ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
Справа № 925/1305/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду розглянув справу за позовом
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, м. Черкаси, вул.
Б.Вишневецького, 36

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про визнання укладеним договору
пайової участі замовника у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Черкаси,

за участю представників сторін:

від позивача: Житнікова Т.А. - за
довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 - за
довіреністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Черкаської міської
ради звернувся в господарський суд
Черкаської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
визнання укладеним договору пайової
участі замовника у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Черкаси. Вимоги
обґрунтовуються положеннями:

ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної
діяльності» про обов'язкову участь у
розвитку інфраструктури населеного
пункту;

ст. 641 ЦК України про прийняття
пропозиції на укладення договору;

ст. 179 ГК України про обов'язковість
укладення договору.

Рішенням Черкаської міської ради від
23.06.2011р. №2-621 «Про пайову участь (внесок)
замовників у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Черкаси» затверджено
порядок залучення замовників до
пайової участі у розвитку та розбудові
інфраструктури міста.

26.12.2012р. ФОП ОСОБА_1 звернулась до
виконкому з заявою, в якій просила
розрахувати розмір пайової участі та
надати для підписання договір.

06.02.2013р. за вих. 16484-01020 виконком міської
ради направив відповідачу проект
договору пайової участі у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста. Договір не
підписано, що стало причиною звернення
позивача до суду.

Листом від 18.12.2013р. ФОП ОСОБА_1
повідомлено позивача про неприйняття
пропозиції.

Представник позивача вимоги підтримав
та просив їх задовольнити.

Підстава звернення до суду та порушена
норма права позивачем не вказані.
Спосіб захисту не обґрунтований з
посиланням на норму матеріального
права.

Представник відповідача вимоги
заперечив та надав суду письмовий
відзив з додатками. Вказує, що дозвіл на
будівництво магазину отриманий
відповідачем 29.02.2008р.

Об'єкт (магазин) зданий інспекції ДАБК в
експлуатацію 07.05.2012р.

Пропозиція від виконкому Черкаської
міської ради про укладання договору
пайової участі у розбудові
інфраструктури надійшла відповідачу
28.11.2012р. та 06.12.2012р. - після введення
об'єкту в експлуатацію. При цьому
порушені норми ст.ст. 1, 40 ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності», оскільки з введенням
об'єкту в експлуатацію відповідач не є
забудовником, а є власником об'єкта.

Представник відповідача просить в
позові відмовити за безпідставністю та
необгрунтованістю.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
до задоволення.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Згідно статутних та реєстраційних
документів позивач та відповідач є
самостійними юридичними особами та
суб'єктами господарювання на ринку
України.

Позивач є органом місцевого
самоврядування. ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) суб'єкти
господарювання та інші учасники
відносин у сфері господарювання
повинні здійснювати свою діяльність у
межах встановленого правового
господарського порядку, додержуючись
вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачає
зобов'язання особи при здійсненні
своїх прав утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

Суд критично оцінює доводи позивача
про укладення договору та визнання
договору укладеним.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Договір є укладеним, якщо сторони
досягли згоди за всіма істотними
умовами договору; договір має бути
вчиненим у письмовій формі (ст.ст. 205, 207,
208, 626, 638 ЦК України). Договір
укладається шляхом пропозиції однієї
сторони укласти договір і прийняття
пропозиції другою стороною.

Вивченням поданих доказів судом
встановлено, що відповідачем не
прийнято пропозицію позивача на
укладання договору, договір у формі
єдиного документа не складено і не
підписано, про що свідчить листування
між сторонами та додатки до відзиву на
позов.

Запропонований позивачем спосіб
захисту права як визнання договору про
пайову участь укладеним - не відповідає
визначеним законодавцем способам
захисту права, що передбачені ст.ст. 15-16
ЦК України.

Суд також враховує, що пропозиція на
укладання договору була направлена
позивачем після закінчення
будівництва відповідачем та створення
ним самостійно інженерної
інфраструктури об'єкта. Тобто,
відповідач вже не був забудовником
об'єкта та спірної території.

Суд вважає, що між сторонами не виникло
та не існує договірних відносин про
пайову участь замовника у розвитку
інфраструктури міста Черкаси.

Позивачем при зверненні до суду із цим
позовом використано неналежний, в
розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб
захисту його права. Позивач не довів
укладання договору з відповідачем на
умовах та в порядку, регламентованому
положеннями ЦК та ГК України.

Суд дійшов висновку про недоведеність
позивачем обов'язку відповідача
визнати договір пайової участі
укладеним.

Позовні вимоги не підлягають до
задоволення. В позові належить
відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 20.08.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба