ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" серпня 2014 р.
Справа № 918/1124/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Корсуна В.Я., розглянувши
матеріали справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення в сумі 281242 грн. 43 коп.

Представники сторін:

від позивача: Дробот І.А. (дов. №3636-О від
18.09.2013 року)

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
стороні роз'яснені. Відводи з підстав
визначених статтею 20 Господарського
процесуального кодексу України
відсутні.

Обставини справи: Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"Приватбанк" звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 281242 грн. 43
коп., яка виникла в результаті
порушення відповідачем договірних
зобов'язань за Договором банківського
обслуговування б/н від 14 квітня 2011 року.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 30 липня 2014 року
вказану позовну заяву прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі №918/1124/14, розгляд якої
призначено на 18 серпня 2014 року.

Відповідач в судове засідання 18
серпня 2014 року не з'явився. 11.08.2014 року
до суду від відповідача надійшов
відзив на позов, з якого вбачається
визнання позовних вимог в повному
обсязі. Однак відповідач у відзиві
зазначає, що не має можливості вчасно
виконувати договірні зобов'язання у
зв'язку з відсутністю коштів, а
нараховані штрафні санкції значно
погіршують його фінансове становище.
Крім того, відповідач вказує на належне
виконання, протягом тривалого часу,
своїх договірних зобов'язань. Відтак, з
врахуванням вищевказаного, а саме
скрутного фінансового становища
відповідача та ступеня виконання
зобов'язання Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 вважає, нараховані штрафні
санкції надмірно великими порівняно із
збитками позивача та просить зменшити
їх розмір. Крім того, у відзиві на позов
відповідач просить суд розглянути
справу без його участі.

В судовому засіданні 18 серпня 2014
року представник позивача позовні
вимоги, підтримав повністю. З підстав,
викладених в позовній заяві просить
суд позов задоволити повністю та
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 281242 грн. 43 коп., в тому числі 190000
грн. заборгованість за кредитом, 57690
грн. 15 коп. заборгованість по процентам
за користування кредитом, 16452 грн. 28 коп.
пеня, 17000 грн. заборгованість по
комісії за користуванням кредитом.
Проти зменшення пені заперечив.

Заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно дослідивши подані ним письмові
докази, оцінивши їх у сукупності,
господарський суд прийшов до висновку,
що позов підлягає задоволенню
частково.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк "Приватбанк" (Банк) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт)
було підписано Заяву про відкриття
поточного рахунку, згідно якої
відповідач приєднався і погодився із
умовами, викладеними в Умовах і
Правилах надання банківських послуг,
Тарифах Приватбанку, що розміщені на
офіційному сайті Приватбанку
www.privatbank.ua, які разом складають Договір
банківського обслуговування (далі
Договір, арк. справи 50-51, 53-68).

Заяву особисто підписано
Клієнтом 14 квітня 2011 року.

Відповідно до умов зазначеного
Договору відповідачу було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
НОМЕР_2, в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта, що визначено і
врегульовано "Умовами та Правилами
надання банківських послуг"

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у
письмовій формі. Кредитний договір,
укладений з недодержанням письмової
форми, є нікчемним (ст.1055 Цивільного
кодексу України).

Як зазначалося, заявою про
відкриття поточного рахунку
відповідач приєднався і зобов'язався
виконувати умови, викладені в Умовах та
Правилах надання банківських послуг,
Тарифах Приватбанку - Договорі
банківського обслуговування в цілому.

Відповідно до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Свобода договору
полягає передусім у вільному
волевиявленні волі сторін на вступ у
договірні відносини. Волевиявлення
учасників договору передбачає
відсутність жодного тиску з боку
контрагента або інших осіб.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.179
Господарського кодексу України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася
(ч.2. ст.639 Цивільного кодексу України).

Отже, кредитний договір між
сторонами складається із заяви про
відкриття поточного рахунку та Умов і
Правил надання банківських послуг, які
оприлюднені через офіційний сайт
банку. При цьому, зазначений Договір
сторонами в установленому законом
порядку, не оспорювався та не визнаний
недійсним.

Згідно п.3.18.1.1 Умов та Правил
надання банківських послуг, кредитний
ліміт на поточний рахунок (далі -
"Кредит") надається на поповнення
обігових коштів і здійснення поточних
платежів Клієнта, в межах кредитного
ліміту (далі - "Ліміт"). Про розмір ліміту
Банк повідомляє Клієнта на свій вибір
або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п.3.18.1.3 зазначених
вище Умов, кредит надається в обмін на
зобов'язання Клієнта з повернення
кредиту, сплаті відсотків та
винагороди.

Пунктом 3.18.1.8 Умов передбачено, що
проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і Правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовою або електронною
інформацією, чи у будь-якій іншій формі
- "Угода").

Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (п. 3.18.1.6. Умов).

Пунктом 3.18.6.1 Умов визначено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/Інтернет клієнт - банк, або
у формі обміну паперовою або
електронною інформацією, або у
будь-якій іншій формі) та/або з моменту
надання Клієнтом розрахункових
документів на використання коштів у
рамках кредитного ліміту в межах
зазначених у них сум, і діє в обсязі
перерахованих засобів до повного
виконання зобов'язань сторонами.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач свої зобов'язання за
Договором від 14 квітня 2011 року виконав
в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.1054
Цивільного кодексу України до відносин
за кредитним договором застосовуються
положення про позику, якщо інше не
встановлено параграфом про кредит і не
випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу
України встановлено, що позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК
України передбачено, що процентна
ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором. Розмір процентів,
тип процентної ставки (фіксована або
змінювана) та порядок їх сплати за
кредитним договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Водночас, ч.1 ст.1049 Цивільного
кодексу України встановлено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений
строк повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).

Відповідно до п.3.18.4.1 Умов за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
відсотки, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від терміну
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

Згідно п. 3.18.4.1.1 Умов за період
користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнуління дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (далі - "період, в який дебетове
сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок
відсотків здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

При необнулінні дебетового
сальдо в одну з дат періоду, в якому
дебетове сальдо підлягає обнулінню,
протягом 90 днів з останньої дати
періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнулінню, Клієнт виплачує
Банку за користування кредитом
відсотки в розмірі 24% річних, починаючи
з останньої дати періоду, в яку
дебетове сальдо підлягало обнулінню (п.
3.18.4.1.2 Умов).

Відповідно до п. 3.18.4.1.3 зазначених
Умов, у разі непогашення кредиту
впродовж 90 днів з дати закінчення
періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнулінню, починаючи з 91-го
дня після дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
Клієнта з погашення заборгованості
вважаються порушеними.

Цим же пунктом Умов передбачено,
що при порушенні Клієнтом будь-якого
грошового зобов'язання, Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості. У
разі порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і Правилами
надання банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту"
мається на увазі невиникнення на
поточному рахунку нульового
дебетового сальдо при закритті
банківського дня (п. 3.18.4.1.4 Умов).

Розрахунок відсотків за
користування кредитом проводиться
щодня, починаючи з моменту утворення на
поточному рахунку дебетового сальдо
при закритті банківського дня, за
кількість днів користування
кредитними коштами, виходячи з 360 днів у
році. Розрахунок відсотків проводиться
до повного погашення заборгованості за
кредитом, на суму залишку
заборгованості за кредитом. День
повернення кредиту в часовий інтервал
нарахування відсотків не включається
(п. 3.18.4.9 Умов).

У відповідності до п.3.18.4.4 Умов,
Клієнт сплачує Банку винагороду за
використання Ліміту відповідно до п.п.
3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в
розмірі 0,9% від суми максимального
сальдо кредиту, що існував на кінець
банківського дня за попередній місяць,
в порядку, передбаченому Умовами і
Правилами надання банківських послуг.

При несплаті винагороди,
відсотків у відповідні строки, вони
вважаються простроченими (п. 3.18.4.10
Умов).

Відповідно до п. 3.18.2.3.4 Умов Банк
має право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування, вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідач
свої зобов'язання за Договором від 14
квітня 2011 року перед Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк "Приватбанк" виконував неналежним
чином, внаслідок чого у відповідача
станом на 10.06.2014 року утворилась перед
позивачем заборгованість по
простроченому кредиту в сумі 16032 грн. 03
коп., в тому числі: заборгованість за
кредитом в сумі 190000 грн.,
заборгованість по відсотках за
користування кредитом в сумі 57690 грн. 15
коп., заборгованість по комісії за
користування кредитом в сумі 17000 грн.

02.06.2014 року позивачем на адресу
відповідача було направлено претензію
від 27.05.2014р. за вих. №10221KIL0S0CZ з вимогою
погашення заборгованості за Договором
банківського обслуговування від
14.04.2011р. (арк. справи 78), яка залишена без
відповіді та задоволення.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Приписами ст. 525 Цивільного
кодексу України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК
України).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

У відповідності із ст.612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

На час прийняття рішення судом
відповідач доказів погашення перед
позивачем заборгованості по
простроченому кредиту в сумі 190000 грн.,
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом в сумі 57690 грн. 15
коп. та заборгованості по сплаті
комісії за користування кредитом в
сумі 17000 грн. суду не надав.

Враховуючи вищевикладене,
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про стягнення з
відповідача 190000 грн. заборгованості по
простроченому кредиту, 57690 грн. 15 коп.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом та 17000 грн.
заборгованості по сплаті комісії за
користування кредитом обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Крім вимог про стягнення з
відповідача заборгованості із
простроченого кредиту, заборгованості
із сплати відсотків за користування
кредитом та заборгованості з комісії
за користування кредитом, позивач
просить стягнути з відповідача 16452 грн.
28 коп. пені, розрахунок якої наведено у
доданому до позовної заяви розрахунку
суми заборгованості (арк. справи 71-77).

Розглядаючи питання про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача пені, судом
враховано наступне.

Частиною 1 статті 216
Господарського кодексу України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

За змістом ст.217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст.230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Стаття 611 Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК
України).

Відповідно до п.3.18.5.1 вказаних
вище Умов, при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань по сплаті
відсотків за користування кредитом,
термінів повернення кредиту,
винагороди, Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3 від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Згідно п. 3.18.5.4 Умов нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п. 3.18.0.5.1,
3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
Клієнтом.

Перевіривши наведений позивачем
розрахунок пені з урахуванням
визначеного п.3.18.5.4 Умов порядку
нарахування пені, господарський суд
прийшов до висновку, що вимоги
позивача про стягнення на свою користь
з відповідача 16452 грн. 28 коп. пені, яку
нараховано за прострочення сплати
кредиту, є правомірними.

У випадку нарахування пені, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункту 6 статті 3,
частини 3 статті 509 та частинам 1-2 статті
627 Цивільного кодексу України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права, суд має право її
зменшувати. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку,
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу
України встановлено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач просив суд зменшити розмір
пені. В обгрунтування відповідач
вказує на скрутного фінансового
становища та належне виконання,
протягом тривалого часу, своїх
договірних зобов'язань.

Відповідно до пп.3.17.4 п.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 №18,
вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, господарський
суд повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Беручи до уваги зазначені причини
неналежного виконання зобов'язання,
майнові інтереси сторін, що
заслуговують на увагу, а також ступінь
виконання зобов'язання, поведінку
винної сторони, господарський суд
вважає вказані відповідачем обставини
винятковими, а відтак нараховану
позивачем суму пені неспіврозмірною
порівняно із збитками кредитора, тому
розмір пені підлягає зменшенню на 25 %
до 12339 грн. 21 коп.

Проаналізувавши наведені вище
правові норми та матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованості в сумі 277029 грн. 36
коп., з яких 190000 грн. - заборгованість за
кредитом, 57690 грн. 15 коп. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 12339 грн. 21 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 17000 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом,
підтверджуються належними та
допустимими доказами, ґрунтуються на
законі та договорі, не спростовані
відповідачем, тому підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до пункту 4.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" у спорах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, судовий збір покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог; при
задоволенні позову в повному обсязі
відшкодування витрат позивача, що
пов'язані зі сплатою судового збору,
покладається на відповідача; в разі
відмови у позові повністю ці витрати
покладаються на позивача. Такі правила
розподілу судового збору
застосовуються у спорах як майнового,
так і немайнового характеру.

У разі коли господарський суд на
підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує
розмір неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено (пункт 4.3 вказаної Постанови
Пленуму).

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (35600, АДРЕСА_1,
ІН НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" (49094,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, буд.50, )
заборгованість в сумі 277029 (двісті
сімдесят сім тисяч двадцять дев'ять)
грн. 36 коп., з яких 190000 (сто дев'яносто
тисяч) грн. - заборгованість за
кредитом, 57690 (п'ятдесят сім тисяч
шістсот дев'яносто) грн. 15 коп. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 12339 (дванадцять
тисяч триста тридцять дев'ять) грн. 21
коп. - пеня, 17000 (сімнадцять тисяч) грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом та 5624 (п'ять
тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 84
коп. витрат по судовому збору.

3. Після набрання рішення
законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 20 серпня 2014 року

Суддя
Корсун В.Я.