м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/11175/14 11.08.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк"доФізичної
особи-підприємця ОСОБА_1простягнення 13
251,93 грн.Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

Від позивача:Штронда А.М. Від
відповідача: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічна акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк" (надалі -
"Банк") звернулось до господарського
суду місти Києва з позовом до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 ( надалі -
"Підприємець") про стягнення 13 251,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем на виконання договору №1К05/178
про надання овердрафтового кредиту на
картковий рахунок (з урахування змін,
внесених Додатковою угодою №1 від
04.04.2006 р.) було надано Підприємцю
кредитний ліміт у розмірі 2 500,00 грн.,
а відповідачем своїх зобов'язань по
поверненню вказаного кредиту у
встановлений строк не виконано, у
зв'язку з чим Банк вказує на існування у
відповідача заборгованості за
кредитом у розмірі 2 471,47 грн. та 5 191,46
грн. заборгованості по процентам за
користування кредитом. Крім цього,
позивачем за несвоєчасне виконання
зобов'язання за вказаним договором
було нараховано Підприємцю пеню у
розмірі 5 589,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 р. порушено провадження
у справі №910/11175/14 та призначено її до
розгляду на 26.06.2014 р.

25.06.2014 р. до канцелярії суду надійшла
заява представника Підприємця за
довіреністю, в якій він просив
застосувати строк позовної давності до
вимог позивача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 р. відкладено розгляд
справи на 21.07.2014 р. у зв'язку з неявкою
представника відповідача.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 21.07.2014 р. справу
№910/11175/14 передано судді Босому В.П. у
зв'язку з перебуванням судді Бойко Р.В.
у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 р. справу №910/11175/14
прийнято до провадження суддею Босим
В.П. та призначено її до розгляду на
11.08.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 28.07.2014 р. справу
№910/11175/14 передано судді Бойку Р.В. у
зв'язку з його поверненням з відпустки.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 р. справу №910/11175/14
прийнято до провадження суддею Бойко
Р.В.

В судове засідання 11.08.2014 р. представник
позивача з'явився, вимоги ухвали суду
виконав, позов підтримав та просив його
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 11.08.2014 р. з'явився, заяву від
25.06.2014 р. про застосування строку
позовної давності підтримав та просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2005 р. між Банком та Підприємцем
(клієнт) було укладено договір №1К05/178
про надання овердрафтового кредиту на
картковий рахунок (надалі - "Договір"),
відповідно до п. 1.1 якого Банк при
наявності вільних грошових ресурсів
зобов'язується здійснювати
овердрафтне обслуговування клієнта на
підставі заявки на встановлення
овердрафтного кредиту на картковий
рахунок (Додаток №1 до даного Договору),
що полягає в проведенні платежів,
здійснених довіреними особами клієнта
з використанням корпоративних
платіжних карт, понад залишок коштів на
картковому рахунку клієнта НОМЕР_1,
відкритому в Банку (далі -
"картрахунок"), за рахунок кредитних
коштів у межах ліміту встановленого
відповідно до п 1.3 даного Договору,
шляхом дебетування картрахунку. При
цьому утворюється дебетове сальдо.

Пунктом 1.2 Договору передбачено,
що кредит надається в обмін на
зобов'язання клієнта по поверненню
кредиту, сплату відсотків та
винагороди в зазначені даним Договором
терміни.

Згідно пункту 1.3 Договору ліміт,
стосовно до даного Договору, є сумую
коштів, у межах якої Банк
зобов'язується робити оплату платежів
довірених осіб клієнта, проведених з
використанням корпоративних платежів
понад залишок коштів на його
картковому рахунку.

У абзаці 3 пункту 1.3 Договору (з
урахуванням змін, внесених Додатковою
угодою №1 до Договору) сторони
погодили, що на момент підписання
даного Договору ліміт складає 2
500,00 грн.

Пунктом 1.4 Договору встановлено, що
проведення платежів клієнта в порядку
встановленому даним Договором,
здійснюється Банком у термін по 21.04.2006
р.

У пункті 1.5 Договору зазначено, що
овердрафтне кредитування клієнта
здійснюється Банком у межах ліміту і
терміну, згідно п.п 1.3, 1.4 Договору з
періодом безперервного користування
кредитом не більше 30 днів.

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено
обов'язок клієнта здійснювати
погашення кредиту, отриманого в межах
установленого ліміту, не пізніше
терміну закінчення періоду
безперервного користування кредитом,
встановленого п.1.5 даного Договору.

Сторонами у пункті 5.2 Договору
встановлено що при порушені клієнтом
якого-небудь із зобов'язань: по сплаті
відсотків за користування кредиту,
термінів повернення кредиту й інших
витрат, винагороди, клієнт сплачує
Банку за кожен випадок порушення пеню в
розмірі 0.2% від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення
платежу, але не більш подвійної
дисконтної ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
виплачується пеня.

Термін давності позову за вимогою про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (п. 5.8 Договору).

На виконання умов Договору Банком було
надано, а Підприємцем отримано, 21.03.2007 р.
спірний овердрафтний кредит у розмірі 2
471,47 грн.

З метою повернення даного кредиту
Банком 23.02.2014 р. надіслано Підприємцю
претензію (лист №50422К2Н0О586 від 14.02.2014 р.),
в якій позивач просив відповідача
негайно погасати прострочену
заборгованість в повному обсязі.

Спір у справі виник у зв'язку з, на думку
позивача, неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором з повернення овердрафтного
кредиту у розмірі 2 471,47 грн. та сплаті
процентів за користування кредитом у
розмірі 5 191,46 грн. Крім того, Банком за
несвоєчасне виконання зобов'язання за
Договором нараховано Підприємцю пеню у
розмірі 5 589,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

В силу положень ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановляються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

У частинах 1 та 3 статті 1049 Цивільного
кодексу України зазначено, що позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи (наданими позивачем
виписками з рахунків Підприємця період
з 22.04.2005 р. по 17.06.2014 р.) підтверджується
надання Банком 21.03.2007 р. відповідачу
кредиту у розмірі 2 471,48 грн.

Положеннями частин 1 та 3 статті 1049
Цивільного кодексу України визначено,
що позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Приписами частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 1.5 Договору встановлено що
овердрафтне кредитування клієнта
здійснюється Банком у межах ліміту і
терміну, встановлених згідно п.п 1.3, 1.4
даного Договору, з періодом
безперервного користування кредитом
не більш 30 днів, а пунктом 2.2.3 Договору
передбачено обов'язок клієнта
здійснити погашення кредиту не пізніше
терміну закінчення періоду
безперервного користування кредитом,
встановленого п. 1.5 даного Договору.

З аналізу наведених положень Договору,
суд приходить до висновку, що сторонами
було передбачено строк повернення
кредиту - не більше 30 днів
безперервного користування кредитом,
тобто, клієнт повинен повернути Банку
спірний кредит після спливу 30 днів
безперервного користування кредитом.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 1.5 Договору
періодом безперервного користування
кредитом є період часу, протягом якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на картрахунку. Початком періоду
безперервного користування кредитом
вважається перший день, починаючи з
якого безперервно існувало дебетове
сальдо на картрахунку клієнта при
закриті банківського дня.

Таким чином, суд, керуючись наведеними
положеннями Договору та приписами ч. 1
ст. 530 Цивільного кодексу України,
приходить до висновку що підприємець
повинен був повернути Банку отриманий
21.03.2007 р. кредит у розмірі 2 471,47 грн. до
20.04.2007 р., а з 21.04.2007 р. є таким, що
прострочив виконання свого
зобов'язання за Договором.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного
кодексу України визначено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 2 471,47 грн. Відповідачем
вказана заборгованість не спростована,
доказів її погашення не надано.

Згідно із статті 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сторонами на підставі частини 1 статті
259 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін, у
пункті 5.8 Договору було встановлено
строк позовної давності тривалістю 5
років за вимогою про стягнення за даним
Договором кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів.

Порядок визначення початку перебігу
позовної давності врегульовано ст. 261
Цивільного кодексу України.

У частині 5 статті 261 Цивільного кодексу
України вказано, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Отже, враховуючи, що відповідач повинен
був виконати свої зобов'язання за
Договором до 20.04.2007 р., то 21.04.2007 р.
розпочався перебіг позовної давності
за спірним зобов'язанням, а 21.04.2012 р.
строк позовної давності сплив.

Позовна заява Банку була одержана
господарським судом міста Києва 05.06.2014
р., тобто через 2 роки 1 місяць та 14 днів
після закінчення перебігу позовної
давності.

Приписами частини 3 статті 267
Цивільного кодексу України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

25.06.2014 р. на адресу господарського суду
міста Києва від Підприємця надійшла
заява про застосування строку позовної
давності.

Згідно із ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Приписами статті 266 Цивільного кодексу
України встановлено, що зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Керуючись наведеним положенням
Цивільного кодексу України, суд вважає,
що оскільки Банком було пропущено
строк позовної давності в частині
звернення стягнення на тіло кредиту, то
позовна давність спливла і до
процентів, що нараховувались за
користування даним кредитом, і до пені,
нарахованої позивачем за порушення
Підприємцем строку повернення
спірного кредиту.

Оскільки строк позовної давності,
про застосування якої заявлено
відповідачем, сплив, а судом не
встановлено обставин, передбачених ст.
268 Цивільного кодексу України або
іншими нормами законодавства, то суд
приходить до висновку, що дана позовна
заява була подана після спливу строку
позовної давності, а тому у задоволенні
позову необхідно відмовити в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 13 251,93 грн. відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 15.08.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко