КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р. Справа№ 904/746/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз» на рішення
Господарського суду міста Києва від
24.06.2014р. у справі № 904/746/14 (суддя
Борисенко І.І.)

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім

«Армада ЛТД»

до Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз»

про стягнення інфляційних
збитків та 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача (скаржник): Печерний
С.Л. (довіреність 2-13 від 13.01.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014р. частково задоволено
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Армада ЛТД», вирішено стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз» 102 680, 56 грн. інфляційних
втрат, 222 314, 14 грн. 3 % річних, 6 500, 09 грн.
судового збору; в іншій частині позову
відмовлено.

Ухвалою суду від 16.07.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз» у якій, скаржник просив
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 24.06.2014р. у справ № 904/746/14
в частині задоволення позовних вимог
щодо стягнення з ПАТ «Укртрансгаз» на
користь ТОВ «Торговий Дім «Армада ЛТД»
суми інфляційних збитків у розмірі 102
680, 56 грн. та 3% річних в розмірі 222 314, 14
грн. та прийняти в цій частині нове
рішення, яким відмовити повністю ТОВ
«Торговий Дім «Армада ЛТД» в
задоволенні позовних вимог.

З посиланням на умови договору (п. 1.3),
відсутність належного фінансування
відповідача у 2013 році та відсутність
відповідних грошових коштів,
спрямованих на виконання договору від
14.11.2011р. № та рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 15.05.2013р. у справі № 904/2644/13
апелянт стверджує, що його зобов'язання
щодо оплати вартості товару у строки
встановлені договором та рішенням суду
змінилися, а через відсутність вини
відповідача грошові зобов'язання за
договором та рішенням суду не є такими,
що прострочені, тому немає підстав для
нарахування 3% річних і інфляційних
втрат згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно доводів скаржника
Господарський суд міста Києва в
оскаржуваному рішенні не дослідив
наведені обставини, у зв'язку з чим
прийшов до незаконних й
необґрунтованих висновків, що в свою
чергу призвело до безпідставного
незастосування, а отже й порушення норм
матеріального права - ст. 614 ЦК України,
ст. 193 ГК України.

Від позивача до справи отримано відзив
на апеляційну скаргу (зареєстрований
за вхідним суду № 09-11/11245 від 28.07.2014р.), у
якому викладені пояснення щодо
обставин справи, зазначено про
обґрунтованість та законність
прийнятого у справі судового рішення.

Оскаржуване рішення суду від 24.06.2014р. у
справі № 904/746/14 позивач просив залишити
без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

В судове засідання не з'явились
представники позивача - ТОВ «Торговий
Дім «Армада ЛТД», однак враховуючи, що
явка в судове засідання є правом
сторін, а не їх обов'язком, не
визнавалась судом обов'язковою для
представників сторін, справа може
розглядатись без їх участі, оскільки
таке нез'явлення не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, не
заперечується сторонами та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що на умовах
укладеного 14.11.2011р. між ДК
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»
(покупець), правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Укртрансгаз» - та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Арма ЛТД» (постачальник) договору
№ про закупівлю товарів за
державні кошти, позивачем здійснено
поставку товару (автомобільний кран в/п
100т. LIEBHERR LTM 1100-4), зобов'язання щодо
оплати якого порушені відповідачем по
строку виконання.

Спір щодо стягнення з Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
суми заборгованості за вказаним
договором на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Арма ЛТД» вирішено в судовому
порядку в межах справи 904/2644/13.

За рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 15.05.2014р.,
яке залишене без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 10.07.2013р. у
справі 904/2644/13 стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
та користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Арма
ЛТД» 13 953 822 грн. основного боргу і 311 953, 94
грн. - 3% річних, 68 820 грн. - витрат по
сплаті судового збору.

Прийняті судові рішення є достатнім
доказом наявного прострочення у
виконанні зобов'язання по сплаті
заборгованості в сумі 13 953 822 грн. згідно
договору № про закупівлю товарів
за державні кошти від 14.11.2011р..

Згідно пояснень позивача, зазначена
заборгованість була частково погашена
відповідачем в сумі 5 000 000 грн.
добровільно 18.05.2013р., а в іншій частині
боргу по сумі 9 332 317, 41 грн. рішення суду
виконано у примусовому порядку 26.12.2013р.
шляхом списання коштів з рахунку, і
вказані обставини не заперечуються
відповідачем.

Таким чином, враховуючи наявність
допущеного прострочення, та вирішення
в межах справи 904/2644/13 спору про
стягнення боргу та 3% річних за допущене
прострочення в періоді з 05.07.2012р. по
02.04.2013р., позивачем здійснено
нарахування 3% річних за період з
03.04.2013р. по 18.05.2013р. у відношенні боргу 13
953 822 грн. та за період з 19.05.2013р. по
25.12.2013р. у відношенні частини боргу 9 334
595, 94 грн., інфляційних збитків,
стягнення яких і є предметом розгляду у
даній справі.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Діюче законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з наявністю
судового рішення чи відкриття
провадження по його примусовому
виконанню, у зв'язку з чим, враховуючи
порушення відповідачем взятих на себе
зобов'язань, прострочення сплати
страхового відшкодування на користь
позивача, а також і вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку, суд визнає вимоги про
стягнення з відповідача суми
нарахованих 3% річних та пені такими що
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Приписи статті 625 ЦК України не
заперечують звернення кредитора з
вимогою про стягнення з боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, процентів річних від
простроченої суми за невиконання
грошового зобов'язання, зокрема, за
період після прийняття судом
відповідного рішення, про що зокрема
зазначено і у постанові Верховного
Суду України від 30.09.2008 № 1/384-07, Ухвалі
Верховного Суду від 12.03.2009 (Судова
палата у цивільних справах Верховного
Суду), постановах Верховного Суду
України від 04.07.2011 № 13/210/10 (11/061), від
12.09.2011р. № 6/433-42/183.

Доводи відповідача щодо відсутності
його вини відхиляються судом, оскільки
нарахування 3% річних та інфляційних
збитків не є штрафними санкціями, а
передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

При цьому, судом враховується позиція
вміщена у п. 5 Листа Вищого
господарського суду України від
18.02.2013р. № 01-06/374/2013 «Про практику
вирішення спорів, пов'язаних із
виконанням договорів підряду», де, з
посиланням на постанову Верховного
Суду України від 15.05.2012р. № 11/446 та
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та
Оліус проти України» від 18.10.2005р.
зазначено, що відсутність бюджетних
коштів, передбачених у видатках
державного бюджету України, не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Посилання апелянта на положення п. 1.3
договору № про закупівлю товарів
за державні кошти від 14.11.2011р., не
свідчать про неправильне застосування
норм матеріального права судом першої
інстанції при вирішенні спору,
оскільки жодних доказів зменшення
обсягів закупівлі за вказаним
договором під час розгляду справи суду
представлено не було, а згідно п. 11.8
договору, всі зміни і доповнення до
цього договору повинні бути зроблені в
письмовій формі і підписані
уповноваженими представниками сторін.

Погодження в умовах договору про
можливість зменшення обсягів
закупівлі товарів залежно від
реального фінансування видатків не
передбачає права замовника
відмовитися від оплати вже
поставленого товару, і в будь-якому
випадку згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на вищевикладене, підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення нарахованих сум 3% річних в
розмірі 222 314, 10 грн. та 41 957, 61 грн.
інфляційних збитків за прострочення
сплати боргу згідно здійсненого
розрахунку в межах заявлених позовних
вимог (період з 03.04.2013р. по 25.12.2013р.).

Розрахунок 3% річних здійснений
позивачем з помилкою (- 4 копійки), а при
розрахунку інфляційних збитків,
позивачем не враховано, що сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватись, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція), а отже сума боргу
у цьому періоді зменшується.

Правова позиція відносно застосування
ст. 625 ЦК України в частині розрахунку
суми боргу з урахуванням інфляції
відображена у п. 2 листа Вищого
господарського суду України від
17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права», де
містяться посилання на постанову
Вищого господарського суду України від
05.04.2011р. № 23/466 та лист Верховного суду
України «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ» від 03.04.1997р. №
62-97р.

Обгрунтованим та таким, що здійснене
при повному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи та з
урахуванням приписів постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» є відхилення судом
вимог позивача про стягнення 950 000,00
грн., які були ним сплачені за
адвокатські послуги по Договору №
011113/01 від 01.11.2013р.. В цій частині судом
першої інстанції надано вірну оцінку
доводам позивача та представленим
доказам.

Виходячи із встановлених під час
апеляційного провадження обставин,
наявними є підстави для зміни судового
рішення від 24.06.2014р., у зв'язку з чим,
згідно вимог ст. 49 ГПК України,
здійснюється новий розподіл судових
витрат у справі.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 року у справі № 904/746/14
змінити шляхом викладення
резолютивної частини рішення
наступним чином:

«1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ,
Кловський узвіз 9/1, ідент. код 30019801) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Армада ЛТД» (52001, Дніпропетровська
обл., Дніпропетровський район, м.
Підгородне, Автодорога
Знам'янка-Луганськ-Ізварино 227 км+580м.
територія Підгородненської міської
ради, ідент. код 35268360) 222 314, 10 грн. (двісті
двадцять дві тисячі триста
чотирнадцять гривень 10 копійок) 3%
річних, 41 957, 61 грн. (сорок одну тисячу
дев'ятсот п'ятдесят сім гривень, 61
копійку) інфляційних збитків, 5 285, 43 грн.
(п'ять тисяч двісті вісімдесят п'ять
гривень 43 копійки) витрат по сплаті
судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Армада ЛТД» (52001, Дніпропетровська
обл., Дніпропетровський район, м.
Підгородне, Автодорога
Знам'янка-Луганськ-Ізварино 227 км+580м.
територія Підгородненської міської
ради, ідент. код 35268360) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ,
вул. Артема 15, ідент. код 20025456) 617, 49 грн.
(шістсот сімнадцять гривень 49 копійок)
витрат по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

4. Матеріали справи № 904/746/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала