ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.04.2014 р.
Справа № 5015/4879/12

За скаргою:Публічного акціонерного
товариства «ВіЕс Банк», м. Львівна:дії
Галицького відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиціїу справі:№
5015/4879/12за позовом:Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, с. Крупа
Луцького р-ну Волинської областідо
відповідача:Публічного акціонерного
товариства «Фольксбанк», м. Львівза
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Публічне акціонерне
товариство «БМ Банк», м.
Київпро:усунення перешкод в
користуванні майном та стягнення
неустойки в сумі 547 202,22 грн. Головуючий
суддя - Крупник Р.В. Судді - Морозюк А.Я.,
Пазичев В.М. Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін: від
заявника:Солтис Б.М. - юрисконсульт
юрид. відділу ПАТ «ВіЕс Банк»
(довіреність № 1196/1275/03 від 16.12.2013р.);від
позивача:ОСОБА_3 - представник
(довіреність б/н від 18.07.2012р.); Черниш В.О.
- представник (довіреність б/н від
31.03.2014р).від третьої особи:не
з'явився;від Галицького ВДВС ЛМУЮ: не
з'явився.

16.04.2014р. на адресу господарського суду
Львівської області від Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло
клопотання про відвід колегії суддів у
справі № 5015/4879/12 за скаргами ПАТ «ВіЕс
Банк» на дії Галицького відділу
Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції.

Своє клопотання позивач мотивує тим, що
04.04.2014р. колегією суддів у складі
головуючого судді Крупника Р.В., суддів
Морозюка А.Я. та Пазичева В.М. винесено
ухвалу про відстрочку ПАТ «ВіЕс Банк»
(боржнику) виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 18.07.2013р. у справі № 5015/4879/12.
На думку позивача, вказана ухвала є
явно неправосудною, оскільки при її
винесенні суд, як доказ скрутного
становища банку визнав довідку № 01-2
від 26.02.2014р., яка свідчить про отримання
банком у І кварталі 2014 року прибутку в
розмірі 15 млн. грн. Відтак, висновок про
те, що ПАТ «ВіЕс Банк», отримавши
вказаний прибуток, не може виконати
рішення на 0,5 млн. грн. є
необгрунтованим. У зв'язку з цим,
позивач був змушений звернутися до
Генеральної прокуратури України з
заявою про порушення кримінальної
справи відносно цих суддів за завідомо
неправосудне рішення.

Враховуючи наведені обставини, на
думку позивача, колегія у складі
головуючого судді Крупника Р.В., суддів
Морозюка А.Я. та Пазичева В.М. не може
об'єктивно та неупереджено розглядати
подані ПАТ «ВіЕс Банк» скарги на дії
Галицького відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції.

Розглянувши подане позивачем
клопотання, суд прийшов до висновку про
відмову у його задоволенні, зважаючи на
наступне.

Право сторони на подання заяви про
відвід судді є однією із гарантій
законності здійснення правосуддя і
об'єктивності та неупередженості
розгляду справи, оскільки ст. 6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини закріплено основні
процесуальні гарантії, якими може
скористатися особа при розгляді її
позову в національному суді і до яких
належить розгляд справи незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Відповідно до положень ст. 20 ГПК
України суддя не може брати участі в
розгляді справи і підлягає відводу
(самовідводу), якщо він є родичем осіб,
які беруть участь у судовому процесі,
якщо було порушено порядок визначення
судді для розгляду справи,
встановлений частиною третьою статті
2-1 цього Кодексу, або якщо буде
встановлено інші обставини, що
викликають сумнів у його
неупередженості. Суддя, який брав
участь у розгляді справи, не може брати
участі в новому розгляді справи у разі
скасування рішення, ухвали, постанови,
прийнятої за його участю, або у
перегляді прийнятих за його участю
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами.

Відвід повинен бути мотивованим,
заявлятись у письмовій формі до
початку вирішення спору. Заявляти
відвід після цього можна лише у разі,
якщо про підставу відводу сторона чи
прокурор дізналися після початку
розгляду справи по суті.

Як зазначив Пленум ВГС України в п.п.
1.2.1. п. 1.2. Постанови від 26.12.2011р. № 18 «Про
деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» не є
підставами для відводу суддів заяви,
які містять лише припущення про
існування відповідних обставин, не
підтверджених належними і допустимими
доказами, а також наявність скарг,
поданих на суддю (суддів) у зв'язку з
розглядом даної чи іншої справи,
обставини, пов'язані з прийняттям
суддями рішень з інших справ.

Положеннями п.п. 1.2.3. п. 1.2. згаданої вище
Постанови встановлено, що задоволення
заяви про відвід судді повинно
обґрунтовуватися посиланням на
обставини, про які йдеться в частині
першій статті 20 ГПК, із зазначенням та
поданням доказів, які їх підтверджують.

Відповідно до положень ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Однак, всупереч вимогам закону,
позивачем не було представлено колегії
суддів жодних допустимих та належних
доказів в підтвердження можливості
упередженого та необ'єктивного
ставлення суддів Крупника Р.В.,
Морозюка А.Я. та Пазичева В.М. до нього
чи його представників, що свідчить про
безпідставність та необґрунтованість
заявленого клопотання.

Водночас суд зазначає, що доводи
позивача про упередженість колегії
суддів у зв'язку з винесенням ухвали
суду від 04.04.2014р. та наданням
необґрунтованої, на думку заявника,
відстрочки виконання рішення не можуть
слугувати підставою для відводу
колегії суддів, адже виносячи вказану
ухвалу, господарський суд діяв,
виключно в межах повноважень наданих
йому нормами процесуального
законодавства. Натомість, у випадку,
якщо позивач або інші учасники
судового процесу не погоджуються з
таким процесуальним рішенням суду,
вони вправі подати апеляційну скаргу
на цю ухвалу, а не заявляти відвід
колегії суддів.

Таким чином, суд, оцінивши викладені у
клопотанні позивача доводи, дійшов до
висновку, що вони не відповідають
вимогам статті 20 Господарського
процесуального кодексу України та не
можуть бути підставою для задоволення
клопотання про відвід колегії суддів
під час розгляду скарг на дії
Галицького ВДВС Львівського міського
управління юстиції.

Крім того, будь-які інші обставини, які
б давали підстави для сумніву в
неупередженості колегії суддів, під
час розгляду поданого клопотання не
встановлені.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 20,
86 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
відвід колегії суддів (у складі
головуючого судді Крупника Р.В., суддів
Морозюка А.Я. та Пазичева В.М.) у справі
№ 5015/4879/12 - відмовити.

Головуючий суддя
Крупник Р.В.

Суддя
Морозюк А.Я.

Суддя
Пазичев В.М.