м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-б, тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 910/7289/14 04.08.14

Господарський суд міста Києва у складі:
головуючий суддя Марченко О.В., судді
Васильченко Т.В. і Нечай О.В., при
секретарі судового засідання
Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні

справу № 910/7289/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Прес-Центр", м.
Харків,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Київ,

про визнання договору недійсним,

за участю представників сторін:

позивача - Куштима О.М. (довіреність від
05.12.2013 №04-С/13);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Прес-Центр» (далі -
ТОВ «Прес-Центр») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про визнання недійсним
договору про відчуження виключного
права на товарний знак від 10.08.2009 № 005-мл
(далі - Договір), укладеного ТОВ
"Прес-Центр" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2).

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 порушено провадження у
справі.

Відповідач 19.05.2014 подав суду відзив на
позовну заяву, в якому заперечує щодо
задоволення позовних вимог в повному
обсязі з огляду на те, що: рішенням
господарського суду Харківської
області від 03.12.2012 зі справи № 5023/3372/12 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ІТ-Інвест" до ТОВ
"Прес-Центр" та ФОП ОСОБА_2 про визнання
недійсним Договору, залишеним без змін
постановами Вищого господарського
суду України від 23.04.2013 та від 18.03.2014,
відмовлено у позові; предметом
розгляду в зазначеній справі була
вимога про недійсність Договору, тобто
вказане рішення має ті ж самі підстави,
що й даний позов; позивач свідомо надав
суду копію Договору, яка не відповідає
його реальному тексту, у якому
міститься виправлення у даті договору
з "серпня" на "липень", що також було
досліджено та проаналізовано з
наданням юридичної оцінки у справі №
5023/3372/12; отже, підстав для визнання
Договору, на які посилається позивач,
не існує; крім того, Договір укладено
10.07.2009, тобто з моменту його укладання
пройшло майже 5 років, з огляду на що
сплинув строк позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 ухвалено розгляд
справи здійснювати колегіально у
складі трьох суддів.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва від
03.07.2014 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя Марченко О.В.,
судді Бондарчук В.В. і Капцова Т.П.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 названою колегією
суддів прийнято справу до свого
провадження; призначено розгляд справи
на 04.08.2014, зокрема, зобов'язано позивача
подати суду матеріали проведення
оцінки вартості знака для товарів і
послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1".

31.07.2014 від ТОВ "Прес-Центр" надійшли
документи на виконання ухвали
господарського суду міста Києва від
03.07.2014, а саме: копія витягу
Науково-дослідного центру судової
експертизи з питань інтелектуальної
власності Міністерства юстиції
України зі звіту про оцінку виключних
майнових прав на знак для товарів та
послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1"; копія
повідомлення про підозру від 08.02.2014;
копія висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України за результатами проведення
експертизи у сфері інтелектуальної
власності від 03.12.2013 № 7859/7860/13-53.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.08.2014 у зв'язку з перебуванням судді
Бондарчук В.В. у відпустці, а судді
Капцової Т.П. - на лікарняному для
розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Марченко О.В., судді Васильченко
Т.В. і Нечай О.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 названою колегією
суддів прийнято справу до свого
провадження.

У судовому засіданні 04.08.2014 представник
позивача надав пояснення по суті спору,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі; представник відповідача у
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Ухвали господарського суду міста Києва
було надіслано відповідачу на адресу,
зазначену у позовній заяві та у витязі
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, що
також підтверджується відмітками
канцелярії на звороті таких ухвал та
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
зазначено, що, розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою
запобігання безпідставному
затягуванню розгляду справи, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи по суті в судовому
засіданні 04.08.2014 без участі
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами (стаття 75
Господарського процесуального кодексу
України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, які мають значення для розгляду
справи по суті, проаналізувавши
встановлені фактичні обставини справи
в їх сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Протоколом № 1 до укладеного ТОВ
«Прес-Центр» (довіритель) та патентним
повіреним України Вуліхом О.Н.
(повірений) договору доручення від
01.08.2007 № У/07/17 ТОВ «Прес-Центр» та ОСОБА_5
узгоджено попередню ціну першого етапу
й обсяг коштів, якими довіритель
зобов'язується забезпечити повіреного
для виконання першого етапу договору
доручення (проведення пошуку
словесного знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
інформаційний пошук), виходячи з
вартості робіт із проведення пошуку
відповідної державної установи й
вартості послуг повіреного; відповідно
до пункту 1 вказаного протоколу № 1
сторони узгодили обсяг коштів, якими
довіритель забезпечує повіреного для
виконання першого етапу договору
доручення у сумі 850 грн.

Додатковою угодою № 1 до договору
доручення від 01.08.2007 № МВУ/07/17
встановлено ціну другого етапу
(підготувати та подати до Укрпатенту
заявку на реєстрацію в Україні
кольорового знака для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що складає 1 800 грн.

Статтею 492 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
торговельною маркою може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень, які придатні для вирізнення
товарів (послуг), що виробляються
(надаються) однією особою, від товарів
(послуг), що виробляються (надаються)
іншими особами. Такими позначеннями
можуть бути, зокрема, слова, літери,
цифри, зображувальні елементи,
комбінації кольорів.

Згідно з пунктом 4 статті 6 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» обсяг правової
охорони, що надається, визначається
зображенням знака та переліком товарів
і послуг, внесеними до Реєстру, і
засвідчується свідоцтвом з наведеними
у ньому копією внесеного до Реєстру
зображення знака та переліком товарів
і послуг.

У матеріалах справи наявне свідоцтво
України НОМЕР_2, з якого вбачається, що
26.01.2009 Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
здійснено офіційну публікацію в
бюлетені «Промислова власність» № 2
про видачу свідоцтва України НОМЕР_2 на
знак для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на ім'я ТОВ «Прес-Центр»,
зареєстрованого для товарів 38 класу
Міжнародної класифікації товарів і
послуг для реєстрації знаків (далі -
МКТП); заявка від 11.09.2007 № m2007 15035.

Відповідно до частини другої статті 495
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку
належать, зокрема, володільцю
відповідного свідоцтва.

Пунктом 2 статті 16 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» свідоцтво надає його власнику
право використовувати знак та інші
права, визначені цим Законом.

За приписами пункту 7 статті 16 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» власник свідоцтва
може передавати будь-якій особі право
власності на знак повністю або
відносно частини зазначених у
свідоцтві товарів і послуг, на підставі
договору.

Передача права власності на знак не
допускається, якщо вона може стати
причиною введення в оману споживача
щодо товару і послуги або щодо особи,
яка виготовляє товар чи надає послугу.

Згідно з частиною першою статті 1113 ЦК
України за договором про передання
виключних майнових прав
інтелектуальної власності одна
сторона (особа, що має виключні майнові
права) передає другій стороні частково
або у повному складі ці права
відповідно до закону та на визначених
договором умовах.

ТОВ «Прес-Центр» (правовласник) та ФОП
ОСОБА_2 (правонабувач) укладено Договір,
за умовами якого:

- правовласник передає належне йому
виключне право в повному обсязі на
товарний знак по відношенню до всіх
видів товарів (послуг), для
індивідуалізації яких він
зареєстрований, а правонабувач приймає
виключні права на товарний знак
правовласника (пункт 1.1 Договору);

- виключні права на товарний знак
належать правовласнику на підставі
свідоцтва України НОМЕР_2 на знак для
товарів і послуг, зареєстрованого в
Державному реєстрі свідоцтв України на
знаки для товарі і послуг 26.01.2009, дата
публікації відомостей про видачу
свідоцтва - 26.01.2009, № бюл. № 2 (індекс
МКТП 38 - зв'язок; абонентський
телеграфний зв'язок; послуги агентств
телеграфного і телефонного
інформування; інформування щодо
далекого зв'язку (телекомунікації);
надавання доступу до світової
комп'ютерної мережі; електронна пошта;
надання телекомунікаційних каналів
для замовлення товарів за телевізійною
рекламою; зв'язок за допомогою
волоконних оптичних мереж; зв'язок за
допомогою комп'ютерних терміналів;
зв'язок телефонний; кабельне
телевізійне мовлення; комп'ютерне
передавання повідомлень і зображень;
мовлення телевізійне; надавання
доступу до баз даних; надавання часу
доступу до глобальних комп'ютерних
мереж; надання чатів (форумів для
дискусій) в інтернеті; послуги
голосової пошти; послуги
телекомунікаційного маршрутування та
з'єднання; надавання
телекомунікаційного зв'язку із
світовою комп'ютерною мережею;
телефонні послуги) та додатка до
вищевказаного свідоцтва на товарний
знак НОМЕР_2 (товарний знак) (пункт 1.2
Договору);

- виключне право на товарний знак
переходить від правовласника до
правонабувача в день укладення
Договору (пункт 2.1 Договору);

- за відчуження прав на товарний знак
правонабувач сплачує правовласнику
винагороду у сумі 650 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок правовласника
(пункт 3.1 Договору).

Господарськими судами у розгляді
справи № 5023/3372/12 (н.р. 5023/8861/11)
встановлено, що Договір фактично
підписано сторонами 10.07.2009 (а не 10.08.2009,
як зазначено у Договорі).

З матеріалів справи вбачається, що
Договір зі сторони позивача було
підписано ОСОБА_6; згідно з протоколом
від 31.07.2009 № 2/2009 загальних зборів
учасників ТОВ «Прес-Центр» ОСОБА_6 була
звільнена з посади директора
товариства.

Рішенням від 16.05.2011 загальних зборів
учасників позивача ОСОБА_7 обраний на
посаду директора товариства.

ОСОБА_7 був примусово переобраний на
посаді директора ТОВ «Прес-Центр» на
підставі протоколу загальних зборів
учасників ТОВ «Прес-Центр» від 30.03.2012 у
зв'язку з тим, що рішенням
господарського суду Харківської
області від 27.10.2011 було скасовано
рішення від 16.05.2011 загальних зборів
учасників позивача про обрання ОСОБА_7
на посаду директора товариства.

Протоколом від 30.03.2012 № 1/1-12 загальних
зборів учасників ТОВ «Прес-Центр»
призначено на посаду директора ТОВ
«Прес-Центр» ОСОБА_8 з 01.04.2012; листом від
03.05.2012 № 03/5-12 повідомлено, зокрема,
господарський суд Харківської області
про те, що наказом від 01.04.2012 № 01/4-12 дія
всіх довіреностей, виданих ОСОБА_7 за
час перебування на посаді директора
ТОВ «Прес-Центр», скасована у зв'язку з
виявленими зловживаннями ОСОБА_7
своїми повноваженнями на посаді
директора.

Відповідно до пункту 9 статті 16 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» договір про передачу
права власності на знак і ліцензійний
договір вважаються дійсними, якщо вони
укладені у письмовій формі і підписані
сторонами.

За приписами частини другої статті 1114
ЦК України факт передання виключних
майнових прав інтелектуальної
власності, які відповідно до цього
Кодексу або іншого закону є чинними
після їх державної реєстрації,
підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація прав
інтелектуальної власності на
торговельну марку здійснюється в
порядку, передбаченому частиною першою
статті 494 ЦК України, а саме
засвідчується свідоцтвом України на
знак для товарів і послуг (з видачею
якого закон і пов'язує момент набуття
відповідних прав).

Отже, оскільки право інтелектуальної
власності на торговельну марку
набувається з моменту відповідної
реєстрації, то й договір про передання
виключних майнових прав на такий
об'єкт, хоча і має виконуватися
сторонами з моменту його підписання,
але безпосередньо не надає новому
власникові виключних майнових прав на
торговельну марку, які переходять до
нього лише з моменту здійснення
державної реєстрації. Таким чином
зазначений договір для третіх осіб, які
не є його сторонами, матиме правові
наслідки виключно після реєстрації
переходу зазначених прав.

Судом встановлено, що відповідно до
виписки від 14.10.2011 №13568 з Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг відносно свідоцтва
НОМЕР_2 передача права власності на
торговельну марку "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_2
відбулася 11.10.2010 на підставі рішення
Державного департаменту
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України №
10066; а з 26.09.2011 власником спірної
торговельної марки зареєстровано
ОСОБА_9.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ТОВ «Прес-Центр» посилається на те, що
Договір суперечить інтересам держави,
так як навмисно був спрямований під час
його укладення на збиткову операцію;
так, відповідач, провівши відчуження
нематеріального активу за значно
заниженою ціною, тим самим бажав
уникнути сплати до державного бюджету
України податку на прибуток в особливо
великому розмірі.

При цьому, про незаконне відчуження
знака для товарів і послуг
"ІНФОРМАЦІЯ_1", про умови відчуження та
особу покупця вказаного знака позивач
дізнався саме 06.04.2011, отримавши у
Державному департаменті
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
виписку з Єдиного державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг стосовно торговельної марки
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України
НОМЕР_2 та належним чином завірену
копію Договору, на підставі якого в
офіційному бюлетені незваного
Департаменту «Промислова власність»
від 11.10.2011 № 19 відбулася публікація про
передачу права власності на
торговельну марку "ІНФОРМАЦІЯ_1" ФОП
ОСОБА_2

Так, судом не беруться до уваги доводи
відповідача стосовно спливу перебігу
строку позовної давності за позовними
вимогами з огляду на таке.

Частиною першою статті 261 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Згідно зі статтею 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи міститься виписка від 14.10.2011
№ 13568 з Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг відносно свідоцтва НОМЕР_2, яка
підтверджує, що в офіційному бюлетені
Державного департаменту
інтелектуальної власності від 11.10.2010 №
19 відбулася публікація про передачу
права власності на товарний знак
"ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_2

Отже, у суду відсутні підстави для
застосування до правовідносин сторін
наслідків спливу позовної давності,
передбачених статтею 267 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України
передбачено, що: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 207
Господарського кодексу України
встановлено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

У пункті 3.7 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» зазначено, що необхідною
умовою для визнання господарського
договору недійсним як такого, що
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства (частина перша статті 207
Господарського кодексу України, є
наявність наміру хоча б у однієї з
сторін щодо настання відповідних
наслідків. До господарських
договорів, що підпадають під ознаки
відповідної норми, слід відносити ті,
що посягають на суспільні, економічні
та соціальні основи держави і
суспільства і спрямовані, зокрема, на
приховування від оподаткування
доходів, інше ухилення від сплати
податків.

Для прийняття рішення зі спору
необхідно встановлювати, у чому
конкретно полягала завідомо суперечна
інтересам держави і суспільства мета
укладення господарського договору,
якою із сторін і в якій мірі виконано
зобов'язання, а також наявність наміру
у кожної із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Прес-Центр» замовляло у
Науково-дослідного центру судової
експертизи з питань інтелектуальної
власності Міністерства юстиції
України звіт про вартість виключних
майнових прав на об'єкт
інтелектуальної власності, за
результатами проведення якого від
20.12.2013: об'єктом оцінки визначено
виключні майнові права на об'єкт
інтелектуальної власності - знак для
товарів та послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" згідно
з свідоцтвом України від 26.01.2009 НОМЕР_2;
встановлено вартість об'єкту оцінки
станом на 11.10.2010 - 4 955 040 грн. без
урахування податку на додану вартість.

Поряд з цим, Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз Міністерства юстиції
України було проведено судову
експертизу об'єктів інтелектуальної
власності у кримінальному провадженні
№ 0000326, за висновком якої від
08.12.2013 вартість майнових прав на знак
для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1"
станом на дату укладення Договору мала
становити 7 572 339, 82 грн.

Отже, з відповідних доказів вбачається,
відчуження нематеріального активу
(торговельної марки) відбулося за
ціною, нижчою балансової вартості; так,
лише за реєстрацію знака для товарів і
послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" ТОВ «Прес-Центр»
сплатило більше, ніж ціна Договору, що
підтверджується вищенаведеними
угодами з патентним повіреним України
ОСОБА_5; реальна ціна товарного знаку
"ІНФОРМАЦІЯ_1" під час переоформлення
права власності, яке відбулося на
підставі укладеного 11.10.2010 Договору,
перевищувала ціну продажу в 7 623 рази;
тобто реальний податок на прибуток,
який би ТОВ «Прес-Центр» перерахував в
доход державного бюджету України як
платник податку на прибуток на
загальних підставах за ставкою 25%,
склав би за четвертий квартал 2010 року
більше 1 000 000 грн. Наведеним
підтверджується й намір ТОВ
«Прес-Центр» укласти господарський
договір із завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства метою.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач явки уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, належних доказів, які б
спростовували доводи позивача, не
надав.

З огляду на наведене господарський суд
міста Києва дійшов висновку про
наявність підстав для визнання
Договору недійсним.

При цьому судом не беруться до уваги
доводи відповідача, зазначені у
відзиві на позовну заяву, про те, що
господарським судом вже вирішено спір
між тими ж сторонами, про той же предмет
і з тих же підстав, враховуючи таке.

Так, ФОП ОСОБА_2 посилається на рішення
господарського суду Харківської
області від 03.12.2012 зі справи № 5023/3372/12 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ІТ-Інвест" до ТОВ
"Прес-Центр" та ФОП ОСОБА_2 про визнання
недійсним Договору, яким в задоволенні
позову відмовлено. Дане рішення
залишено без змін постановою Вищого
господарського суду України від 23.04.2013.

Однак, господарським судом міста Києва
встановлено, що у справі № 5023/3372/12 (н.р.
5023/8861/11) підставою для визнання
недійсним Договору позивачем
визначено перевищення особою, яка
підписала Договір, повноважень; у даній
же справі підставою визнання Договору
недійсним є його укладення із завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства метою; таким чином, суд не
може застосувати у даній справі пункт 2
частини першої статті 80 ГПК України,
відповідно до якої господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо є
рішення господарського суду або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

За приписами статті 49 ГПК України
витрати зі сплати судового збору слід
покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК
України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір від 10.08.2009
№ 005-мл про відчуження виключного права
на товарний знак, укладений
товариством з обмеженою
відповідальністю «Прес-Центр» (61018, м.
Харків, вул. Дерев'янка, 1-А;
ідентифікаційний код 32335596) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (02121, АДРЕСА_1;
реєстраційний номер облікової картки
фізичної особи - платника податків
НОМЕР_1).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (02121, АДРЕСА_1;
реєстраційний номер облікової картки
фізичної особи - платника податків
НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Прес-Центр» (61018, м. Харків, вул.
Дерев'янка, 1-А; ідентифікаційний код
32335596) 1 218 (одну тисячу двісті
вісімнадцять) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати відповідні наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.08.2014.

Суддя
О. Марченко

Суддя
Т.
Васильченко

Суддя
О. Нечай