ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014
Справа № 32/5009/4559/11

за позовом Фонду державного майна
України (01601, м. Київ - 133, вул. Кутузова,
буд. 18, кв. 9)

до відповідача 1 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Санаторій Нива" (71120,
Запорізька область, м. Бердянськ, вул.
Котляревського, буд. 23)

до відповідача 2 Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТВЕРДИНЯ" (69002,
м. Запоріжжя, вул. Грязнова,
буд. 35)

до відповідача 3 ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_2)

про визнання недійсними рішення
установчих зборів ТОВ "Санаторій "Нива",
оформленого протоколом від 25.04.2000 р.;
установчого договору ТОВ "Санаторій
"Нива", прийнятого на зборах
засновників ТОВ "Санаторій "Нива" 25.04.2000
р. та зареєстрованого Бердянською
районною державною адміністрацією
07.07.2000 р., реєстр № 02/40840Ю00/0111; статуту
ТОВ "Санаторій "Нива", затвердженого
зборами учасників ТОВ "Санаторій "Нива"
25.04.2000р. зі змінами, затвердженими
зборами учасників ТОВ "Санаторій "Нива",
27.09.2004р. та зареєстрованого державним
реєстратором виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області 14.12.2004р. за № 1099/56.

Суддя
Колодій Н.А.

За участю представників:

Від позивача Панкратова А.С.,
довіреність № 439 від 17.12.2013 р.

Від відповідача 1 Дробишевський О.А.,
довіреність б/н від 17.02.2014 р.

Від відповідача 2 Махінько І.С.,
довіреність б/н від 22.07.2014 р.

Від відповідача 3 не з'явився

Експерт Бондарчук Т.В.,
свідоцтво № 891 від 11.04.2014 р.

СУТЬ СПОРУ

Заявлено позов про визнання недійсними
рішення установчих зборів ТОВ
"Санаторій "Нива", оформленого0
протоколом від 25.04.2000 р.; установчого
договору ТОВ "Санаторій "Нива",
прийнятого на зборах засновників ТОВ
"Санаторій "Нива" 25.04.2000 р. та
зареєстрованого Бердянською районною
державною адміністрацією 07.07.2000 р.,
реєстр № 02/40840Ю00/0111; статуту ТОВ
"Санаторій "Нива", затвердженого
зборами учасників ТОВ "Санаторій "Нива"
25.04.2000р. зі змінами, затвердженими
зборами учасників ТОВ "Санаторій
"Нива", 27.09.2004р. та зареєстрованого
державним реєстратором виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області 14.12.2004р. за
№ 1099/56.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.08.2011 р.
порушено провадження у справі №
32/5009/4559/11, судове засідання призначено
на 29.08.2011 р,. у сторін і третьої особи
витребувалися документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору.
29.08.2011 р. в судовому засіданні судом
оголошено перерву до 15.09.2011 р.

Розгляд справи відкладався
відповідними ухвалами. Ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 05.10.2011 р. за клопотанням
відповідача на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК
України процесуальний строк вирішення
спору у справі № 32/5009/4559/11 судом
продовжений на п'ятнадцять днів .

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.10.2011 р.
зупинено провадження у справі №
32/5009/4559/11 до отримання результатів
розгляду пов'язаної з нею справи №
32/5009/6025/11.

Ухвалою суду від 26.04.2012 р. після
повернення справи до господарського
суду Запорізької області провадження
по справі № 32/5009/4559/11 поновлено, її
розгляд на 23.05.2012 р.

Ухвалою суду від 23.05.2012 р. зупинено
провадження по господарській справі
№ 32/5009/4559/11 до закінчення
розгляду пов'язаної з нею цивільної
справи № 815/3406/2012

Ухвалою суду від 22.04.2013 р. провадження
по справі № 32/5009/4559/11 поновлено, розгляд
справи призначено на 22.05.2013 р.

Ухвалою суду від 22.05.2013 р. залучено до
участі у справі № 32/5009/4559/11 у якості
відповідачів - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТВЕРДИНЯ" (69002,
м.Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 35) та
ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_2).

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 29.05.2013 р. за
клопотанням відповідача 1 у справі №
32/5009/4559/11 призначено судово - економічну
експертизу, проведення якої доручено
експерту Бондарчук Тетяні Вікторівні,
провадження у справі №
32/5009/4559/11 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК
України зупинено до отримання
результатів судово - економічної
експертизи.

29.01.2014 р. на адресу господарського суду
Запорізької області від експерта
Бондарчук Тетяни Вікторівни надійшло
клопотання вих. № 29/01 від 29.01.2014 р. про
надання додаткових матеріалів
сторонами для проведення судової
економічної експертизи.

Ухвалою суду від 03.02.2014 р. було
поновлено провадження у справі
№ 32/5009/4559/11 з 19.02.2014 р., для
вирішення питання щодо надання
додаткових документів від сторін, які
необхідні для проведення експертного
дослідження з призначенням судового
засідання на 19.02.2014 р.

Ухвалою суду від 03.06.2014 р. було
поновлено провадження у справі
№ 32/5009/4559/11 з 30.07.2014 р. та
призначено судове засідання на 30.07.2014 р.

Представник позивача в судовому
засіданні 30.07.2014 р. про відмову від
позову не заявив, заявлені вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав
наведених у позовній заяві.

Відповідачі - 1, 2 проти позову
заперечили, вважають його
необґрунтованим та просять в його
задоволенні відмовити з підстав,
викладених у відзиві та доповненнях до
нього (відзиви та доповнення до нього
долучені до матеріалів справи).

Відповідач - 3 в судове засідання не
з'явився, надіслав на адресу суду
відзив на позов, в якому проти позову
заперечує та просить відмовити Фонду
державного майна України у задоволенні
позову з підстав, викладених у відзиві
(відзив долучений до матеріалів
справи).

За клопотанням представників сторін
судове засідання 30.07.2014 р. велось без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Судовий процес завершено 30.07.2014 р.
оголошенням вступної та резолютивної
частин рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідачів - 1, 2, суд -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2005 р. відповідно до Акту комісії по
визначенню частки держави в майні
підприємства, створеного за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
міжколгоспного санаторію "Нива"
(правонаступник позивача - ТОВ
"Санаторій "Нива"), комісія на підставі
протокольного рішення засідання
комісії з визнання державної частки в
майні підприємства міжколгоспного
санаторію "Нива", створеного за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
відповідно до Положення про порядок
передприватизаційної підготовки
підприємств, у статутних фондах в яких
є державна частка, затвердженого
наказом ФДМ України від 14.08.2000р. № 1691 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.08.2000р. за № 562/4783,
здійснила перевірку наявності
державної частки в майні
міжколгоспного санаторію „Нива"
станом на 01.01.2005 р. Комісія встановила,
що державна частка на момент
здійснення розрахунків згідно з
Порядком визначення часток, що
належать державі в статутних фондах
підприємств, створених за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
затвердженим наказом ФДМ України від
30.08.2000р. №1800 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20.09.2000р.
за № 626/4847 є наявною і складає 44,18% майна
підприємства-міжколгоспного санаторію
"Нива" розташованого за адресою: 71120,
Запорізька область, м. Бердянськ, вул.
Котляревського, 23, в тому числі частка
ВАТ "Килими Бреста" Республіки
Бєларусь складає 1,12%.

За вимогою Фонду державного майна
України, Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області звернулось до ТОВ
"Санаторій "Нива" про необхідність
скликання загальних зборів
засновників товариства з метою
розгляду питання, пов'язаного з
підготовкою змін до статуту щодо
закріплення частки, що належить
державі в особі Фонду. З метою
реалізації прав держави та
забезпечення ефективного використання
державного майна, Фонд звернувся до
керівництва ТОВ "Санаторій "Нива" щодо
забезпечення передачі Фонду за актом
приймання - передачі частки в розмірі
44,18%, що належить державі у майні
міжколгоспного санаторію "Нива"
(правонаступник якого є ТОВ "Санаторій
"Нива").

Листом вих. № 90 від 25.04.2007 р. ТОВ
"Санаторій "Нива" відмовило
Регіональному відділенні Фонду
державного майна України по
Запорізькій області у задоволенні
вказаних вимог (міститься в матеріалах
справи). Між сторонами виник спір, який
було передано Фондом держмайна
України на вирішення господарського
суду.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 30.09.2010 року
(суддя Алейнікова Т.Г.) у задоволенні
позову Фонду державного майна України
до ТОВ "Санаторій "Нива" про визнання
права державної власності на частку у
статутному капіталі ТОВ "Санаторій
"Нива" в розмірі 44,18%, відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10.03.2011 р., постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 05.01.2011 р. та
рішення господарського суду від 30.09.2010
р. залишено без змін.

В постанові Вищого господарського суду
України від 10.03.2011 р. було зазначено, що
на час розгляду справи, відповідно до
положень підрозділу ІІ глави VІІ
розділу ІІ Цивільного кодексу України
позивач не є учасником Товариства. Крім
того, відповідно до Висновку № 165-10 Б
судово-економічної експертизи у справі
№ 8/315/08-10/87/10 не встановлено, що при
створенні відповідача в 2000 р. таке
створення відбулося із порушенням
законодавства, експертизою не виявлена
частка держави у розмірі 44,18% в
статутному капіталі відповідача,
експертизою не виявлено і інших
будь-яких порушень прав та інтересів
держави при створенні відповідача,
тощо.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10.03.2011 р. встановлено, що ТОВ
"Санаторій "Нива" було створено на
законних засадах, у відповідності до
приписів законодавства, які діяли в той
період часу, без будь-яких
правопорушень, в тому числі без
порушень інтересів держави.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України по справі № 8/315/08-10/87/10,
при винесенні постанови від 10.03.2011 р.,
вказала на те, що зареєстроване
належним чином Товариство може бути
позбавлене частки майна через
необґрунтоване включення до складу
свого статутного Фонду, як про це
заявлено позивачем, лише після
визнання його установчих документів
недійсними або скасування їх
реєстрації у встановленому Законом
порядку.

У зв'язку з цим, Фонд звернувся з
позовними вимогами про визнання
недійсними рішення установчих зборів
ТОВ "Санаторій "Нива", оформлених
протоколом від 25.04.2000 р.; та його
установчих документів

Розглядаючи вимоги позивача в частині
визнання недійсним рішення
установчих зборів, господарський суд
виходить з тих позицій, що для
визнання недійсним рішення загальних
зборів товариства необхідно
встановити факт порушення цим рішенням
прав та законних інтересів учасника
(акціонера) товариства, чи відповідає
оспорюване рішення вимогам чинного
законодавства та/або компетенції
органу, що прийняв це рішення, чи були
загальні збори правомочними, чи було
дотримано визначеного законом порядку
скликання і проведення загальних
зборів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 13 від 24.10.2008р. "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" зазначено, що
вирішуючи питання про те, чи є
корпоративним спір, пов'язаний із
визнанням недійсними рішень
загальних зборів товариства, судам
необхідно враховувати суб'єктний склад
учасників спору та підстави, якими
обґрунтовується відповідна вимога.
Справи у спорах про визнання
недійсними рішень органів
управління господарського товариства
за позовом особи, яка не є акціонером
або учасником товариства, у тому
числі таким, що вибув, не належить до
спорів, що виникають з корпоративних
відносин.

Оскільки судами, які розглядали
попередні спори з цими ж учасниками
було встановлено, що держава не є
учасником товариства відповідача,
спір, який розглядається судом у межах
даної справи не є корпоративним.

Рішення загальних зборів учасників
(акціонерів) та інших органів
господарського товариства є актами,
оскільки ці рішення зумовлюють
настання правових наслідків,
спрямованих на регулювання
господарських відносин, і мають
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин. У зв'язку з цим підставами для
визнання недійсними рішень загальних
зборів акціонерів (учасників)
господарського товариства можуть бути:

? порушення вимог закону та/або
установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства;

? позбавлення акціонера (учасника)
товариства можливості взяти участь у
загальних зборах;

? порушення прав чи законних
інтересів акціонера (учасника)
товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання
недійсними рішень загальних зборів у
зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами
рішень з питань, не включених до
порядку денного загальних зборів
товариства (ч. 4 ст. 43 Закону України "Про
господарські товариства");

- прийняття загальними зборами
рішення про зміну статутного капіталу
товариства, якщо не дотримано
процедури подання учасникам
відповідної інформації (ст. ст. 40, 45
Закону України "Про господарські
товариства").

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
посилається на ті обставини, що
оспорюване ним рішення зборів
учасників товариства відповідача
прийнято з порушенням порядку
перетворення підприємств, визначеного
Законом України "Про особливості
приватизації майна в агропромисловому
комплексі", Постановою Кабінету
Міністрів України від 11.09.1996 р. № 1099 "Про
затвердження Порядку перетворення у
процесі приватизаційних державних,
орендних підприємств і підприємств зі
змішаною формою власності у відкрите
акціонерні товариства", чим завдано
шкоди державним економічним інтересам.

Оцінюючи правову позицію позивача
суд виходить з встановлених
матеріалами справи обставин, а саме,
згідно статуту (1992р.), Міжколгоспний
Санаторій "Нива" був створений як
самостійний господарюючий суб'єкт,
який мав права юридичної особи та
здійснював виробничу діяльність по
оздоровленню громадян. У відповідності
з формами власності Міжколгоспний
санаторій "Нива" був
колгоспно-кооперативною власністю, що
утворилася на пайових внесках
колгоспів та радгоспів трьох районів
Запорізької області..

Тобто, під час створення МКС «Нива»
держава не була його засновником, та
в майні санаторію будь-яка частка
державного майна зафіксована не
була.

Крім того, згідно зі ст.1 Закону України
"Про особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі",
відповідно до цього закону
здійснюється приватизація майна
підприємств та організацій, для яких
основними видами діяльності є
виробництво сільськогосподарської
продукції, продукції рибного та
лісового господарства, їх переробка і
реалізація, виконання робіт та
надання послуг
сільськогосподарським
товаровиробникам.

Згідно статуту, МКС "Нива" здійснює
діяльність по оздоровленню громад,
будь - якої іншої діяльності, крім
зазначеної, статутом не передбачено.

Посилаючись на положення статуту,
відповідач заперечує доводи
позивача, що МКС «Нива» відноситься до
підприємств агропромислового
комплексу, заснованого на державній
або змішаній формі власності. А тому,
на думку відповідача, до спірних
правовідносин не можуть бути
застосовані положення Закону України
"Про особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі".

Суд вважає, що матеріалами справи
заперечення відповідача спростовані
не були, а тому, беручи до уваги
положення Статуту МКС «Нива» вважає
правову позицію відповідача
обґрунтованою.

Оскільки Фонд Державного майна
України наполягав на тих обставинах,
що на час утворення юридичної особи
відповідача в майні МКС "Нива" була
наявна частка держави, яка складала 44,18
%., з метою повного, об'єктивного та
всебічного розгляду спору, судом у
даній справі була призначена судова
економічна експертиза, проведення якої
було доручено експерту Бондарчук
Тетяні Вікторівні (свідоцтво № 891 від
23.02.2005 р.)

На вирішення експертизи були
поставлені наступні питання :

1. Чи була на момент прийняття
установчими зборами рішення про
створення ТОВ "Санаторій "Нива",
оформлених протоколом від 25.04.2000 р.,
державна частка в майні Міжколгоспного
санаторію "Нива" у розмірі 44,18 %? Якщо
була, то якими документами розмір цієї
частки підтверджується ?

2. На момент прийняття установчими
зборами рішення про створення ТОВ
"Санаторій "Нива", оформлених
протоколом від 25.04.2000 р., з часток чи
внесків яких конкретних державних або
бюджетних установ, організацій,
підприємств могла бути сформована
державна частка в майні
Міжколгоспного санаторію "Нива" у
розмірі 44,18 % ?

3. На момент прийняття установчими
зборами рішення про створення ТОВ
"Санаторій "Нива", оформлених
протоколом від 25.04.2000 р., якими
розрахунковими банківськими (іншими)
документами підтверджується розмір
часток чи внесків державних або
бюджетних установ, організацій,
підприємств з якого змогла бути
сформована державна частка в майні
Міжколгоспного санаторію "Нива" у
розмірі 44,18% ?

4. На підставі яких документів держава
саме в особі Фонду державного майна
України має право на державну частку в
майні Міжколгоспного санаторію "Нива" у
розмірі 44,18 % ? Як при цьому зберігаються
права на частку в майні Міжколгоспного
санаторію "Нива" діючих
правонаступників державних
підприємств або бюджетних установ і
організацій, які могли вносити частки
або робити внески в Міжколгоспний
санаторій "Нива"?

Згідно з Висновком експерта № 60/05-14 Б
встановлено:

По першому питанню, на момент прийняття
установчими зборами рішення про
створення ТОВ «Санаторій «Нива»,
оформлених протоколом від 25.04.2000р.,
державна частка в майні Міжколгоспного
санаторію «Нива» у розмірі 44,18 % по
протоколу не відображена, згідно
наданих на експертизу документів
документально не підтверджується.
Згідно дослідження наданих установчих
документів міжколгоспного санаторію
«Нива» та ТОВ «Санаторій «Нива»:
статуту міжколгоспного санаторію
«Нива» від 06.01.1992р. (протокол № 2),
зареєстрованого виконкомом
Бердянської райради народних
депутатів за рішенням № 30 від 13.02.1992 р.,
копії установчого договору ТОВ
«Санаторій «Нива» за 2000 р.
зареєстрованого 07.07.2000р., копії статуту
ТОВ «Санаторій «Нива» за 2000р.
зареєстрованого 07.07.2000р., документально
державна частка в майні Міжколгоспного
санаторію «Нива» у розмірі 44,18 % або у
статутному фонді (капіталі) ТОВ
«Санаторій «Нива» не зареєстрована.

По другому питанню, на момент
прийняття установчими зборами рішення
про створення ТОВ «Санаторій «Нива»,
оформлених протоколом від 25.04.2000р.,
державна частка в майні Міжколгоспного
санаторію «Нива» у розмірі 44,18 % по
протоколу не відображена, згідно
наданих на експертизу документів
документально не підтверджується.
Дослідити та встановити наявність
часток чи внесків державних або
бюджетних установ, організацій
підприємств, з яких могла бути
сформована державна частка в майні
Міжколгоспного санаторію «Нива» у
розмірі 44,18 % за наявними документами не
представляється можливим. Загальна
частка внесків, перелік учасників
Товариства, які були затверджені
статутом ТОВ «Санаторій «Нива»,
зареєстрованого Бердянською районною
державною адміністрацією 07.07.2000р. №
02140804ю0010111, реєстраційна справа
02140805ю0010297, про що зроблений запис в
журналі обліку реєстраційних справ
СПД - юридичних осіб від 16.01.2001 р.,
затвердженого установчими зборами
ТОВ «Санаторій «Нива» від
25.04.2000 р., відображено у таблиці № 1
висновку.

По третьому питанню, дослідити та
встановити документально, згідно
наданих документів, якими
розрахунковими банківськими (іншими)
документами підтверджується розмір
часток чи внесків державних або
бюджетних установ, організацій,
підприємств з якого змогла бути
сформована державна частка в майні
Міжколгоспного санаторію «Нива» у
розмірі 44,18% станом на 25.04.2000р. не
надається можливим, на момент
прийняття установчими зборами рішення
про створення ТОВ «Санаторій «Нива»,
оформлених протоколом від 25.04.2000р.,
розрахунковими банківськими (іншими)
документами державна частка в майні
Міжколгоспного санаторію «Нива» у
розмірі 44,18% документально не
підтверджується.

По четвертому питанню, документально
не встановлено і не підтверджується
частка держави в статутному фонді
(капіталі) ТОВ «Санаторій «Нива» в
розмірі 44,18 %, яка визначена по акту
комісії по визначенню частки держави в
майні підприємства, створеного за
участю недержавних суб'єктів
господарювання, міжколгоспного
санаторію «Нива» (правонаступник ТОВ
«Санаторій «Нива») від 22.09.2005р. Порядок
розрахунку даних довідки про обсяги
внесків державних та недержавних
засновників (учасників) у майно
санаторію «Нива» за станом на 1 червня
2004 року, зазначений у додатку до акту
комісії по визначенню частки держави в
майні підприємства, створеного за
участю недержавних суб'єктів
господарювання, Міжколгоспного
санаторію «Нива» (правонаступник ТОВ
«Санаторій «Нива») від 22.09.2005р. наданими
документами на експертизу не
підтверджується.

Таким чином, за результатами
проведеної судово-економічної
експертизи факт наявності частки
держави в майні МКС «Нива» не знайшов
свого документального підтвердження.

Розглянувши в сукупності матеріали
справи та оцінивши висновки
проведеної експертизи суд вважає, що
позивач не довів обставин, на яких
він ґрунтує свої позовні вимоги.
Зокрема, Акт комісії по визначенню
частки держави в майні підприємства,
створеного за участю недержавних
суб'єктів господарювання ,
міжколгоспного санаторію «Нива» (
правонаступник ТОВ «Санаторій «Нива»),
затвердженого Начальником РВ ФДМУ по
Запорізькій області 26.09.2005р. та
Протокол установчих зборів по
створенню на базі МКС «Нива» ТОВ
«Санаторій «Нива» від 25.04.2000р., на які
він посилається, не можуть бути
прийняті судом до уваги як належні
та допустимі докази.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 34 ГПК України визначено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Так, ані в ході судового розгляду
справи, ані під час проведення судової
експертизи та витребування
відповідних доказів у сторін, суду не
було надано будь-яких бухгалтерських
документів, які б свідчили про
державні внески в майно санаторію
«Нива». Тому суд не має можливості
дати належну правову оцінку фактам: чи
отримував МСК «Нива» державні кошти і
на яких підставах.

Виходячи з вищевикладеного, суд
відмовляє в задоволенні вимог
позивача про визнання недійсним
рішення загальних зборів ТОВ
"Санаторій "Нива", оформлених
протоколом від 25.04.2000 р.

Щодо вимог про визнання недійсним
установчого договору ТОВ "Санаторій
"Нива", прийнятого на зборах
засновників ТОВ "Санаторій "Нива"
25.04.2000р. та зареєстрованого Бердянською
районною державною адміністрацією
07.07.2000р., реєстр №
02/40840Ю00/0111, а також визнання недійсним
статуту ТОВ "Санаторій "Нива",
затвердженого зборами учасників ТОВ
"Санаторій "Нива" 25.04.2000р. зі змінами,
затвердженими зборами учасників ТОВ
"Санаторій "Нива", 27.09.2004 р. та
зареєстрованими державним
реєстратором виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області 14.12.2004р. за № 1099/56, суд
зазначає наступне.

Установчими документами суб'єкта
господарювання є рішення про його
утворення або засновницький договір, а
у випадках, передбачених законом,
статут (положення) суб'єкта
господарювання ( ч.1 ст.57 Господарського
кодексу України).

За приписами ст.87 Цивільного кодексу
України, для створення юридичної особи
її учасники (засновники) розробляють
установчі документи, які викладаються
письмово і підписуються всіма
учасниками (засновниками), якщо законом
не встановлений інший порядок їх
затвердження. Установчим документом
товариства є затверджений учасниками
статут або засновницький договір між
учасниками, якщо інше не встановлено
законом. Юридична особа вважається
створеною з дня її державної
реєстрації.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №
13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів", (пункт 14 ),
підставами для визнання акта, в тому
числі статуту, недійсним є його
невідповідність вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
(затвердив) цей акт, а також порушення у
зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Установчим документом товариства з
обмеженою відповідальністю є статут.

Статут юридичної особи за змістом
частини другої статті 20 Господарського
кодексу України є актом, який визначає
правовий статус юридичної особи,
оскільки він містить норми, обов'язкові
для учасників товариства, його
посадових осіб та інших працівників, а
також визначає порядок затвердження та
внесення змін до статуту.

Вирішуючи спори про визнання
недійсними установчих документів
господарських товариств,
господарські суди виходять з того, що
затвердження установчого документа
є необхідною дією у процесі
створення господарського товариства.
Тому для визначення підстав визнання
установчих документів недійсними
слід керуватись пунктом 2 частини
першої статті 110 ЦК України.

З урахуванням положень цієї норми,
підставами прийняття рішення про
визнання недійсними установчих
документів господарського товариства
є порушення закону, які не можуть бути
усунуті.

Такою підставою може бути відсутність
в установчих документах тих
відомостей, які згідно із законом
повинні обов'язково в них міститися.
Даними відомостями відповідно до
статей 88, 120, 134, 143, 151, 154 ЦК України,
статей 57, 82 ГК України, статей 4, 37, 51,
65, 67, 76 Закону України "Про
господарські товариства" є відомості
про вид товариства, предмет і цілі
його діяльності, склад засновників та
учасників, найменування та
місцезнаходження, розмір та порядок
утворення статутного (складеного)
капіталу, порядок розподілу прибутків
та збитків, склад та компетенцію
органів товариства та порядок
прийняття ними рішень, включаючи
перелік питань, по яких необхідна
кваліфікована більшість голосів,
порядок внесення змін до установчих
документів та порядок ліквідації і
реорганізації товариства, а також: для
товариств з обмеженою та з додатковою
відповідальністю - розмір часток
кожного з учасників, розмір, склад та
порядок внесення ними вкладів, розмір
і порядок формування резервного фонду,
порядок передання (переходу) часток у
статутному фонді та граничний розмір
відповідальності учасників
товариства з додатковою
відповідальністю.

Докази наявності наведених вище умов
для визнання недійсними установчих
документів, в матеріалах справи
відсутні.

Стаття 1 ГПК України, надає
підприємствам, установам, організаціям
та громадянам-підприємцям право
звертатися до господарського суду за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. Тому якщо за
наслідками розгляду справи
господарським судом не встановлено
порушення прав або охоронюваних
законом інтересів позивача у зв'язку
з невідповідністю змісту установчих
документів закону або недотриманням
закону під час їх прийняття, суд не має
підстав для прийняття рішення про
визнання установчих документів
товариства або їх окремих положень
недійсними.

Визнання недійсними установчих
документів господарського товариства
відповідно до пункту 2 частини
першої статті 110 ЦК України є
підставою для ліквідації товариства.

Крім того, Статут є локальним
нормативним актом, а не правочином,
тому до нього не можуть
застосовуватися положення статей 203 та
215 ЦК України, які визначають підстави
недійсності правочину.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість вимог
позивача в частині визнання недійсними
установчого договору ТОВ "Санаторій
"Нива", прийнятого на зборах
засновників ТОВ "Санаторій "Нива"
25.04.2000р. та зареєстрований Бердянською
районною державною адміністрацією
07.07.2000 р., реєстр № 02/40840Ю00/0111 та Статуту
ТОВ "Санаторій "Нива", затверджений
зборами учасників ТОВ "Санаторій "Нива"
25.04.2000р. зі змінами, затвердженими
зборами учасників ТОВ "Санаторій "Нива",
27.09.2004р. та зареєстрованими державним
реєстратором виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області 14.12.2004р. за № 1099/56.

За результатами розгляду переданого
на вирішення господарського суду
спору, суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Суд залишає без задоволення
клопотання відповідачів про
застосування позовної давності та
відмову у позові у зв'язку зі спливом
терміну позовної давності, оскільки
відмовляє у задоволенні позову за
результатами його розгляду по-суті.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються зокрема з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
оплати послуг перекладача, адвоката та
інших витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ухвали суду від 29.05.2013 р. на ТОВ
"Санаторій "Нива" було покладено
обов'язок оплати витрати пов'язані з
проведенням судової експертизи по
даній справі.

За приписами п. 6.2., абз. 4 п. 6.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України»
відшкодування судових витрат
здійснюється у разі їх документального
підтвердження.

Оскільки ТОВ "Санаторій "Нива" не надав
суду документального підтвердження
понесених внаслідок проведення
експертизи витрат, ці витрати судом не
відшкодовуються.

Крім того, на момент подачі позову до
суду (08.08.2011 р.) Фонд державного майна
України, як державний орган
приватизації був звільнений від сплати
державного мита в усіх справах,
пов'язаних із захистом майнових
інтересів держави на підставі п. 35 ст. 4
Декрету Кабінету Міністрів України та
відповідно до листа Верховного Суду
України № 3.5.-2007 від 06.08.2007 р., тому
судові витрати за рахунок позивача не
відшкодовуються.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Фонду державного майна
України до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Санаторій Нива", до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТВЕРДИНЯ", до ОСОБА_1
про визнання недійсними рішення
установчих зборів ТОВ "Санаторій "Нива",
оформленого протоколом від 25.04.2000 р.;
Установчого договору ТОВ "Санаторій
"Нива", прийнятого на зборах
засновників ТОВ "Санаторій "Нива" 25.04.2000
р. та зареєстрованого Бердянською
районною державною адміністрацією
07.07.2000 р., реєстр № 02/40840Ю00/0111; Статуту
ТОВ "Санаторій "Нива", затвердженого
зборами учасників ТОВ "Санаторій "Нива"
25.04.2000р. зі змінами, затвердженими
зборами учасників ТОВ "Санаторій "Нива",
27.09.2004р. та зареєстрованого державним
реєстратором виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області 14.12.2004р. за № 1099/56
відмовити.

В позі

Повне рішення оформлено і
підписано у відповідності до вимог ст.,
ст. 84, 85 ГПК України "14" серпня 2014 р.

Суддя
Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.