки
передбачено у випадку, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. Суд,
як зазначає позивач, в оскаржуваному
рішенні не надав обґрунтування щодо
наявності збитків. Також зазначає, що
Вищим господарським судом України було
прийнято ряд постанов в яких колегії
суддів приходять до висновку, що
відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, його важкий
фінансовий стан не є винятковим
випадком та підставою для зменшення
неустойки. При розгляді даної справи,
суд дослідив лише ступінь виконання
зобов'язання божником, не виконавши при
цьому вимоги закону щодо оцінки
майнового стану сторін, які беруть
участь у зобов'язанні та інших
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, що призвели до порушення ст..551 ЦК
України та ст..233 ГК України.
Відповідачем не надано жодних належних
доказів щодо винятковості таких
обстави. Вважає рішення суду від
08.04.2014р. таким, що підлягає скасуванню в
частині зменшення пені.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи наведені в
апеляційній скарзі та зазначив. Просив
рішення суду скасувати в частині пені
та прийняти нове, яким пеню стягнути в
повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач зазначив, що однією з
основних причин виникнення
заборгованості за газ перед ПАТ НАК
„Нафтогаз України" є несвоєчасна
оплата споживачами послуг з
теплопостачання, з яких станом на 01.03.2014
р. заборгованість населення складає 29
513,5 тис. грн., заборгованість бюджетних
установ та організацій - 8 149,0 тис. грн.
Несвоєчасність оплат за спожитий
природний газ зумовлена також
економічною необґрунтованістю тарифу
підприємства на послуги з
теплопостачання, а звідси і
неможливість належним чином
розраховуватись за використану
теплову енергію. Різниця в тарифах
фінансується з бюджету із запізненням
і без врахування інфляційних втрат.
Відтак, обсяг невідшкодованої
заборгованості за 2012 рік з різниці в
тарифах на послуги з теплопостачання
та гарячого водопостачання, надані
населенню ДП „Кіровоградтепло" ТОВ
„ЦНТІ УНГА" склала 4 654 517,79 грн., а за 2013
рік - 21 171 956,29 грн. Заборгованість за 2011
р. - 2013 р. з різниці в тарифах на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії, що надана
бюджетним організаціям та установам
перед ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ
УНГА» становить 26 996,9 тис, грн., з яких: 6
976,6 тис, грн. за 2011 рік, 11 452,4 тис, грн. за
2012 рік та 6 884,6 тис, грн. за 9 міс. 2013 р.

Через невідповідність тарифів, які не
забезпечують рентабельність
підприємства та низький рівень
розрахунків за послуги
теплопостачання споживачами послуг ДП
«Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» несе
збитки. Так, відповідно до звіту про
фінансові результати за 2013 р. збиток
підприємства складає 34 940 тис. грн.

Крім того, заборгованість по бюджетним
організаціям сплачується ДП
«Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» із
значною затримкою по факту виділення
коштів із бюджетів, і на цю
заборгованість нараховувати пеню,
інфляційні втрати та 3 % річних є
недоцільним, тому що фактично ці кошти
не будуть стягнуті. Так, згідно п. 34
"Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ", затвердженого Постановою KM
України від 03.08.2011 р. № 845, орган
Казначейства не здійснює безспірне
списання коштів з рахунків боржника та
повертає протягом трьох робочих днів
органові державної виконавчої служби
без виконання платіжні вимоги та
оригінали або завірені копії
виконавчих документів у разі, коли:
кошторис боржника (крім спеціального
фонду в частині його власних
надходжень) не містить відповідного
коду економічної класифікації
видатків бюджету, за яким необхідно
здійснити безспірне списання коштів;
на рахунку, зазначеному в платіжній
вимозі, не обліковуються кошти за
відповідним кодом програмної
класифікації видатків та кредитування
державного бюджету (кодом тимчасової
класифікації видатків та кредитування
місцевих бюджетів) і економічної
класифікації видатків бюджету.

Також, у складі споживачів теплової
енергії ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ
УНГА» населення становлять 74%. Тарифи
для населення та бюджетних організацій
на теплову енергію були затверджені на
підставі меншої ціни на газ, а джерела
фінансування різниці при підвищенні
ціни на газ не було. На заборгованість
населення згідно Закону України від
13.11.96 № 486/96-ВР "Про тимчасову заборону
стягнення з громадян України пені за
несвоєчасне внесення плати за
житлово-комунальні послуги" заборонено
було нараховувати пеню, інфляційні
втрати, та 3 % річних. З 01.01.2011 року дія
цього Закону скасована, але стягнення
пені з населення не врегульовано
нормативними актами. Отже, незважаючи
на всі вище перелічені обставини,
підприємство поступово здійснює
розрахунки за спожитий природний газ.
Однак, при постійних часткових
розрахунках позивач, не навів жодних
доказів завдання йому збитків
внаслідок несвоєчасного виконання
зобов'язань, а тому у пред'явлена до
стягнення сума пені є надмірною по
відношенню до наслідків несвоєчасного
виконання зобов'язання ДП
«Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА».
Таким чином, ДП «Кіровоградтепло» ТОВ
«ЦНТІ УНГА» вжило всіх залежних від
нього заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Відповідач своїм правом на участь в
судовому засіданні не скористався. Про
час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

23.10.2012 року між ПАТ Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" ( постачальник) та ДП
"Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА"
( покупець) укладений договір №
12/1110-БО-18 купівлі-продажу природного
газу, з додатковою угодою №1 від
28.12.2012р..

Згідно п.п.1.1, 1.2 ( з урахуванням змін,
внесених додатковою угодою № 1 від
28.12.2012 року), продавець зобов'язується
передати у власність покупцю у 2012-2013
роках імпортований природній газ (за
кодом згідно УКГ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного
на митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", далі - газ) для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживами, а
покупець зобов'язується прийняти й
оплатити вказаний природний газ
(надалі - газ), на умовах Договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Згідно розділу 2 Договору сторонами
узгоджено помісячні обсяги поставки
газу в 2012 році, з допустимим
відхиленням місячного обсягу
переданого газу в розмірі +/- 5% від
узгодженого.

Як вбачається з п.5.2. Договору до сплати
за 1000 куб.м природного газу з ПДВ - 4 661
грн. 74 коп.

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється Покупцем виключного
грошовими коштами шляхом 100% оплати
вартості обсягів газу до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Договір набирає чинності з дати
підписання і діє в частині реалізації
газу з 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2013
року включно, а у частині розрахунків
до їх повного здійснення (п.11.1).

Договір підписаний представниками
сторін та посвідчений печатками.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525,
ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На виконання умов договору позивач в
період з жовтня по грудень 2012 року
поставив відповідачеві 5 082,879 тис. куб. м
природного газу на загальну суму 23 695
040,01 грн. Приймання-передача газу
оформлено відповідними актами від
31.10.2012, 31.01.2013, які підписано без
зауважень Постачальником, Покупцем, а
також газорозподільною організацією. У
названих актах визначено фактичні
обсяги переданого газу, його ціна та
остаточна вартість.

Відповідач за поставлений газ
розрахувався частково, сплативши 14 286
824,91 грн. Залишок несплаченої вартості
газу становить 9 408 215,10 грн.

Позивач звернувся до суд з позовом про
стягнення з відповідача 9 408 215,10 грн.
сума основного боргу, 881 085,20 грн. пені,
298 394,96 грн. 3% річних і 56 520,06 грн.
інфляційних втрат, нарахованих за
період прострочення оплати вартості
поставленого природного газу.

Згідно ст.655, ч.1. ст.692 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцю), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару.

Відповідач, в обумовлені договором
строки, оплату за придбаний газ в
повному обсязі не здійснив.
Заборгованість в сумі 9 408 215,10 грн.
підтверджується матеріалами справи.
Доказів погашення повністю або
частково заборгованості відповідач не
надав. Суд правильно задовольнив
позовін вимоги в цій частині.

Відповідно до ст..625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок 3% річних позивачем
здійснено з дня порушення відповідачем
зобов'язання щодо оплати, відповідно до
місяців поставки, з 15.11.2012р., 15.12.2012р.,
15.01.2013р. по день погашення
заборгованості - за газ поставлений в
жовтні, листопаді 2012р., а за газ
поставлений у грудні по 20.12.2013р.
Розрахунок здійснено з урахуванням
здійснених відповідачем проплат.
Загальна сума 3% річних складає 298 394,96
грн. і обґрунтовано стягнута судом.

Що стосується стягнення інфляційних
втрат, то господарський суд, здійснивши
перерахунок, обґрунтовано дійшов
висновку, що позивач безпідставно
нарахував 2 414,70 грн. інфляційних в січні
2013р. на заборгованість за газ
поставлений у жовтні, оскільки
остаточно заборгованість за цей газ
була погашена відповідачем 29.12.2012р. Суд
правильно стягнув 54 105,36 грн.
інфляційних, відмовивши у стягненні 2
414,70 грн.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 Договору сторони встановили,
що у разі невиконання Покупцем пункту
6.1. Договору (строк розрахунку), він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню за порушенням строків оплати в
загальному розмірі 881 085,20 грн., яку
нараховує за період прострочення:

по зобов'язанням з оплати газу,
поставленого в жовтні 2012 - з 15.11.2012 по
29.12.2012 в сумі 58 189,18 грн. пені;

по зобов'язанням з оплати газу,
поставленого в листопаді 2012 - з 15.12.2012 по
01.02.2013 в сумі 93 269,86 грн. пені;

по зобов'язанням з оплати газу,
поставленого в грудні 2012 - з 15.01.2013 по
15.07.2013 в сумі 729 626,16 грн. пені.

В частині стягнення пені відповідач
подав заяву про застосування строків
позовної давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України,
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Стаття 259 ЦК України, надає сторонам
право, за домовленістю, збільшувати
строк позовної давності. встановленої
законом.

Пунктом 9.3. договору сторони встановили
строк позовної давності в частині
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, 3% річних, інфляційних
тривалістю у 5 років.

З цих підстав заява відповідача
правильно не задоволена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому, повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, а також повинен
врахувати інші інтереси сторін.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені господарський суд прийняв
до уваги те, що несвоєчасна оплата є
наслідком неврегульованості питання
щодо виділення субвенцій на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію та на покриття збитків
внаслідок надання пільг з оплати за
спожиту теплову енергію окремим
категоріям споживачів.(а.с.66 - 68).
Матеріалами справи підтверджено
заборгованість державного бюджету з
погашення різниці в тарифах за період з
01.01.2011р. по 30.09.2013р. у сумі 25 349 988,64 грн., з
них 18 429 000 грн. за 2011-2012 роки. Також
судом прийнято до уваги те, що
відповідач за результатами 2013р. є
збитковим підприємством.

Апеляційний суд крім вищезазначеного
приймає до уваги те, що:

- відповідач не є споживачем газу, а
придбаний газ використовувався
виключно для виробництва теплової
енергії для бюджетних установ та
організацій та інших споживачів;

- заборгованість населення, яке складає
74% від загальної кількості споживачів,
становить 29 513 500 грн.;

- діючим законодавством не надано право
відповідачу нараховувати та стягувати
пеню за несвоєчасну сплату за спожитий
газ з населення;

- заборгованість бюджетних установ та
організацій (24% від загальної кількості
споживачів) складає 8 149 000 грн.;

- з відповідача стягнуто 352 500,32 грн.
інфляційних втрат та 3% річних, що
відповідно до закону компенсує втрати
позивача, що виникли у зв'язку з
несвоєчасним виконанням зобов'язань
відповідачем;

- збитки відповідача за 2013 рік склали 34
940 000 грн.;

- фінансовий стан позивача за перше
півріччя 2013 року складав 10 547 510 000 грн.
збитків. Даних про фінансовий стан на
час розгляду справи, або подання позову
(за 2013 рік) позивач не надав.

- збитки у позивача виникли не лише з
дій відповідача, а й інших суб'єктів
господарювання, з якими у позивача
укладені договори.

З урахуванням усіх цих обставин
колегія суддів погоджується з рішенням
суду щодо зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню з відповідача на 50%,
що складає суму 440 542,60 грн.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає. Рішення господарського суду
слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
101 -103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 08.04.2014р. у
справі № 912/232/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
13.08.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________ Л.В.
Чоха

__________________
Л.О.Чимбар