ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2014 р.
Справа № 911/1997/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Авікомпанія «Міжнародні
авіалінії України»до Державного
авіаційного підприємства «Україна»про
стягнення 649 383,11 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:Шаповал І.О. (довіреність
№1.7-2 від 02.01.2013);від
відповідача:Семиполець О.В.
(довіреність №01-31/05 від 13.01.2014).секретар
судового засідання: Жиленко Е.В.

Обставини справи:

27.05.2014 Приватне акціонерне товариство
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України» (далі - позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою №4.2.10-27 від 22.05.2014 (вх.
№2121/14) до Державного авіаційного
підприємства «Україна» (далі -
відповідач) про стягнення 649 383,11 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач
посилається на неналежним виконанням
відповідачем грошових зобов'язань за
договором №СД 0115/У-13 від 19.06.2013 про
закупівлю послуг за державні кошти, а
саме щодо повної та своєчасної оплати
послуг.

В результаті чого позивач, просить суд
стягнути з відповідача 649 383,11 грн.
основного боргу.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.05.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
25.06.2014.

24.06.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області позивач подав
супровідним листом №4.2.10-27/2 від 24.06.2014
(вх. №12189/14) документи, витребувані
ухвалою господарського суду Київської
області від 27.05.2014 та заяву про
збільшення позовних вимог.

24.06.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області відповідач
подав заяву про визнання позову №01-26/977
від 20.06.2014 (вх. №12192/14), якою підтверджує
отримання послуг від позивача на суму
649 383,11 грн. та визнає заборгованість в
розмірі 649 383,11 грн.

У судове засідання 25.06.2014 представники
сторін з'явилися, представник позивача
подав клопотання б/н від 25.06.2014 (вх.
№12311/14) про продовження строку розгляду
спору на п'ятнадцять днів.

Також, у судовому засіданні 25.06.2014
представникам сторін оголошено
перерву на 07.08.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.06.2014 було продовжено
строк розгляду спору у справі №911/1997/14
на п'ятнадцять днів з 29.07.2014 по 12.08.2014.

07.08.2014 позивач подав заяву про
зменшення позовних вимог №4.2.10-27/2 від
07.08.2014 (вх. №15995/14), в якій просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 250 416,65 грн.

Частиною 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
зазначено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Таким чином, на розгляд суду передані
позовні вимоги остаточно сформовані
позивачем в заяві№4.2.10-27/2 від 07.08.2014 (вх.
№15995/14).

У судовому засіданні 07.08.2014 представник
позивача підтримав вимоги викладені в
позовній заяві, з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог.

Представник відповідача, у судовому
засіданні 07.08.2014 визнав заборгованість
заявлену позивачем у розмірі 250 416,65
грн.

У судовому засіданні 07.08.2014
господарським судом на підставі ст. 85
ГПК України було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши
представлені докази в їх сукупності,
суд встановив:

19.06.2013 між Державним авіаційним
підприємством «Україна» (замовник за
договором, відповідач у справі) та
Приватним акціонерним товариством
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України» (виконавець за договором,
позивач у справі) було укладено договір
№СД 0115/У-13 про закупівлю послуг за
державні кошти (далі-договір),
відповідно до п.1.1. договору виконавець
зобов'язується у 2013 році надати, а
замовник прийняти та оплатити, згідно
класифікатору продукції та послуг ДК
016-10 код 33.16.1 ремонтування та технічне
обслуговування повітряних і космічних
літальних апаратів (послуги з ТО КВ ПС,
обробці польотної інформації,
використання обладнання, інші).

Відповідно до п.3.1. договору ціна
договору становить 2 088 048 (два мільйони
вісімдесят вісім тисяч сорок вісім)
гривень 00 копійок. У тому числі з ПДВ 348
008 (триста сорок вісім тисяч вісім)
гривень 00 копійок.

Розрахунки проводяться шляхом оплати
замовником після пред'явлення
виконавцем рахунку на оплату послуг
(п.4.1. договору).

Відповідно до п.4.2. договору до рахунку
додається акт виконаних робіт.

Також 06.12.2013 між Державним авіаційним
підприємством «Україна» (замовник за
договором, відповідач у справі) та
Приватним акціонерним товариством
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України» (виконавець за договором,
позивач у справі) було укладено
додаткову угоду № 1 (далі-додаткова
угода №1), відповідно до п.1. додаткової
угоди №1 у зв'язку із зменшенням
обсягів закупівлі, загальна вартість
договору становить 1 210 949,26 грн. у тому
числі ПДВ 201 824,88 грн.

Відповідно до п.4 додаткової угоди
зазначено, що ця додаткова угода є
невід'ємною частиною договору №СД
0115/У-13 від 19.06.2013.

31.12.2013 між Державним авіаційним
підприємством «Україна» (замовник за
договором, відповідач у справі) та
Приватним акціонерним товариством
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України» (виконавець за договором,
позивач у справі) було укладено
додаткову угоду №2 (далі-додаткова
угода №2), відповідно до п.1. додаткової
угоди №2 термін дії договору №СД0115/У-13
від 19.06.2014 було продовжено до 30.06.2014.

Пунктом 2 додаткової угоди №2
зазначено, що загальна сума послуг за
цим договором складає 1 205 374, 98 грн., з
яких 773 052,12 грн. за рахунок асигнувань
2013 року, 432 322,86 грн. акт 151 від 08.10.2013, акт
171 від 31.10.2013, акт 169 від 30.11.2013, акт 186 від
30.11.2013, акт 193 від 19.12.2013 будуть сплачені
за рахунок коштів, які будуть виділені
в 2014 році на погашення заборгованості
минулих періодів.

19.03.2014 між Державним авіаційним
підприємством «Україна» (замовник за
договором, відповідач у справі) та
Приватним акціонерним товариством
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України» (виконавець за договором,
позивач у справі) було укладено
додаткову угоду № 3 (далі-додаткова
угода №3), якою було внесено зміни в
преамбулу та розділ 13
«місцезнаходження та банківські
реквізити сторін» договору №СД0115/У-13
від 19.06.2014.

Відповідно до п.3. додаткової угоди №3
платіжні зобов'язання замовника перед
виконавцем в 2014 році виникають при
умові наявності відповідного
бюджетного призначення (бюджетних
асигнувань), при цьому встановити, що
сума наданих послуг в 2014 році не
перевищує 20% суми визначеної в
договорі, укладеному в 2013 році, а саме 250
735,82 грн., в тому числі ПДВ 41 789,30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору, позивач надав,
а відповідач отримав послуги
ремонтування та технічне
обслуговування повітряних і космічних
літальних апаратів в розмірі 682 739,51
грн., що підтверджується актами
здачі-прийняття виконаних робіт
(надання послуг) №ОУ-0000151 від 08.10.2013;
№ОУ-0000171 від 31.10.2013; №ОУ-0000169 від 12.11.2013;
№ОУ-0000186 від 30.11.2013; №ОУ-0000199 від 31.12.2013;
№ОУ-0000010 від 31.01.2014; №ОУ-0000031 від 28.02.2014;
№ОУ-0000049 від 31.03.2014; №ОУ-0000072 від 30.04.2014

При цьому, вищезазначені акти
підписані у двосторонньому порядку
уповноваженими на це представниками
сторін. Підписи представників обох
сторін на вказаних актах
приймання-здачі виконаних послуг
скріплені відбитками печаток сторін за
Договором.

Для оплати послуг, позивачем складені,
а відповідачем отримані
рахунки-фактури: №СФ-0000157 від 30.09.2013,
№СФ-0000171 від 31.10.2013, №СФ-0000173 віл 31.10.2013,
№СФ-0000190 від 30.10.2013, №СФ-0000210 від 31.12.2013,
№СФ-0000012 від 31.01.2014, №СФ-0000032 від 28.02.2014,
№СФ-0000047 від 31.03.2014, №СФ-0000075 від 30.04.2014.

Відповідно до довідки про
заборгованість, поданою позивачем,
зазначено, що 03.07.2014 на рахунок МАУ ДАП
«Україна» було перераховано частину
боргу у розмірі 432 322,86.

Таким чином, заявою про зменшення
позовних вимог №4.2.10-27/2 від 07.08.2014
позивач просить стягнути 250 416,65 грн.
заборгованості з врахуванням
часткових проплат.

Проте, в порушення умов договору, а
саме щодо оплати наданих послуг
відповідно до п.4.1 договору, відповідач
здійснив оплату частково.

Також відповідачем підтверджено факт
отримання послуг від позивача, а також
визнано позов у повному обсязі.

Згідно з частиною 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд не приймає
визнання позову відповідачем, якщо ця
дія суперечить законодавству або
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси.

Відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Отже, визнання позову є процесуальним
правом відповідача, з яким
кореспондується повноваження суду
задовольнити визнаний позов, якщо суд
не встановить, що визнання позову
суперечить законодавству або порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

При прийнятті рішення, зважаючи на
повне визнання позову відповідачем,
судом взято до уваги правову позицію,
що викладено в абзаці 9 підпункту 3.12.
пункту 3. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», за якою, у разі
визнання відповідачем позову, якщо
таке визнання не суперечить
законодавству та не порушує чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси,
суд ухвалює рішення про задоволення
позову, обмежившись у мотивувальній
частині рішення посиланням на визнання
позову без з'ясування і дослідження
інших обставин справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що визнання позову
відповідачем не суперечить
законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб та, у зв'язку з цим, позов підлягає
задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.
Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частини 1 статті 193 Господарського
кодексу України зазначено, щосуб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З огляду на те, що відповідачем визнано
позов в повному розмірі, оцінюючи
наявні в матеріалах справи документи
та досліджуючи в судовому засіданні
докази, виходячи з вищевикладених
обставин справи, господарський суд
приходить до висновку, що визнання
позову відповідачем не суперечить
законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, а позовні вимоги з врахуванням
заяви про зменшення позовних вимог
підлягають задоволенню повністю у
розмірі 250 416,65 грн.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Водночас, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про судовий збір» унормовано, що
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду наведеного, а також враховуючи
заяву позивача про зменшення позовних
вимог №4.2.10-27/2 від 07.08.2014 (вх. №15995/14 від
07.08.2014) суд дійшов висновку про
повернення позивачу 7 979,33 грн.
сплаченого судового збору в порядку п. 1
ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий
збір».

При винесенні даного рішення судом
також враховані положення п. 5.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»,
відповідно до якого питання про
повернення сплаченої суми судового
збору вирішується господарським судом
за результатами розгляду відповідних
матеріалів, у тому числі й за
відсутності заяви (клопотання) сторони
чи іншого учасника судового процесу
про повернення суми судового збору. Про
таке повернення зазначається, зокрема,
в резолютивній частині судового
рішення, яким закінчується розгляд
справи по суті (при цьому в його
мотивувальній частині наводяться
підстави повернення сум судового збору
згідно із Законом).

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст. ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного авіаційного
підприємства «Україна» (08300, Київська
обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях,
будинок 2, ідентифікаційний код: 25196197)
на користь Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Міжнародні
авіалінії України» (01030, м. Київ, вул.
Лисенка 4, ідентифікаційний код: 14348681) 250
416 (двісті п'ятдесят тисяч чотириста
шістнадцять) грн. 65 коп. заборгованості
та 5 008 (п'ять тисяч вісім) грн. 33 коп.
судового збору.

3. Повернути Приватному акціонерному
товариству «Авіакомпанія «Міжнародні
авіалінії України» (01030, м. Київ, вул.
Лисенка 4, ідентифікаційний код: 14348681) з
Державного бюджету України 9 806 (дев'ять
тисяч вісімсот шість) грн. 33 коп.
судового збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 15.08.2014