ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р.
Справа № 911/1967/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Белла-Трейд",

07541, Київська область, м. Березань, вул.
Комсомольська, 15 А

02002, м. Київ, вул. Панельна, 5

до Приватного акціонерного товариства
"Альба Україна",

08300, Київська область, м. Бориспіль, вул.
Шевченка, 100

про стягнення 1 891 835,99 грн.

за участю представників:

позивача - Хафіз І.Ю.(довіреність від
06.06.2014, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Белла-Трейд" (далі -
позивач) до Приватного акціонерного
товариства «Альба Україна» (далі -
відповідач) про стягнення 1 205 903,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договором
купівлі-продажу від 01.12.2009 № 1029.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.05.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
10.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 10924/14 від
06.06.2014) позивачем подано до матеріалів
справи документи на виконання вимог
ухвали суду від 28.05.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 11062/14 від
10.06.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 28.05.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 11071/14 від
10.06.2014) позивачем подано до матеріалів
справи додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 59/14 від 10.06.2014)
надійшла заява позивача про
забезпечення позову від 10.06.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.06.2014 розгляд справи
відкладено до 24.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 11477/14 від
16.06.2014) надійшла заява позивача про
зміну предмету позову та збільшення
позовних вимог, відповідно до якої
заявлено до стягнення пеню, 3 % річних та
збільшено розмір позовних вимог до 1 891
836,03 грн.

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, до початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Оскільки вказану заяву, відповідно до
вимог частини 4 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, подано
до початку розгляду справи по суті та
вона відповідає вимогам статті 54
Господарського процесуального кодексу
України з доданням до неї документів,
зазначених у статті 57 названого
Кодексу, зміну предмету позову
прийнято господарським судом.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
про збільшення розміру позовних вимог
підписано уповноваженою на це особою,
збільшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, збільшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям збільшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову - 1 891 836,03 грн., з яких: 1 852 973,00
грн. - основний борг, 33 563,52 грн. - пеня, 5
299,51 грн. - 3 % річних.

У судовому засіданні 24.06.2014 судом
розглянуто заяву про забезпечення
позову, ухвалою господарського суду
Київської області від 24.06.2014
відмовлено у задоволенні вказаної
заяви.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.06.2014 розгляд справи
відкладено до 03.07.2014.

У судовому засіданні 03.07.2014
представником позивача подано
письмове клопотання про продовження
строку вирішення спору у зв'язку з
необхідністю надання додаткового часу
для отримання нових доказів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.07.2014 продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.07.2014 розгляд справи
відкладено до 31.07.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15258/14 від
29.07.2014) позивачем подано до матеріалів
справи письмові пояснення.

За результатами розгляду вказаних
письмових пояснень, змісту позовної
заяви та обставин справи, суд дійшов
висновку, що зазначені письмові
пояснення за своєю суттю являються
зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову - 1 891 835,99 грн., з яких: 1 852 973,00
грн. - основний борг, 33 563,52 грн. - пеня, 5
299,51 грн. - 3 % річних, відповідно до
розміру якої буде вирішуватися спір.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення".

У судовому засіданні 31.07.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Відповідач письмовий
відзив на позовну заяву не подав, явку
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Неподання відзиву на позовну заяву і
нез'явлення у судове засідання
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 31.07.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Белла-Трейд" (далі -
продавець) та Приватним акціонерним
товариством «Альба Україна» (далі -
покупець) укладено договір
купівлі-продажу від 26.03.2009 № 342 (далі -
Договір), відповідно до умов якого,
продавець зобов'язується передавати
вироби медичного призначення (далі -
товар) у власність покупця, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
їх, на умовах Договору (пункт 1.1.
Договору).

Згодом сторонами укладено додаткові
угоди до Договору: від 21.12.2010 № 1, від
01.04.2010 № 2, від 20.12.2010 № 3, від 01.11.2011 № 6,
від 01.11.2012 № 8, від 28.11.2013 № 10,
відповідно до яких внесено зміни та
доповнення до Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору,
продавець передає покупцю товар в
асортименті, кількості та по цінам, які
будуть зазначені у видаткових
накладних, які є невід'ємними частинами
Договору.

Згідно з пунктом 5.2. Договору, в
редакції Додаткової угоди № 2, оплата
поставленого товару проводиться на
таких умовах: покупець сплачує за
проданий товар на умовах відстрочення
платежу 90 календарних днів від дати
підписання уповноваженими
представниками сторін видаткових
накладних.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до 31 грудня
2014 року (пункт 11.6. Договору, в редакції
Додаткової угоди № 10).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на виконання умов Договору,
поставив відповідачу товар, що
підтверджується наданими в матеріали
справи видатковими накладними: від
17.02.2014 № 55 на суму 118 044,23 грн., від
17.02.2014 № 56 на суму 18 580,30 грн., від
17.02.2014 № 07 на суму 11 663,24 грн., від
17.02.2014 № 06 на суму 40 155,96 грн., від
17.02.2014 № 23 на суму 11 386,14 грн., від
17.02.2014 № 22 на суму 57 163,22 грн., від
20.02.2014 № 88 на суму 6 907,54 грн., від
20.02.2014 № 87 на суму 35 948,83 грн., від
20.02.2014 № 91 на суму 12 995,11 грн., від
20.02.2014 № 90 на суму 101 886,21 грн., від
22.02.2014 № 14 на суму 6 559,22 грн., від
22.02.2014 № 15 на суму 51 000,69 грн., від
10.03.2014 № 56 на суму 129 608,50 грн., від
10.03.2014 № 23 на суму 36 887,60 грн., від
10.03.2014 № 56 на суму 205 782,64 грн., від
10.03.2014 № 37 на суму 35 937,66 грн.,
від 11.03.2014 № 05 на суму 61 930,92 грн.,
від 11.03.2014 № 47 на суму 263 534,28 грн.,
що підписані у двосторонньому порядку
уповноваженими представниками сторін.

Відповідач, на підставі довіреностей
від 17.02.2014 № А 52473, від 18.02.2014 № С 197,
від 18.02.2014 № Х 21276, від 21.02.2014 № С 226, від
20.02.2014 № А 52542, від 24.02.2014 № Х 21331, від
11.03.2014 № С 292, від 11.03.2014 № Х 21392, від
11.03.2014 № А 52761, вказаний товар отримав.

Також, відповідно до заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
позивач поставив відповідачу товар, що
підтверджується видатковими
накладними: від 13.03.2014 № 13 на
суму 390,48 грн., від 13.03.2014 № 14 на
суму 51 150,75 грн., від 14.03.2014 № 67 на
суму 4 805,00 грн., від 14.03.2014 № 70 на
суму 6 287,04 грн., від 20.03.2014 № 02 на
суму 97 836,34 грн., від 20.03.2014 № 03 на
суму 406,08 грн., від 20.03.2014 № 45 на
суму 406,08 грн., від 20.03.2014 № 46 на
суму 11 341,88 грн., від 20.03.2014 № 57 на
суму 34 862,81 грн., від 20.03.2014 № 58
на суму 221,18 грн., від 01.04.2014 № 05
на суму 209,16 грн., від 01.04.2014 № 06
на суму 35 774,34 грн., від 01.04.2014 № 68
на суму 3 794,76 грн., від 01.04.2014 № 69
на суму 108 923,18 грн., від 02.04.2014 №
21 на суму 5 602,92 грн., від 02.04.2014 №
22 на суму 93 787,48 грн., від 08.04.2014 №
68 на суму 15 566,53 грн., від 08.04.2014 №
03 на суму 131 014,14 грн., від 08.04.2014 №
04 на суму 849,02 грн., від 09.04.2014 №
49 на суму 42 690,43 грн., від 09.04.2014 №
50 на суму 1 149,50 грн., що підписані
у двосторонньому порядку
уповноваженими представниками сторін.

Відповідач, згідно з довіреностями від
13.03.2014 № А52813, від 17.03.2014 № С328, від
17.03.2014 № Х 21440, від 20.03.2014 № А52909, від
21.03.2014 № С 359, від 21.03.2014 № Х 21446, від
01.04.2014 № А53013, від 03.04.2014 № С 400,
вказаний товар отримав.

Підписи уповноважених представників
сторін на видаткових накладних
скріплені відбитками печаток обох
сторін, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з отримання
товару. До матеріалів справи долучені
копії зазначених накладних та
довіреностей.

Крім того, на підтвердження позовних
вимог, позивачем надано в матеріали
справи копії податкових накладних на
поставку товару, що складені на
господарські операції з поставки
товару за спірними видатковими
накладними.

Податкові накладні, що надані
позивачем, складено у період дії
Податкового кодексу України,
відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7.
статті 201 якого платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка складається у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Зважаючи не викладене, судом
оцінюються податкові накладні, що
складені позивачем, як доказ того, що
позивачем відображені господарські
операції за спірними видатковими
накладними, що не оплачені
відповідачем, у своїх податкових
зобов'язаннях.

Крім того, до матеріалів справи
позивачем надано копію акту звірки
взаємних розрахунків сторін станом на
31.03.2014, який підписано представниками
сторін та скріплено відбитками їх
печаток, в якому сторони дійшли згоди
про наявність заборгованості
відповідача перед позивачем у розмірі 1
413 679,93 грн.

На підтвердження наявності
заборгованості, до матеріалів справи
надано довідки з банківських установ
від 21.05.2014 № 68144, від 06.06.2014 № 56-3-1-00/546 в
яких відкрито поточні рахунки
позивача, що засвідчені підписами
уповноважених осіб банків та скріплені
відбитками їх печаток, за період з
01.01.2014 до 20.05.2014, відповідно до яких,
судом встановлено відсутність
надходжень грошових коштів від
відповідача за видатковими накладними,
заборгованість за якими є предметом
позову. Оригінали довідок наявні у
матеріалах справи.

Відтак, заборгованість відповідача
перед позивачем за спірними
видатковими накладними складає 1 852
972,96 грн.

Докази оплати товару за
вищезазначеними видатковими
накладними у матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових
доказів та пояснень представників
сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36
Господарського процесуального кодексу
України господарським судом взято до
уваги у якості письмових доказів:
зазначені вище видаткові накладні та
довіреності - у якості письмових
доказів передачі товару позивачем та
прийняття товару уповноваженою особою
відповідача, банківські довідки - у
якості письмових доказів для
встановлення відсутності перерахувань
відповідачем позивачу коштів за
спірними видатковими накладними і,
відповідно, наявності заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (стаття 655
Цивільного кодексу України).

Товар відповідачем прийнято, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача та
відбитком його печатки на вищевказаних
видаткових накладних та довіреностях.

Матеріали справи не містять доказів
заперечень відповідача при отриманні
товару щодо неналежності виконання
позивачем зобов'язань з поставки
товару за Договором.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і відповідає
вимогам статті 9 вказаного Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення відносин, є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З наявних у матеріалах справи
письмових доказів, з огляду на те, що
вони підписані уповноваженими на те
особами, вбачається наявність у
відповідача грошового зобов'язання
перед позивачем, строк виконання якого
настав і яке відповідачем не виконане.

На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача 1 852 972,96 грн. основного
боргу, є доведеною, обґрунтованою,
відповідачем не спростованою, а,
відтак, підлягає задоволенню.

Позивач, на підставі пункту 10.2.
Договору, заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення, яка
за розрахунком позивача складає 33 563,52
грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Крім того, відповідно до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру пені
та з'ясував, що наданий позивачем
розрахунок є арифметично вірним та
відповідає обставинам справи, а тому,
позовні вимоги про стягнення 33 563,52 грн.
пені підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, у зв'язку з простроченням
відповідачем виконання грошового
зобов'язання, позивач на підставі
статті 625 Цивільного кодексу України
заявляє до стягнення 3% річних у розмірі
5 299,51 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 3 %
річних та з'ясував, що наданий
позивачем розрахунок є арифметично
вірним і відповідає обставинам справи,
а тому, позовна вимога про стягнення 5
299,51 грн. 3 % річних підлягає задоволенню
у повному обсязі.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
основного боргу в розмірі 1 852 972,96 грн.,
пені у розмірі 33 563,52 грн. та 3 % річних у
розмірі 5 299,51 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ціни позову у розмірі 1 891
835,99 грн., судовий збір мав бути
сплачений у розмірі 37 836,72 грн.,
оскільки згідно з Законом України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі, що виражається
у відсотковому співвідношенні до ціни
позову та не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати.

Проте, з наявних у матеріалах справи
оригіналів платіжних доручень
від 19.05.2014 № 44250 на суму 24 118,08 грн., від
04.06.2014 № 44549 на суму 7 607,09 грн., від 11.06.2014
№ 44654 на суму 6 132,00 грн. вбачається, що
судовий збір сплачено позивачем у
розмірі 37 857,17 грн., тобто, більшому, ніж
передбачено законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1, частиною 2
статті 7 Закону України "Про судовий
збір" сплачена сума судового збору
повертається, зокрема, в разі внесення
судового збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом (у розмірі
переплаченої суми).

Питання про повернення сплаченої суми
судового збору вирішується
господарським судом за результатами
розгляду відповідних матеріалів, у
тому числі й за відсутності заяви
(клопотання) сторони чи іншого учасника
судового процесу про повернення суми
судового збору. Про таке повернення
зазначається, зокрема, в резолютивній
частині судового рішення, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Вказану правову позицію викладено у
підпункті 5.2. пункту 5. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від
21.02.2013 № 7.

З огляду на зазначене, судовий збір, що
сплачений позивачем при поданні позову
згідно з платіжним дорученням від
11.06.2014 № 44654 підлягає частковому
поверненню позивачу з державного
бюджету у розмірі 20,45 грн.

Відшкодування решти судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 37 836,72
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Альба Україна» (08300,
Київська обл., м. Бориспіль, вул.
Шевченка, буд. 100, ідентифікаційний ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Белла-Трейд" (07541, Київська область, м.
Березань, вул. Комсомольська, 15 А,
ідентифікаційний ) 1 852
972 (один мільйон вісімсот п'ятдесят дві
тисячі дев'ятсот сімдесят дві) грн. 96
коп. основної заборгованості, 33 563
(тридцять три тисячі п'ятсот шістдесят
три) грн. 52 коп. пені, 5 299 (п'ять тисяч
двісті дев'яносто дев'ять) грн. 51 коп. 3 %
річних та 37 836 (тридцять сім тисяч
вісімсот тридцять шість) грн. 72 коп.
судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Белла-Трейд" (07541,
Київська обл., м. Березань, вул.
Комсомольська, 15 А, ідентифікаційний
) 20 (двадцять) грн. 45 коп.
судового збору, що зайво сплачений
згідно з платіжним дорученням від
11.06.2014 № 44654.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 05.08.2014.

Суддя
С.О. Саванчук