ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 910/2979/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії: головуючого, судді
Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М.,
Студенця В.І., за участю представників
сторін Є. Токаря (дов. від 03.04.2014), А.
Халіної (дов. від 18.04.2014), розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" на рішення
Господарського суду міста Києва від 8
квітня 2014 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 25
червня 2014 року у справі № 910/2979/14 за
позовом публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго" до
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про зобов'язання
вчинити дії,

УСТАНОВИВ: У лютому 2014 року публічне
акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" про
зобов'язання до виконання обов'язку,
передбаченого пунктом 3.4 договору від 31
липня 2012 року № 2676-БО шляхом повернення
по одному примірнику, надісланих
позивачем 3 грудня 2012 року та 3 січня 2013
року оригіналів актів
приймання-передачі природного газу за
договором від 31 липня 2012 року № 2676-БО за
листопад, грудень 2012 року, підписаних
уповноваженим представником і
скріплених печаткою.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 8 квітня 2014 року (суддя П.
Паламар), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 25 червня 2014
року, у позові відмовлено з мотивів
безпідставності.

Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" просить судові
рішення скасувати з підстав
неправильного застосування
господарськими судами статті 193
Господарського кодексу України, статей
525, 526 Цивільного кодексу України,
пункту 8 частини 2 статті 20 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" проти доводів
касаційної скарги заперечує і в її
задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що
31 липня 2012 року сторони уклали договір
№ 2676-БО купівлі-продажу природного
газу (далі - договір), на умовах якого
відповідач (продавець) зобов'язався
передати у серпні-грудні 2012 року до 3 473
000 м3 природного газу, а позивач
(покупець) сплатити його вартість.

Сторони погодили, що
приймання-передачі газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом;
обсяг споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця; не
пізніше п'ятого числа, наступного за
місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість; продавець не пізніше
восьмого числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта; акт є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами; сторони
встановили, що оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу;
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до
чотирнадцятого числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу
(пункти 3.3, 3.4, 6.1 договору).

3 грудня 2012 року і 3 січня 2013 року
позивач надіслав акти
приймання-передачі газу за листопад і
грудень 2012 року, проте відповідач їх не
підписав, посилаючись на
невідповідність актів Методиці
визначення обсягів природного газу,
які використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики України від 15
липня 2010 року № 288.

Відмовляючи в задоволенні позову
господарські суди виходили з того, що
позивач не довів наявності у
відповідача підписаних та скріплених
печаткою актів приймання-передачі
природного газу за листопад-грудень 2012
року; законодавством не передбачені
правові наслідки невиконання
продавцем обов'язку передати
документи, що стосуються товару, у
вигляді виникнення у покупця права
вимагати передачі цих документів;
договір не пов'язує обов'язок оплати
вартості газу з підписанням актів,
необхідних лише для остаточного
розрахунку; заявлені вимоги не
відповідають визначеним
законодавством способам захисту
порушених прав покупця.

Згідно договору спірні акти
оформляються сторонами на
підтвердження обсягів продажу, ціни та
вартості газу, є підставою для
проведення остаточних розрахунків.
Позивач не довів належними і
допустимими доказами передачу
відповідачеві для підписання
примірників актів приймання-передачі
природного газу за листопад-грудень 2012
року.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
встановлені способи захисту цивільних
прав та інтересів судом. Дана норма
кореспондує з положеннями статті 20
Господарського кодексу України, якою
визначено способи захисту прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів.

Заявлена вимога про зобов'язання
відповідача повернути підписані акти
не може бути предметом позову, оскільки
такий акт є доказом підтвердження
наявності або відсутності юридичних
фактів, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору, а також не може бути
матеріально-правовою чи немайновою
вимогою позивача на підставі якої суд
приймає рішення.

На підставі викладеного господарські
суди правомірно відмовили в позові.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
господарськими судами на підставі
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження поданих доказів, висновки
судів відповідають цим обставинам і їм
дана належна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ: Рішення Господарського
суду міста Києва від 8 квітня 2014 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 25 червня
2014 року у справі № 910/2979/14 залишити
без змін, а касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" без задоволення.

Головуючий, суддя М.В. Кузьменко Суддя
І. М. Васищак Суддя В. І. Студенець