Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/10324/14 01.08.14 р.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техноторг - Дон"

до: 1) Державної служби
інтелектуальної власності України

2) Приватного підприємства
"ВІ.ДЖЕЙ.ТАЙРС ПРОТЕКТОР"

про визнання недійсним патенту на
промисловий зразок

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Простяков Є.О.
за довіреністю № б/н від 26.03.2013 р.;

від відповідача-1: Запорожець Л.Г.
за довіреністю № 2-8/3907 від 23.05.2013 р.;

від відповідача-2: Боруха Д.В. за
довіреністю № б/н від 21.05.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
міста Києва знаходились справи №
910/10324/14 та №910/10324/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техноторг - Дон" до: 1)
Державної служби інтелектуальної
власності України, 2) Приватного
підприємства "ВІ.ДЖЕЙ.ТАЙРС ПРОТЕКТОР",
про визнання недійсним патенту на
промисловий зразок.

Ухвалою суду від 01.08.2014 р. об'єднано
справи № 910/10324/14 та № 910/10325/14 в одне
провадження, присвоївши справі №
910/10324/14.

22.07.2014 р. від позивача через відділ
діловодства суду надійшли заяви про
вжиття заходів до забезпечення позову
шляхом заборони Міністерству доходів і
зборів України та його структурним
підрозділам здійснювати митне
оформлення шин до коліс транспортних
засобів, зображення яких охороняється
згідно патенту на промислові зразки №
25706 та № 25584.

У судовому засіданні 01.08.2014 р.
представник позивача підтримав подані
заяви.

Представники відповідачів проти
вжиття заходів до забезпечення позову
заперечили.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
вимоги заяв та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду заяв, суд відзначає наступне.

Забезпечення позову, за своєю правовою
природою, є засобом запобігання
можливим порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів
держави, територіальних громад,
юридичних або фізичних осіб.

У відповідності до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Отже, із змісту зазначеної норми
вбачається, що підставою для вжиття
заходів до забезпечення позову є
достатньо обґрунтоване припущення про
те, що невжиття заходів до забезпечення
позову у подальшому утруднить або
зробить неможливим виконання рішення
господарського суду у разі задоволення
заявлених вимог.

Позов, згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України,
забезпечується, зокрема, забороною
іншим особам вчиняти дії, що стосуються
предмета спору.

При цьому, у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням такого: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу. Адекватність
заходу до забезпечення позову, що
застосовується господарським судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом,
зокрема, з урахуванням співвідношення
права (інтересу), про захист яких
просить заявник, з вартістю майна, на
яке вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається в
обґрунтування, зокрема, своїх вимог.
Наведене стосується й вимоги щодо
забезпечення позову.

Тобто, заявник повинен обґрунтувати
причини звернення із заявою про
забезпечення позову. З цією метою та з
урахуванням загальних вимог,
передбачених ст. 33 ГПК України,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову (п. 1.1.
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 12.12.2006
№ 01-8/2776 «Про деякі питання практики
забезпечення позову»).

Крім того, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9).

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи те, що позивачем не
обґрунтовано та не доведено належними
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
заходу до забезпечення позову шляхом
заборони Міністерству доходів і зборів
України та його структурним
підрозділам здійснювати митне
оформлення шин до коліс транспортних
засобів, зображення яких охороняється
згідно патенту на промислові зразки №
25706 та № 25584, та що невжиття заходів до
забезпечення позову у подальшому
утруднить або зробить неможливим
виконання рішення господарського суду
у разі задоволення заявлених вимог, суд
не знаходить підстав для задоволення
заяви про вжиття заходів до
забезпечення позову та вважає її
передчасною.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86, 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяв про
вжиття заходів до забезпечення позову.

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд міста Києва протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя
Н.І.
Зеленіна