ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р.Справа № 922/2739/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аудиторська фірма
"Фінансовий експерт", м. Харків до
Публічного акціонерного товариства
"Автрамат", м. Харків про стягнення
коштів за участю представників сторін:

від позивача: Сассі М.Є. (дов. б/н від
03.07.2014 року);

від відповідача: Василинич Д.А. (дов. №
599/19 від 30.07.2014 року).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аудиторська фірма
"Фінансовий експерт" (позивач)
звернулось до господарського суду
Харківської області із позовом до
публічного акціонерного товариства
"Автрамат" (відповідач) про стягнення
коштів у розмірі 23191,65 грн. з яких: сума
основного боргу у розмірі 22500,00 грн.,
пеня у розмірі - 597,33 грн., проценти за
користування грошовими коштами у
розмірі - 94,32 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушення
відповідачем зобов'язань за договором
№ 18/71400066 від 13.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.07.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 15.07.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального
кодексу України розгляд справи
відкладався з 15.07.2014 року на 04.08.2014 року,
а з 04.08.2014 року на 06.08.2014 року.

14.07.2014 року відповідач через канцелярію
суду надав відзив на позовну заяву, в
якому заперечує проти позовних вимог
та зазначає, що позивачем було порушено
пункт 4.6. договору щодо надання акту
приймання-передачі результатів аудиту.

31.07.2014 року позивач через канцелярію
суду надав лист про долучення
документів до матеріалів справи.

31.07.2014 року позивач через канцелярію
суду надав пояснення стосовно відзиву
відповідача у яких просить не приймати
до уваги заяви відповідача, викладені у
відзиві на позов, просить задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі та
документи для долучення до матеріалів
справи.

31.07.2014 року позивач через канцелярію
суду надав доповнення до позовної
заяви та документи для долучення до
матеріалів справи.

04.08.2014 року відповідач через канцелярію
суду надав клопотання про долучення
документів до матеріалів справи.

05.08.2014 року позивач через канцелярію
суду надав пояснення у справі та
просить задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 06.08.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані докази, суд встановив наступне.

13 березня 2014 року між позивачем -
товариством з обмеженою
відповідальністю "Аудиторська фірма
"Фінансовий Експерт" (виконавцем) та
відповідачем - публічним акціонерним
товариством "Автрамат" (замовником)
було укладено Договір № 18/71400066 про
проведення аудиту (аудиторської
перевірки) (далі-Договір), відповідно до
умов якого, в порядку та на умовах,
визначених Договором, замовник
призначає, а виконавець) приймає на
себе зобов'язання здійснити за плату
аудиторську перевірку повного пакету
річної фінансової звітності замовника
за 2013 звітний рік з метою висловлення
аудитором думки про те, чи фінансова
звітність відображає достовірно, в
усіх суттєвих аспектах фінансовий стан
замовника (відповідача) на 31.12.2013р., його
фінансові результати та рух грошових
коштів за рік, що закінчився на
зазначену дату, відповідно до
міжнародних стандартів фінансової
звітності, - складена в усіх суттєвих
аспектах відповідно до МСФЗ, надалі -
завдання з аудиту (п.1.1 Договору).

Пунктом 3.1.1 вищенаведеного Договору
від 13.03.2014р. позивач (виконавець)
зобов'язався якісно та вчасно провести
аудиторську перевірку у відповідності
до умов Договору.

У відповідності до пункту 4.2 Договору
від 13.03.2014р. сторони визначили розмір
винагороди за вказаним Договором, який
обрахований у відповідності до основи
для встановлення винагороди,
представленої у п. 4.1 Договору,
становить на дату набуття ним чинності
45000,00 грн. без ПДВ.

Згідно з пунктом 4.5 Договору, оплата за
Договором здійснюється замовником
(відповідачем) на поточний банківський
рахунок виконавця (позивача) не пізніше
3-х робочий днів з дня підписання
Договору в розмірі 50 % від розміру
винагороди.

Пунктом 4.6 Договору сторони погодили,
що остаточний розрахунок за Договором
буде здійснюватись сторонами на
підставі Акту приймання - передачі
результатів аудиту, в якому буде
вказана фактична трудомісткість
аудиторської перевірки та загальна
вартість (з урахуванням положень п. 4.3
та п. 4.4 Договору), що підлягатиме сплаті
замовником (відповідачем) з
урахуванням раніше отриманих
виконавцем (позивачем) під час
виконання аудиторської перевірки
платежів (п. 4.5 Договору).

Відповідно до пункту 4.7, замовник
(відповідач) зобов'язаний здійснити
остаточний розрахунок (платіж)
виконавцю (позивачу) впродовж 5 (п'яти)
календарних днів від дати підписання
Акту приймання - передачі результатів
аудиту або у термін, який визначається
у відповідності до п. 5.12 Договору.

Термін аудиторської перевірки за
Договором - 15.04.2014р.

Термін аудиторської перевірки за
Договором є датою, на яку виконавець
(позивач) має завершити всі аудиторські
процедури та, відповідно, отримані
достатні та прийнятні докази, на яких
буде ґрунтуватися думка аудитора щодо
фінансової звітності (п. 5.1 Договору).

Згідно з пунктом 5.5 Договору від
13.03.2014р., виконавець (позивач) повинен
впродовж 5 (п'яти) календарних наступних
днів з дати передачі замовнику
(відповідачу) проекту аудиторського
звіту підготувати остаточний варіант
аудиторського звіту.

Пунктом 5.6 Договору від 13.03.2014р. сторони
погодили, що на дату, зазначену у пункті
5.1 Договору (термін аудиторської
перевірки-15.04.2014р.), виконавець складає
та надає (направляє) замовнику
підписаний остаточний варіант
аудиторського звіту в 3 (трьох)
примірниках та Акт приймання - передачі
результатів аудиту в 2 (двох)
примірниках. Виконавець (позивач) має
право на власний розсуд, проте не
зобов'язаний, долучити до вказаних вище
в цьому пункті Договору документів
листи, письмові звіти, що надавалися
протягом аудиторської перевірки, або
додати узагальнюючий звіт, що
стосується результатів аудиту.

Відповідно до пункту 5.7 Договору,
замовник (відповідач) зобов'язаний
впродовж 7 (семи) календарних днів з
дати передачі йому аудиторського звіту
та акту приймання - передачі
результатів аудиту повернути
виконавцю (позивачу) по одному
підписаному примірнику вказаних
документів. Незгода управлінського
персоналу замовника (відповідача) з
думкою аудиту щодо фінансової
звітності не є підставою для відмови
від підписання відповідною
повноважною особою замовника
(відповідача) акту приймання - передачі
результатів аудиту. У випадку
ненадходження до виконавця (позивача)
підписаного з боку замовника
(відповідача) Акту приймання - передачі
результатів аудиту після закінчення 7
(семи) календарних днів після
направлення виконавцем замовникові
проекту Акта приймання - передачі
результатів аудиту, або ненадходження
у такий же строк до виконавця
мотивованих зауважень/заперечень від
прийняття результатів аудиту,
результати аудиту вважають такими, що
відповідають умовам Договору, є
прийнятими замовником (відповідачем)
без зауважень та такими, що підлягають
негайній оплаті.

Позивач звернувся з даним позовом, я
кому наголошує на тому, що 22.04.2014 року
відповідачу було надано Аудиторський
висновок (звіт незалежного аудита) щодо
фінансової звітності за 2013 рік.

Позивач зазначає, що факт прийняття
відповідачем послуги підтверджується
публікацією на сайті: http://smida.qov.ua/ з
датою розміщення від 28.04.2014 року, також,
позивачем зазначено, що Акти виконаних
робіт були надані відповідачу разом з
Аудиторським звітом, однак не були
повернуті позивачу.

Враховуючи вищевикладені обставини,
позивач зазначає, що 05.05.2014 року
результати аудиту вважаються
прийнятими та кінцевим днем для оплати
є 12.05.2014 року, на підставі чого, позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі 22500,00 грн.

Відповідач проти заявленого позову
заперечив повністю, в обґрунтування
своїх заперечень зазначав про те, що
належного результату аудиту,
відповідно до умов Договору,
відповідач не отримав.

Окрім того, відповідач наголошував, що
позивачем лише надано відповідачу один
проект аудиторського звіту, проте
остаточний аудиторський звіт та Актів
приймання - передачі відповідачу
позивачем не надавались, на підставі
чого, відповідач зазначав, що строк
оплати, передбачений пунктом 4.7
Договору у відповідача не настав.

Надаючи правову кваліфікацію спору у
даній справі, з врахуванням
встановлених обставин та оцінивши
докази в їх сукупності суд дійшов
наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
встановлено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
діловою обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як зазначено в статті 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать; при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Відповідно до частини 7 статті 179
Господарського кодексу України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (стаття 628
Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 4 статті 180 Господарського
кодексу України встановлено, що зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст. 173
Господарського кодексу України.

Матеріали справи № 922/2739/14 свідчать про
те, що між сторонами у справі виникли
зобов'язання, які за своєю правовою
природою є правовідносинами, що
випливають із договору про надання
послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України, статті 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України, частиною 7 статті 193
Господарського кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

З огляду на умови вищезгаданого пункту
5.6 Договору від 13.03.2014р., відповідно до
якого, на дату, зазначену у пункті 5.1
Договору (термін аудиторської
перевірки-15.04.2014р.), позивач складає та
надає (направляє) відповідачу
підписаний остаточний варіант
аудиторського звіту в 3 (трьох)
примірниках та Акт приймання - передачі
результатів аудиту в 2 (двох)
примірниках.

Водночас, позивачем не надано доказів
надання (направлення) відповідачу
підписаного остаточного варіанту
аудиторського звіту та Актів приймання
- передачі результатів аудиту.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі їх порушення,
невизнання чи оспорювання.

Матеріали справи № 922/2739/14 не містять а
ні доказів надання (направлення)
відповідачу підписаного остаточний
варіанту аудиторського звіту в 3 (трьох)
примірниках та Актів приймання -
передачі результатів аудиту в 2 (двох)
примірниках, а ні доказів звернення
позивача до відповідача із вимогою
щодо сплати заборгованості, оскільки з
поштового фіскального чеку № 2199 від
13.05.2014р. не вбачається що саме направив
позивач на адресу відповідача, а з
поданого позивачем поштового
повідомлення також не вбачається який
саме цінний лист було вручено
відповідачу (а.с. 14-16)

Таким чином, позивач не довів належне
виконання зі свого боку умов пункту 5.6
Договору.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (стаття 4-3 Господарського
процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (статті 32 Господарського
процесуального кодексу України).

Статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна із сторін повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до приписів статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому, суд бере до уваги, що у пункті
2.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12. 2011 року, зазначено, що якщо стороною
(або іншим учасником судового процесу)
у вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 Господарського
процесуального кодексу України), то
розгляд справи господарським судом
може здійснюватися виключно за
наявними у справі доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем позовні вимоги про стягнення
на його користь з відповідача 22500,00 грн.
боргу не підтверджені належними
доказами, зобов'язання сторін за
Договором № 18/71400066 про проведення
аудиту (аудиторської перевірки) від
13.03.2014 року (а ні станом на час звернення
позивача з позовом до суду, а ні станом
на час винесення рішення у даній
справі) є такими, що не змінились, таким
чином позивачем передчасно пред'явлено
позов.

Щодо позовних вимог в частині
пред'явлених до стягнення 597,33 грн. пені
та 94,32 грн. 3 % річних суд зазначає, що
керуючись вимогами частини 1 статті 4-7
та частини 1 статті 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
здійснив перевірку обґрунтованості і
правильності здійсненого позивачем
нарахування пені та 3 % річних та
відмовляє в задоволенні позову в цій
частині у зв'язку з недоведеністю
позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України при відмові в позові - на
позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити - повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 11.08.2014
року.

Суддя О.О. Ємельянова