ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014 р.
Справа № 914/1846/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алюпол", смт.
Бородянка

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Броди

про стягнення 86 027, 04 грн.

Суддя Н. Мороз

При секретарі Н.Кривці

Представники:

Від позивача: Малишев Д. Є.

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано товариством з
обмеженою відповідальністю «Алюпол»,
смт. Бородянка до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Броди про
стягнення 86 027, 04 грн.

Ухвалою господарського суду від
30.05.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 17.06.2014р.

17.06.2014р. продовжено строк вирішення
спору та відкладено розгляд справи, з
підстав, викладених у відповідній
ухвалі суду.

05.08.2014р. в судовому засідання
оголошувалась перерва, про що
представники сторін ознайомлені під
розписку.

В судове засідання 14.08.2014р. представник
позивача з"явився, позовні вимоги
підтримав відповідно до заяви про
уточнення позовних вимог. Подав
довідку про стан заборгованості,
згідно якої заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
06.08.2014р. становить 74 416, 32 грн. Позов
просить задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суд не повідомив. В попередніх судових
засіданнях та згідно поданого відзиву
відповідач проти позову заперечив, при
цьому посилається на незарахування
коштів на рахунок позивача.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності, створивши у відповідності
до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін, суд
встановив.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
зобов"язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов"язку. Однією з підстав виникнення
зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України,
зокрема є договори та інші правочини.

22.04.2010р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Алюпол» (позивач, за
договором - продавець) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідач, за договором - покупець)
укладено договір купівлі продажу №267.

Відповідно до умов договору, продавець
зобов'язується передати у власність
покупцеві, а покупець зобов'язується в
порядку та на умовах визначених
договором, прийняти та оплатити
алюмінієвий профіль та/або послуги,
пов'язані з початком виробництва
даного профілю.

Згідно п. 1.2 договору, товар передається
у кількості та за цінами, вказаними в
рахунку - фактурі.

Позивачем передано товар (алюмінієвий
профіль) на загальну суму 519 246, 72 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№А-00000803 від 30.06.2011р. на суму 58 341, 60 грн.,
видатковою накладною №А-00000902 від
25.06.2011р. на суму 97369, 56 грн., видатковою
накладною №А-00001163 від 31.08.2011р. на суму
167703, 48 грн., видатковою накладною
№А-00001342 від 29.09.2011р. на суму 18685, 08 грн.,
видатковою накладною №А-00001498 від
26.10.2011р., на суму 54005, 40, видатковою
накладною №А-00001524 від 31.10.2011р. на суму
99327, 60 грн., видатковою накладною
№А-00000209 від 29.02.2012р. на суму 23814, 00 грн.

Отримання товару підтверджується
підписаними та скріпленими печатками
сторін видатковими накладними та
довіреностями на отримання товару (в
матеріалах справи).

Порядок розрахунків здійснюється
відповідно до п. 3.1 договору, згідно
якого, оплата за товар відбувається на
підставі виписаного продавцем
рахунка-фактури.

Відповідно до п. 3.2.1 договору, покупець
зобов'язується перерахувати на
поточний розрахунковий рахунок
продавця 100% передоплати від загальної
вартості товару, зазначеної в
рахунку-фактурі.

Однак, всупереч умовам договору,
продавцем (позивачем - у справі)
рахунки не виставлялись (виписувались),
покупцем (відповідачем - у справі) 100%
передоплату від загальної вартості
товару проведено не було.

Відтак, суд керується ст. 692 ЦК України,
згідно якої покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього.

Таким чином, згідно норм цивільного
законодавства, виходячи з положень ст.
692 ЦК України, відповідач зобов'язаний
сплатити за поставлений товар після
підписання видаткових накладних, які
підтверджують отримання товару.

Однак, відповідачем оплату за
отриманий товар здійснено частково в
сумі 444 829, 44 грн., що підтверджується
банківськими виписками від 27.07.2011р.,
29.07.2011р., 19.09.2011р., 10.10.2011р., 11.10.2011р.,
26.10.2011р., 27.10.2011р., 21.11.2011р. 25.01.2012р., 27.01.2012,
16.03.2012р., 19.07.2011р. (в матеріалах справи).
Інших доказів сплати заборгованості за
договором купівлі-продажу №267 від
22.04.2010р. суду не надано.

Відтак, відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором належним
чином не виконав, поставлений за
договором товар в повному обсязі не
оплатив, внаслідок чого в останнього
виникла заборгованість, яка згідно
уточненого розрахунку становить 74 416, 32
грн. Дана сума підтверджується
довідкою позивача від 06.08.2014р. Доказів
зворотнього суду не надано.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем направлялась претензія №24
від 26.02.2014р. з вимогою про сплату
заборгованість за поставлений товар
згідно договору купівлі-продажу №267
від 22.10.2010р. на суму 74 416, 32 грн. Однак
претензія залишена останнім без
відповіді та задоволення.

У відповідності до приписів ст. 599 ЦК
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193
ГК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до п.8.1 договору, у випадку
порушення умов договору сторони несуть
відповідальність визначену договором
та згідно чинного законодавства
України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно поданого уточненого розрахунку,
позивачем правомірно нараховано
відповідачу 3% річних на суму 4 232, 56 грн.
та інфляційні нарахування в розмірі 2
164, 93 грн.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

У відповідності до п. 8.3. договору, у
випадку прострочення термінів оплати
товару, покупець сплачує продавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми простроченого платежу, але
не більше 10% від загальної вартості
товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців, коли зобов'язання мало бути
виконано.

У відповідності до п. 2.5. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» від 17.12.2013р. №14
перебіг строку нарахування пені
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватись як установлення
договором іншого, ніж передбачений ч.6
ст. 232 ГК України, строку, за який
нараховуються штрафні санкції.

Згідно уточненого розрахунку,
позивачем нараховано відповідачу пеню
за період з 14.04.2013р. по 13.10.2013р.

Однак, всупереч зазначеному,позивачем
порушено порядок нарахування та
нараховано пеню за період, що
суперечить вимогам матеріального
права, зокрема положенням ст. 232 ГК
України. Відтак, вимога про стягнення
пені в розмірі 5 213, 23 грн. задоволенню не
підлягає.

Таким чином, загальна сума
заборгованості, що підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача, у
зв'язку з невиконанням зобов'язання,
становить 74 461, 32 грн. - заборгованість
за поставлений товар, 3% річних в
розмірі 4 232, 56 грн. та 2 164, 93 грн.
інфляційних втрат.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
4-3 ГПК України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що відповідачем не спростовано
доводів позовної заяви, не надано суду
належних та допустимих доказів про
наявність інших обставин ніж ті, що
досліджені в ході судових засідань, а
відтак, позовні вимоги підлягають до
задоволення частково.

З огляду на те, що спір виник з вини
відповідача, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
покладаються на останнього,
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 625 ЦК
України, ст.ст. 193, 232 ГК України, ст.ст. 43,
22, 32, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Алюпол»,
смт. Бородянка, Київська область, вул.
Леніна, 28 В () - 74 416, 32 грн.
- заборгованості, 4 232, 56 грн. - 3% річних, 2
164, 93 грн. - інфляційних нарахувань, 1 717, 38
грн. судового збору.

3. В частині стягнення пені - відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 19.08.2014р.

Суддя
Мороз Н.В.