КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.
Справа№ 925/768/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Гурін Д.А.

від відповідача - Поцелуйко О.П.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Корсунь"
на рішення Господарського суду
Черкаської області від 07.07.2014 року
(суддя Олексенко Т.В.)

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою

відповідальністю "Агрофірма
Корсунь"

до Приватного підприємства
"Гірський Тікич"

про розірвання договору купівлі
- продажу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 07.07.2014 року по
справі №925/768/14 в задоволенні позовних
вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, позивач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
19.08.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року, в
зв'язку з відпусткою судді Калатай Н.Ф.,
для розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя -
Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М.,
Пашкіна С.А.

В судове засідання 19.08.2014 року
з'явилися представники позивача та
відповідача.

В судовому засіданні 19.08.2014 року
апелянтом заявлено клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи, експертизи печатки на
прибутковому касовому ордері №739 від
10.12.2008 року та клопотання про виклик у
судове засідання посадових осіб ТОВ
"Здобуток".

Колегія суддів, заслухавши
обґрунтування представника позивача
заявлених клопотань, прийшла до
висновку про їх необґрунтованість з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в жовтні 2012 року звертався до
господарського суду Черкаської
області з позовом до відповідача про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу нерухомого майна від 06.12.2008
року, укладеного між ТОВ "Здобуток" та
ПП "Гірський Тікеч".

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 22.07.2013 року по
справі №09/5026/1604/2012, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 19.02.2014 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено в повному
обсязі.

Згідно зі ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

В ході розгляду справи №09/5026/1604/2012
судами встановлено, що колишнім
посадовим особам ТОВ "Здобуток", не
відомо про існування спірного договору
та проведення по ньому оплати, про що
останні зазначили в письмових
поясненнях.

В той же час, в письмових поясненнях
приватний нотаріус, що посвідчував
спірний договір, зазначив, що підписи
та засвідчення спірного договору
здійснювались в присутності посадової
особи ТОВ "Здобуток".

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди надали критичну оцінку
вищезазначеним поясненням, визнавши їх
такими, що суперечать фактичним
обставинам справи.

Також, при розгляді справи №09/5026/1604/2012
суди прийшли до висновку, що підпис від
імені посадової особи ТОВ "Здобуток" -
ОСОБА_4 у договорі купівлі-продажу
серії ВМА №733185 від 06.12.2008 року,
виконаний саме ОСОБА_4, про що зазначено
у висновку Державного
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру №1
від 05.03.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на
вимогу місцевого господарського суду
про надання оригіналу печатки ТОВ
"Здобуток", представник повідомила, що
така печатка у позивача відсутня.

В судовому засіданні 19.08.2014 року,
представник позивача також підтвердив,
що оригінал печатки відсутній.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку про відмову
в задоволенні заявлених клопотань про
призначення почеркознавчої
експертизи, експертизи печатки на
прибутковому касовому ордері №739 від
10.12.2008 року та клопотання про виклик в
судове засідання посадових осіб ТОВ
"Здобуток".

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду Черкаської
області від 07.07.2014 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржуване
рішення Господарського суду
Черкаської області від 07.07.2014 року.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши,
на підставі встановлених фактичних
обставин справи, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

06 грудня 2008 року між ТОВ "Здобуток"
(продавець) та ПП "Гірський Тікич"
(відповідач) укладено Договір
купівлі-продажу (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору продавець
продав, а покупець купив комплекс і
зобов'язався сплатити за нього грошову
суму.

Згідно з п. 1.2. Договору комплекс
нежитлових будівель (надалі - комплекс),
що відчужується за даним Договором,
розташований в с.Здобуток Жовтня
Тальнівського району,
вул.Дубковецького, за №1 а.

Пунктом 1.4. Договору встановлено, що на
земельній ділянці під господарськими
дворами площею 38400 кв.м, переданій
продавцеві в тимчасове користування на
умовах оренди, розташований
вищезгаданий комплекс, який
складається з таких будівель і споруд:
матеріальний склад "А" загальною площею
978,9 кв.м., критий тік "В" загальною площею
1831,8 кв.м., зерносклад "Г" загальною
площею 1035,2 кв.м., свинарник №5 "Д"
загальною площею 954,6 кв.м., свинарник №4
"Ж" загальною площею 1419,4 кв.м., свинарник
№3 "З" загальною площею 858,8 кв.м.,
свинарник №2 "И" загальною площею 1009,0
кв.м., свинарник №6 "Б" загальною площею
1456,9 кв.м., свинарник №1 "Г" загальною
площею 1012,2 кв.м., автогараж "К" загальною
площею 572,0 кв.м., майстерня "Л" загальною
площею 802,5 кв.м., будинок механізатора
"М" загальною площею 79,3 кв.м., гусятник
"Н" загальною площею 622,7 кв.м., навіс "О"
загальною площею 3078,2 кв.м., продовольча
комора "П" загальною площею 70,7 кв.м.,
столова "Р" загальною площею 427,1 кв.м.,
загальна площа комплексу 16209,3 кв.м.

Продаж комплексу вчиняється за згодою
сторін за 675480 грн., які покупець
зобов'язався сплатити продавцю до 20
грудня 2008 року (п.2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору передача
об'єкта продавцем і прийняття об'єкта
покупцем проводиться не пізніше трьох
робочих днів з дня повного розрахунку,
посвідчується актом
приймання-передачі, який підписується
сторонами

Наведений договір посвідчений 06 грудня
2008 року приватним нотаріусом
Тальнівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі 7224. Договір
внесений до Державного реєстру
правочинів, про що свідчить витяг з
Державного реєстру правочинів №6813184,
виданий 06.12.2008 13:22, номер правочину 3262120.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.09.2010 року, на виконання рішення зборів
засновників від 22.06.2010 року, складено
передавальний акт, який в свою чергу
затверджений рішенням зборів
засновників, протоколом загальних
зборів № 4.

Відповідно до вказаного акту всі
активи та пасиви ТОВ "Здобуток"
переходять до правонаступника -
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
Корсунь", в тому числі основні засоби на
загальну суму 24286,00 грн.

Місцевим господарським судом
встановлено, що на баланс ТОВ
"Агрофірма Корсунь" передано основні
засоби, на загальну суму 24286,00 грн., а
саме: майстерня, будинок механізатора,
авто гараж, зерносклад, критий тік та
вагова.

СТОВ "Агрофірма Корсунь" звернулось з
заявою до Здобутківської сільської
ради Тальніського району Черкаської
області про оформлення свідоцтва про
право власності на майстерню, будинок
механізатора, авто гараж, зерносклад,
критий тік, вагова.

Рішенням 19-ї сесії Здобутківської
сільської ради від 10.07.2012 року №19/8
відмовлено СТОВ "Агрофірма Корсунь" у
визнанні права власності на
вищезазначені будівлі і споруди,
оскільки право власності на об'єкти
нерухомого майна, а саме: майстерня,
будинок механізатора, авто гараж,
зерносклад, критий тік належить ПП
"Гірський Тікич", згідно з договором
купівлі-продажу від 06.12.2008 року, а на
вагову за ТОВ "Здобуток" право
власності не визнавалось.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач неналежно
виконав умови Договору, а саме не
оплатив вартість нерухомого майна, що є
предметом Договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 180 Господарського кодексу
України встановлено істотні умови
господарського договору, зокрема зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Твердження апелянта, щодо неналежного
виконання умов Договору, в частині
оплати вартості нерухомого майна,
колегією суддів визнано безпідставним,
оскільки не підтверджені належними та
допустимими доказами та ґрунтуються
лише на припущеннях позивача.

Колегія суддів зазначає, що виконання
умов Договору підтверджується,
зокрема: квитанцією до прибуткового
касового ордеру №739 від 10.12.2008 року на
суму 675480 грн., актом прийому-передачі
майна від 05.01.2009 року, який підписано
керівниками сторін та скріплено
печатками підприємств, товарною
накладною №32 від 06.01.2009 року та
податковою накладною, яка підписана
головним бухгалтером ТОВ "Здобуток" та
скріплена печаткою товариства.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду, на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно з ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу
України правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 206 Господарського кодексу
України господарське встановлено, що
зобов'язання може бути розірвано
сторонами відповідно до правил,
встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду щодо
відсутності підстав для розірвання
спірного Договору.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
Корсунь" та скасування рішення
Господарського суду Черкаської
області від 07.07.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
Корсунь" залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду
Черкаської області від 07.07.2014 року по
справі №925/768/14 - без змін.

Матеріали справи №925/768/14 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
С.А. Пашкіна

О.М. Баранець

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 21.08.2014 року