ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.08.14р. Справа № 904/2686/14

За позовом Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва

до Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк",
м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 2
193,72 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Крапівцева О.О., дов. №
2443-К-О від 17.07.2014 р., юрисконсульт.

СУТЬ СПОРУ:

Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення 2 193,72 грн. суми
безпідставно отриманих грошових
коштів за договором № 05/01/10-15 від 05.01.2010
року.

Відповідач вимоги позивача не визнав,
посилаючись на те, що грошові кошти
можуть бути списані з рахунка клієнта
без його розпорядження лише на
підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом. У
іншому випадку, кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученнями власників цих рахунків.

До того ж, грошові кошти з рахунку
клієнту можуть бути списані лише за
умови наявності цих сум на поточному
рахунку останнього.

19.08.14 р. в судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення
(ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2010 року між Управлінням Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва (Позивач) та Публічним
акціонерним товариством Комерційним
банком „Приватбанк" (Відповідач)
було укладено договір № 05/01/10-15 (далі -
Договір).

Статтею 1 зазначеного вище договору
встановлено, що, Банк виконує функції
виплати пенсій та грошової допомоги,
передбачені Порядком виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках.

Відповідно до умов вказаного спірного
договору, позивач взяв на себе
зобов'язання забезпечити
перерахування коштів на виплату
грошової допомоги та інших виплат на
рахунки установ Банку протягом місяця
за датами у межах виплатного періоду,
але не пізніше ніж за один операційний
день до встановленої дати виплати.

Відповідач в свою чергу, зобов`язався
забезпечити зарахування сум пенсій
та грошової допомоги на поточні
рахунки одержувачів не пізніше
наступного операційного дня після
надходження коштів від органів Фонду
і управління (позивача).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем через установу банку
"Приватбанк", здійснено фінансування
виплати пенсії належної ОСОБА_2 за
період з 01.09.2013 р. по 31.10.2013 р. в сумі 2 203,
68 грн.

Згідно наданої банком виписки по
рахунку ОСОБА_3, пенсійні виплати за
період з вересня по жовтень 2013 р. в сумі
2 203, 68 грн. на рахунок останнього були
зараховані 04.09.2013 р. о 14:53 та 04.10.2013 р. о
14:24. (а.с. 72-74)

31.10.2013 р. Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва, звернулось до
Миколаївського регіонального
управління ПАТ КБ „Приватбанк" з
листом №11217/06 про повернення
перерахованої суми пенсіїї ОСОБА_2 в
розмірі 2 203, 68 грн., в зв'язку зі смертю
пенсіонера.

05.11.2013 р. банк повернув позивачеві
грошові кошти в сумі 9, 56 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що повернення
грошових коштів померлого ОСОБА_2
відбулось не у повному обсязі, у зв'язку
з чим останній просить у примусовому
порядку стягнути неповернуті кошти
померлого пенсіонера в сумі 2 193, 72 грн.

Вимоги заявлені позивачем, задоволенню
не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статей 1066, 1067
Цивільного кодексу України,
правовідносини між банком та клієнтом
регулюються договором банківського
рахунку; за договором банківського
рахунку банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно ст. 2 Закону України „Про банки
та банківську діяльність" банківськими
рахунками є рахунки, на яких
обліковуються власні кошти.

В силу п.1.4 постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р.
„Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" власником рахунку
в банку є особа, яка відкриває рахунок у
банку і має право розпоряджатися
коштами на ньому.

За змістом п. 1.3., 1.39, ст. 1, пункту 7.1.2 ст. 7
та ст. 30 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні",
гроші, переказані платником
отримувачу, з моменту їх зарахування на
рахунок переходять у власність
отримувача; примусовим списанням є
списання коштів, що здійснюється
стягувачем без згоди платника на
підставі встановлених законом
виконавчих документів у випадках,
передбачених законом; банк на
договірній основі повинен здійснювати
зберігання коштів, проводити
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

У ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженій
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 року, Банк
здійснює розрахунково-касове
обслуговування своїх клієнтів на
підставі відповідних договорів і своїх
внутрішніх правил здійснення
безготівкових розрахунків, якщо ці
правила відповідають вимогам цієї
Інструкції, інших нормативно-правових
актів. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
коштів клієнта та встановлювати інші,
не передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
коштами на власний розсуд.

Згідно статті 1071 Цивільного кодексу
України банк може списати грошові
кошти з рахунку клієнта на підставі
його розпорядження. Грошові кошти
можуть бути списані з рахунка клієнта
без його розпорядження на підставі
рішення суду, а також у випадках,
встановлених законом чи договором між
банком і клієнтом.

Відповідно до змісту частини другої
наведеної статті, банк зобов'язаний
виконати судове рішення,
прийняте за наслідками захисту прав
стягувача щодо особи - володільця
рахунку та отримувача грошових коштів,
незалежно від волевиявлення
володільця рахунку; доказів існування
такого судового рішення щодо
володільця спірного рахунку (ОСОБА_4)
матеріали справи не містять.

З вищенаведеного вбачається, що право
власності на кошти, які знаходяться на
рахунку, відкритому у банку, належить
власнику цього рахунку.

Крім того, слід зазначити про те, що в
п. 4 статті 8 спірного договору
встановлено, що суми пенсій та грошової
допомоги, зараховані на поточний
рахунок одержувача, разом з
нарахованими на них відсотками,
починаючи з місця, наступного за
місяцем його смерті, установи Банку
повертаються відповідно органам Фонду
або Департаменту, за їх письмовим
розпорядженням, не пізніше наступного
операційного дня надходження
відомостей про смерть одержувача за
умови наявності цих сум на поточному
рахунку пенсіонера.

Як вбачається із банківської виписки
по рахунку ОСОБА_4 (а.с. 72-74), на рахунку
останнього на момент отримання
повідомлення про смерть, грошові кошти
наявні в сумі 9, 96 грн., які були
повернуті позивачу, про що свідчить
копія платіжного доручення № D1105XQTIJ від
05.11.2013 р. (а.с. 68).

З огляду на викладене, у суду відсутні
підстави для задоволення вимог
позивача щодо стягнення 2 193,72 грн.

Керуючись ст. 30 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", ст. 2 Закону України „Про
банки та банківську діяльність", ст. 30
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні", ч. 1 ст. 316, ч. 2
ст. 321, 1066, 1067, 1071 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Повне рішення складено: 26.08.14 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко