ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.14р. Справа № 904/5020/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЄРМАК", м.
Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про внесення змін до договору оренди
землі

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

за участю прокурора: Несевря Д.С., посв.
№ 011405 від 24.10.2012 року;

від позивача: Черевко Ю.В., дов. № 29/03/2
від 29.03.2013 року, представник;

від відповідача: Лазуренко К.О., дов. №
4/10-637 від 18.12.2013 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЄРМАК", м.
Дніпропетровськ звернулось до
господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ про внесення змін до
договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що оскільки він
фактично продовжує користуватися
(орендувати) земельну ділянку а
виконувати зобов'язання за договором
оренди та вважає, що строк договору
оренди був неодноразово поновлений,
тому в судовому порядку мають бути
внесені зміни до договору, а саме в п.2.1.

Відповідач надав відзив на позов, в
задоволенні позовних вимог просить
відмовити з посиланням на те, що
позивач не має діючого договору оренди
землі, а питання регулювання земельних
відносин вирішується на пленарному
засіданні ради. Крім того, відповідачем
у відзиві зазначено про строк позовної
давності.

13.08.2014 року до господарського суду
надійшло клопотання позивача про
призначення судової економічної
експертизи.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 14.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Дніпропетровською міською радою
(далі -Відповідач, Орендодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЄРМАК» (далі -
Позивач, Орендар, ТОВ «ЄРМАК») було
укладено Договір оренди земельної
ділянки від 24.09.2002 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 2361,
зареєстрований 27.09.2002 року у книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 2245 (далі -
Договір оренди).

За цим Договором Відповідач передав, а
Позивач прийняв в оренду земельну
ділянку площею 0,1097 га, що знаходиться
за адресою: м. Дніпропетровськ,
Кіровський район, вул. Боброва для
розміщення торговельного майданчика,
яка зареєстрована в Державному
земельному кадастрі м.
Дніпропетровська за кодом 75024048 (п. 1.1.
договору).

Згідно з п. 2.1. Договору, земельна
ділянка передається до 29.08.2007 року.
Після скінчення терміну договору його
дія скінчується.

Листом № 11 від 30.07.2007 року позивач
звернувся до Відповідача із заявою про
продовження строку дії Договорів
оренди земельних ділянок по вул.
Боброва під розміщення торгівельних
майданчиків з тимчасовими
павільйонами. Зазначений лист був
отриманий Дніпропетровською міською
радою 31.07.2007 року за вх. №11/6019, і
земельним управлінням
Дніпропетровської міської ради 31.07.2007
року за вх. № 14/1304.

Позивач з 30.07.2007 року звертався до
Відповідача із проханням продовжити
Договір оренди. 24.10.2012 року, Позивач
звернувся до Відповідача із проханням
дати вказівку відповідним службам
міста підготувати документи по
оформленню договорів оренди земельних
ділянок.

Господарський суд не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог з
огляду на наступне.

Статтями 142-145 Конституції України
передбачено, що до матеріальної основи
органів місцевого самоврядування, крім
інших об'єктів, належить земля,
управління якою здійснюють
територіальної громади через органи
самоврядування в межах їх повноважень
шляхом прийняття рішень. Права органів
самоврядування захищаються у судовому
порядку.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
здійснюється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Статтею 116 ЗК України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" питання регулювання земельних
відносин (у тому числі надання
земельної ділянки в оренду та
поновлення договору оренди земельної
ділянки) вирішується на пленарному
засіданні ради - сесії

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевияв
лення ради, яка здійснює право
власності від імені відповідної
територіальної громади, щодо
регулювання земельних відносин є
прийняття рішення сесії.

Тобто, зміни до договору оренди
вносяться через підписання додаткової
угоди, яка в свою чергу повинна бути
посвідчена нотаріусом та
зареєстрована в органах Держкомзему.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення
договору оренди і його державної
реєстрації. Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її
меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється.

Згідно з п. 5.1. спірного договору оренди
після закінчення строку дії договору в
разі його не продовження «Орендар»
зобов'язаний повернути земельну
ділянку «Орендодавцю» у придатному для
використання стані до 29.08.2007р. При цьому
стан фіксується двосторонніми актами
обстеження ділянки. Будь-яких інших
документів сторони не укладають.

Як вбачається з ч. 4 п. 2.17 постанови
Пленуму ВГСУ № 6 від 17 травня 2011 року
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" у вирішенні спорів,
пов'язаних з поновленням (пролонгацією)
договорів оренди земельних ділянок
судам слід враховувати, що до спірних
правовідносин має застосовуватися
саме та редакція закону, яка була
чинною на дату, з якої виникло
переважне право на поновлення договору
оренди земельної ділянки. При цьому,
якщо відповідні правовідносини
виникли між сторонами до внесення змін
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності" (набрав
чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону
України "Про оренду землі", судам слід
брати до уваги, що попередня редакція
зазначеної статті Закону України "Про
оренду землі" не передбачала
автоматичного поновлення договорів
оренди землі. Реалізація переважного
права на поновлення договору оренди
земельної ділянки державної або
комунальної власності пов'язувалася з
наявністю відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування.

Таким чином, оскільки правовідносини
щодо поновлення договору оренди
земельної ділянки між сторонами
виникли 29.08.2007року, тобто до внесення
змін Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності" (набрав
чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону
України "Про оренду землі", а попередня
редакція зазначеної статті Закону
України "Про оренду землі" не
передбачала автоматичного поновлення
договорів оренди землі. Тобто,
реалізація переважного права на
поновлення договору оренди земельної
ділянки державної або комунальної
власності пов'язується з наявністю
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування. Отже, Дніпропетровська
міська рада, як розпорядник земель
відповідно до Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" має
виключне право приймати відповідні
рішення стосовно поновлення та
продовження дії договорів оренди
земельних ділянок та внесення змін до
договорів. Внесення змін до спірного
договору оренди без відповідного
рішення ради є порушення прав
передбачених нормами чинного
законодавства щодо розпорядження
землями в межах міста. Враховуючи
викладене, в задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Клопотання позивача про призначення
експертизи, не підлягає задоволенню
оскільки питання належності виконання
обов'язків за договором оренди
земельної ділянки позивачем не вплине
на результати розгляду справи. Як судом
зазначено у попередньому абзаці
позивач у будь-якому разі не має права
на автоматичне поновлення спірного
договору оренди землі, а відтак і на
внесення відповідних змін до
останнього. Крім того, факт належного
виконання позивачем умов спірного
договору в частині сплати орендної
плати не оспорюється відповідачем та
прокурором.

Господарський суд не вбачає підстав
для застосування строків позовної
давності, оскільки спір розглянуто по
суті.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 19.08.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк