РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
Справа № 906/595/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Крейбух О.Г.

судді Юрчук
М.І. ,

судді
Огороднік К.М.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

позивача - Власюк І.В., Прокопенко В.В.;

відповідача - не з'явився;

третьої особи - Чапкой В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
приватного підприємства "Чудсервіс" на
рішення господарського суду
Житомирської області від 03.07.14 р. у
справі № 906/595/14

за позовом приватного підприємства
"Чудсервіс"

до Вільшанської сільської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - публічне
акціонерне товариство
"Райагропромтехніка"

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року приватне підприємство
"Чудсервіс" звернулося до суду з
позовом до Вільшанської сільської ради
про зобов'язання вчинити дії щодо
підписання акту встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та прийому-передачі
межових знаків на зберігання позивачу
на території - АДРЕСА_1, Вільшанської
сільської ради, Чуднівського району,
Житомирської області /т.1, а.с.2-5/.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 29.05.2014 року у
справі № 906/595/14 залучено до участі в
справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - публічне
акціонерне товариство
"Райагропромтехніка" /т.1, а.с.110-111/.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 03.07.2014 року у
справі № 906/595/14 (суддя Кудряшова Ю.В.) в
позові ПП "Чудсервіс" до Вільшанської
сільської ради за участю третьої особи
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ПАТ "Райагропромтехніка" про
зобов'язання вчинити певні дії
відмовлено /т.2, а.с.32-34/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач ПП "Чудсервіс" звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою в якій просить рішення
господарського суду Житомирської
області від 03.07.2014 року у даній справі
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задоволити.

В обгрунтування апеляційної скарги,
скаржник вказує наступне:

- місцевим господарським судом
залишено поза увагою встановлені судом
апеляційної та касаційної інстанції у
справі № 6/5007/1397/12 обставини щодо права
постійного користування земельною
ділянкою;

- суд дійшов невірного висновку, що
кадастровий номер земельної ділянки,
на якій розташоване нерухоме майно
позивача не присвоєно;

- відповідач є землевласником і
розпорядником земель територіальної
громади.

Таким чином, на думку скаржника,
правові підстави для відмови в
задоволенні позову відсутні, просить
рішення господарського суду
Житомирської області від 03.07.2014 року у
даній справі скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задоволити /т.2,
а.с.39-46/.

Відповідач та третя особа у відзивах на
апеляційну скаргу заперечили проти
доводів та вимог скарги, вказавши, що
господарський суд Житомирської
області при винесенні рішення
правомірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
повністю з'ясував обставини справи та
дослідив докази у справі, постановив
законне та обгрунтоване рішення, а тому
просять оскаржуване рішення залишити
без змін, а в задоволенні апеляційної
скарги відмовити /т.2, а.с. 56-62, 65-67/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 року у
справі № 906/595/14 апеляційну скаргу
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуючий суддя
Крейбух О.Г., суддя Савченко Г.І., суддя
Огороднік К.М. та призначено до
розгляду на 20.08.2014 року /т.2, а.с.38/.

Розпорядженням в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року
внесено зміни до складу колегії суддів,
окрім заміни головуючого судді, у
зв'язку із перебуванням у відпустці
судді Савченка Г.І. та відповідно до
затверджених складів колегій;
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя
Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М. /т.2,
а.с.69/.

В судовому засіданні 20.08.2014р.
оголошувалася перерва до 20.08.2014р. на 15:00
год. для надання можливості
представнику ПАТ
"Райагропромтехніка"ознайомитися з
матеріалами справи.

20.08.2014 року позивач та третя особа в
судовому засіданні сторони повністю
підтримали вимоги і доводи, викладені в
апеляційній скарзі та у відзиві на неї
відповідно.

20.08.2014 року відповідач участі
уповноваженого представника в
судовому засіданні не забезпечив; про
причини неявки суд не повідомив. Згідно
повідомлення про вручення поштового
відправлення, останній був належним
чином повідомлений про дату, час і
місце розгляду справи /т.2, а.с. 54/.

Поскільки ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 року явка представників сторін в
судове засідання 20.08.2014 року
обов'язковою не визнавалась, колегія
суддів визнала за можливе здійснювати
розгляд справи за відсутності
представника відповідача.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а оскаржуване
рішення залишити без змін, виходячи з
наступного.

24.12.2007 року між відкритим акціонерним
товариством «Чуднівський райагрохім»
(надалі - продавець) та приватним
підприємством «Чудсервіс» (надалі -
покупець) укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до п.1.1
якого ВАТ «Чуднівський райагрохім»
передало у власність - продало, а ПП
«Чудсервіс» прийнято у власність -
купило:

- склад мінеральних добрив під літерою
«Е-1», площею 1133, 0 кв.м.

- вагову під літерою «З-1», площею 28, 9
кв.м.,

- ваги автомобільні, приміщення для
відпочинку під літерою «Ж-1» площею 59, 3
кв.м.

- площадку № 2 площею 416, 0 кв.м.,

- площадку № 3 площею 1950, 0 кв.м.,

- підвищений залізничний тупик № 4,

- залізничний тупик № 5,

що знаходяться в АДРЕСА_1 /т.1, а.с.14/.

25.12.2007 року сторонами, в якості додатку
до договору купівлі-продажу, підписано
та скріплено печатками акт
приймання-передачі нерухомого майна
/т.1, а.с.16/.

Вказаний договір 24.12.2007 року
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
Державному комунальному підприємстві
Бердичівське міжміське бюро технічної
інвентаризації 04.02.2008 року за
реєстраційним номером 21997098, номер
запису 2031 в книзі 75.

Рішенням Вільшанської сільської ради
Чуднівського району Житомирської
області 13 сесії 6 скликання від 17.04.2012
року № 134, надано дозвіл ПП «Чудсервіс»
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в
АДРЕСА_1, площею 3,5 га із земель
промисловості Вільшанської сільради
для складування та фасування
мінеральних добрив з подальшою
передачею в оренду (з правом викупу) /т.1,
а.с.9/.

17.04.2012 року між Вільшанською сільською
радою (надалі - орендодавець,
відповідач) та ПП «Чудсервіс» (надалі -
орендар, позивач, апелянт) укладено
договір оренди земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
№ 5, відповідно до п.1 якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення, землі промисловості, яка
знаходиться у АДРЕСА_1.

Відповідно до п.9 договору оренди,
орендна плата вноситься орендарем у
формі та розмірі 6 % від нормативної
грошової оцінки землі, що становить 70
056,00 грн. в рік або 5 838,00 грн. в місяць.
Орендну плату встановити з 17.04.2012 року
/т.1, а.с. 10-13/.

Згідно п.18 договору оренди, передача
земельної ділянки в оренду
здійснюється без розроблення проекту
її відведення. Підставою розроблення
проекту відведення земельної ділянки
є: рішення Вільшанської сільської ради
13 сесії 6 скликання від 17.04.2012 року № 134.
Організація розроблення проекту
відведення земельної ділянки і
витрати, пов'язані з цим, покладаються
на орендаря.

31.10.2013 року між ПП «Чудсервіс» та ФОП
ОСОБА_5 (надалі - виконавець) укладено
договір на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в АДРЕСА_1 /т.1, а.с.38-39/.

Відповідно до п.1 розробленого ПП
«Чудсервіс» акту встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та прийому-передачі
межових знаків на зберігання ПП
«Чудсервіс» на території - АДРЕСА_1
(надалі - Акт), межа земельної ділянки
площею 3,5000 га, що надається
землекористувачу земельної ділянки в
оренду проходить в натурі (на
місцевості) по огорожі та по межових
знаках.

Згідно п.3 Акту, землекористувачем
земельної ділянки претензій щодо меж
та конфігурації земельної ділянки не
заявлено /т.1, а.с.8/.

При цьому, представник ПАТ
«Райагропромтехніка» від підпису
відмовився. Всі інші землекористувачі
суміжних земельних ділянок, які
вказані в акті, погодили межі, шляхом
підписання акту та поставленням
печаток.

14.01.2014 року позивач направив на адресу
відповідача лист № 14/01-14, в якому просив
погодити акт встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та прийому-передачі
межових знаків на зберігання позивачу
/т.1, а.с.18/, який залишений відповідачем
без реагування.

26.02.2014 року позивачем направив на
адресу Вільшанської сільської ради
лист № 01/26-14, яким повідомив, що на
виконання п.18 договору оренди та
рішення Вільшанської сільської ради 13
сесії 6 скликання від 17.04.2012 року № 134, ПП
«Чудсервіс» повторно звертається з
клопотанням про погодження проекту
землеустрою земельної ділянки в
АДРЕСА_1 та просить не пізніше 03.03.2014
року повідомити ПП «Чудсервіс» дату
для погодження проекту землеустрою /т.1,
а.с.19/.

26.03.2014 року Вільшанська сільська рада у
відповідь на лист № 01/26-14 від 26.02.2014 року
повідомила, що згідно акту
встановлення меж, ПАТ
"Райагропромтехніка", яке є
користувачем суміжної земельної
ділянки відповідно до Державного акту
на право постійного користування
земельною ділянкою для виробничих
потреб серії ЖТ № 06-06-000014 від 17.03.1995
року, не погодило запропоновані в Акті
межі земельної ділянки. Акт серії ЖТ №
06-06-000014 від 17.03.1995 року не скасовано.
Вільшанська сільська рада має право
погодити Акт після узгодження таких
меж земельних ділянок між ПП
«Чудсервіс» та ПАТ
"Райагропромтехніка" /т.1, а.с.20, 124-127/.

Водночас, місцевим господарським судом
встановлено, що попередник ПАТ
"Райагропромтехніка" - ВАТ "Чуднівський
райагрохім", не оформляло право
власності на землю. ВАТ "Чуднівський
райагрохім" не сплачувало земельний
податок за частину землі, що належить
ПАТ "Райагропромтехніка" на правах
постійного користування згідно
державного акту на землю.
Держземагентством у Чуднівському
районі не затверджено Державний акт на
право користування землею ВАТ
"Чуднівський райагрохім", а тому є
єдиним документом, що містить межі
земельної ділянки, на якій розташоване
нерухоме майно ПП "Чудсервіс".

План земельної ділянки за Державним
актом на право постійного користування
землею серія ЖТ 06-06-000014, виданий
Чуднівській райагропромтехніці /т.1,
а.с.124-127/, не співпадає із планом
земельної ділянки за незатвердженим
проектом землеустрою ПП "Чудсервіс".

Відсутність погодження Вільшанською
сільською радою Акту встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та прийому-передачі
межових знаків на зберігання позивачу
слугувало підставою для звернення ПП
«Чудсервіс» з позовом до суду про
зобов'язання вчинити дії щодо
підписання акту встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та прийому-передачі
межових знаків на зберігання позивачу
на території - АДРЕСА_1, Вільшанської
сільської ради, Чуднівського району,
Житомирської області.

При прийнятті рішення, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до ст.1 закону України "Про
землеустрій", межування земель - це
комплекс робіт із встановлення чи
відновлення в натурі (на місцевості)
меж адміністративно-територіальних
одиниць, меж земельних ділянок
власників, землекористувачів, у тому
числі орендарів, із закріпленням їх
межовими знаками встановленого зразка.

Слід зазначити, що погодження меж
земельної ділянки полягає у тому, щоб
суміжному землекористувачеві було
запропоновано підписати відповідний
акт. Не погодження меж земельної
ділянки є формою реалізації прав
відповідача. Тобто, у разі відмови від
підписання акта, орган, уповноважений
вирішувати питання про встановлення
меж адміністративно-територіальних
одиниць виходить не з самого факту
відмови від підписання акта, а із
мотивів такої відмови.

Отже, підписання акта погодження меж
(акта прийому-передачі межових знаків)
самостійного значення не має, і воно не
призводить до виникнення, зміни або
припинення прав на земельну ділянку. У
випадку відмови суміжного
землевласника або землекористувача
від підписання відповідного документа
- акта погодження меж (акта
прийому-передачі межових знаків) - слід
вважати, що погодження меж відбулося.

Аналогічна правова позиція наведена в
постановах Вищого господарського суду
України № 5011-9/11525-2012 від 11.06.2013 року та
№ 5009/4103/12 від 15.05.2013 року.

Відповідно до ст.46 Закону України "Про
землеустрій", проект землеустрою щодо
встановлення (зміни) меж
адміністративно-територіальних
одиниць включає, зокрема, викопіювання
із кадастрових карт (планів) з
відображенням існуючих (за їх
наявності) та проектних меж
адміністративно-територіальної
одиниці.

Згідно ст.198 ЗК України, кадастрова
зйомка включає в тому числі погодження
меж земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами, а
також відновлення меж земельної
ділянки на місцевості.

Відповідно до п.2.4. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376
(надалі - Інструкція), підготовчі роботи
включають збір та аналіз виконавцем
наявних документації із землеустрою,
матеріалів інвентаризації земель,
планово-картографічних матеріалів,
правових підстав надання земельної
ділянки у власність (користування),
відомостей про наявність спірних
питань щодо меж земельної ділянки,
переліку обмежень у використанні
земельної ділянки і наявні земельні
сервітути, списків координат пунктів
державної геодезичної мережі.

Згідно абз.1 п.3.12. Інструкції,
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Водночас, колегія суддів вважає за
необхідне вказати, що технічні
документи не є підставою для
землекористування в силу положень
земельного законодавства України, а
лише повинні бути предметом розгляду
компетентним органом питання про
землекористування, рішення якого і
буде породжувати певні правові
наслідки для учасників земельних
правовідносин.

Обгрунтовуючи позовні вимоги та
апеляційну скаргу, позивач посилається
на постанову Вищого господарського
суду України від 01.10.2013 року у справі №
6/5007/1397/12 /т.1, а.с.32-37/, в якій зазначено:

«Отже, колегія суддів апеляційого
господарського суду правомірно
вважала, що у зв'язку з придбанням за
Договором від 24 грудня 2007 року майна, до
позивача перейшло право постійного
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані придбані ним об'єкти,
у тому числі і земельні ділянка на якій
розташована залізнична колія довжиною
593 пог. м.».

Крім того, скаржник вважає, що
Державний акт на право постійного
користування землею серії ЖТ № 06-06-000014
від 17.03.1995 року є нечинним, посилаючись
на п.2.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" від 17.05.2011р. № 6, зазначений на
стор.6 постанови Вищого господарського
суду України від 01.10.2013р. у справі №
6/5007/1397/12 /т.1, а.с.32-37/.

Колегія суддів не бере до уваги
зазначені доводи скаржника, викладені
в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до п.2.7 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" від 17.05.2011р. № 6, п.2.7
у редакції постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 8, статтею 92 ЗК України передбачено,
що право постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають
лише: підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності; громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації; релігійні організації
України, статути (положення) яких
зареєстровано у встановленому законом
порядку, виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності; публічне акціонерне
товариство залізничного транспорту
загального користування, утворене
відповідно до Закону України "Про
особливості утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування".
Однак ця норма не обмежує і не скасовує
право постійного користування
земельними ділянками, набуте іншими
особами в установлених законодавством
випадках станом на 01.01.2002 (див. Рішення
Конституційного Суду України від 22.09.2005
N 5-рп/2005 у справі N 1-17/2005).

Згідно Державного акту на право
постійного користування землею серії
ЖТ № 06-06-000014 від 17.03.1995 року, виданого
відповідно до рішення Чуднівської
районної Ради народних депутатів від
17.03.1995 року № 33 /т.1, а.с.124-127/, ПАТ
"Райагропромтехніка" надано у постійне
землекористування 12,21 га землі в межах
згідно з планом землекористування.

Згідно Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 24.10.2012 року, яке
належить ПАТ "Райагропромтехніка" на
праві приватної власності, в графі
«опис об'єкта» зазначено, зокрема,
залізничний тупик 250 п/м /т.1, а.с.128/.

Водночас, згідно п.7 Перехідних
положень Земельного кожексу України,
який набрав законної сили з 01.01.2002 року,
громадяни та юридичні особи, що
одержали у власність, у тимчасове
користування, в тому числі на умовах
оренди, земельні ділянки у розмірах, що
були передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці
ділянки.

Відповідно до п.п.5.2 п.5 рішення
Конституційного Суду України від 22.09.2005
року у справі № 1-17/2005 за конституційним
поданням 51 народного депутата України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
(справа про постійне користування
земельними ділянками), згідно з
частиною третьою статті 41 Конституції
України громадяни для задоволення
своїх потреб можуть користуватися
об'єктами права державної та
комунальної власності відповідно до
закону. Ця конституційна гарантія не
може тлумачитися як така, що заперечує
державний захист інших визнаних
майнових прав громадян (крім права
власності) або обмежує можливості
такого захисту прав землекористувачів,
набутих свого часу відповідно до
чинного на той час законодавства.

Таким чином, стосовно права постійного
користування земельними ділянками діє
механізм захисту, гарантований
статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України.

Орган законодавчої влади має право
встановлювати для громадян та
юридичних осіб, у котрих є в постійному
користуванні земельні ділянки, але які
за цим Кодексом не можуть мати їх на
такому праві, строк, протягом якого ці
особи зобов'язані переоформити у
встановленому порядку право власності
або право оренди на земельні ділянки.
Але при цьому орган законодавчої влади
повинен дотримуватися приписів
Основного Закону України.

Згідно зі статтею 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані (частина друга), при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (частина третя).
Скасування конституційних прав і
свобод - це їх офіційна (юридична або
фактична) ліквідація. Звуження змісту
та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.
У традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

За наведеного, поскільки Державний акт
ПАТ "Райагропромтехніка" на право
постійного користування землею серії
ЖТ № 06-06-000014 від 17.03.1995 року є чинним, в
судовому порядку не оскаржувався,
відмова третьої особи від підписання
акту встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
частина якої належить ПАТ
"Райагропромтехніка" на праві
постійного користування, та акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання ПП «Чудсервіс» на території
- АДРЕСА_1 є правомірною, а правові
підстави для задоволення позову -
відсутні.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК
України, кожна сторона належними і
допустимими доказами повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, посилання
скаржника, викладені в апеляційній
скарзі є безпідставними, документально
необгрунтованими та такими, що
належним чином досліджені судом першої
інстанції при розгляді справи. Рішення
господарського суду Житомирської
області у даній справі ґрунтується на
матеріалах і обставинах справи,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а тому відсутні
правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Житомирської області від 03.07.14 р. у
справі № 906/595/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу приватного
підприємства "Чудсервіс" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 906/595/14 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Огороднік К.М.