ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р.
Справа № 911/2462/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»

до Броварської міської ради Київської
області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Відділу
Державного агенства земельних
ресурсів у місті Бровари Київської
області

про визнання недійсним положення
додаткової угоди, внесення змін до
договору оренди земельної ділянки та
зобов'язання вжити заходи

Суддя Горбасенко
П.В.

За участю представників:

від позивача Пантєєв І.О. (дов. б/н від
07.04.2014р.);

Олексіюк М.В. (дов. б/н від 06.06.2014р.);

від відповідача Попіка І.А. (дов. № 2-15/41
від 10.01.2014р.);

від третьої особи Данилюк О.І. (дов. № 7
від 14.08.2014р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»
(далі - позивач) звернулося з позовом до
Броварської міської ради Київської
області (далі - відповідач) про
визнання недійсним положення п. 3
додаткової угоди № 1 від 10.07.2008р. в
частині «річна оренда плата становить
10 % від нормативної грошової оцінки»,
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 13.04.2006р. (з
урахуванням змін, внесених додатковою
угодою № 1 від 10.07.2008р.), привівши його
положення у відповідність до чинного
законодавства та виклавши друге
речення п. 1.1. договору оренди в
наступній редакції: «Згідно
Класифікації видів цільового
призначення земель (КВЦПЗ) ця земельна
ділянка рахується в категорії земель
для розміщення та експлуатації
будівель і споруд додаткових
транспортних послуг та допоміжних
операцій (код 12.08).», п. 2.3. договору
оренди у наступній редакції:
«Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки на період будівництва
становить: 7 097 894 (сім мільйонів
дев'яносто сім тисяч вісімсот
дев'яносто чотири) гривні; Нормативна
грошова оцінка земельної ділянки з
дати затвердження Акту Державної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництва становить: 14
195 788 (чотирнадцять мільйонів сто
дев'яносто п'ять тисяч сімсот
вісімдесят вісім) гривень.», п. 4.1.
договору оренди у наступній редакції:
«Річна орендна плата становить 5 % від
нормативної грошової оцінки і складає:
354 894,7 (триста п'ятдесят чотири тисячі
вісімсот дев'яносто чотири) гривні 70
коп. на період будівництва; 709 789,4
(сімсот дев'ять тисяч сімсот
вісімдесять дев'ять) гривень 40 коп. - з
дати здачі об'єкта в експлуатацію.», п.
5.1. договору оренди у наступній
редакції: «Цільове призначення
земельної ділянки - землі транспорту
(для будівництва та обслуговування
складського комплексу логістичний
парк).» та зобов'язання Броварську
міську раду Київської області вжити
заходів у межах їх повноважень для
приведення у відповідність до вимог
законодавства категорії цільового
використання та функціонального
призначення земельної ділянки, що
знаходиться у користуванні Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Термінал Бровари» за договором оренди
від 13.04.2006р., яка знаходиться по
Об'їздній дорозі, 62 в м. Бровари.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
13.04.2006р. на підставі рішення
Броварської міської ради Київської
області № 955-46-06 від 23.03.2006р. між
позивачем та відповідачем було
укладено договір оренди земельної
ділянки, зареєстрований від 13.04.2006р. за
№ 99 щодо передачі позивачу
земельної ділянки за цільовим
призначенням: для будівництва та
обслуговування складського комплексу
логістичний парк (п.п. 5.1. п. 5 договору
оренди). Всупереч цьому, далі у договорі
було помилково зазначено, що цільовим
призначенням земельної ділянки є землі
комерційного призначення. Позивачу
стало відомо, що земельна ділянка за
основним цільовим призначенням була
віднесена до категорії земель житлової
та громадської забудови та отримала
код КВЦПЗ 03.10 для будівництва та
обслуговування будівель ринкової
інфраструктури. Це повністю суперечить
цільовому використанню, яке було
спочатку визначене рішенням та
договором оренди. 10.07.2008р. між сторонами
було укладено додаткову угоду № 1 до
договору, де визначено, що нормативна
грошова оцінка земельної ділянки була
встановлена згідно довідки
Броварського міського відділу
земельних ресурсів № 04-3/13-3/955 і
становить 3 274 431грн. Річна орендна
плата встановлена за ставкою 10 % від
нормативної грошової оцінки землі і
складає 327 431,10грн. Враховуючи те, що
орендована земельна ділянка повинна
бути віднесена до категорії земель
транспорту та мати функціональне
призначення, визначене відповідно до
вимог законодавства у межах цієї
категорії земель, позивач просить
задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.06.2014р. порушено
провадження у справі № 911/2462/14, розгляд
справи призначено на 11.07.2014р.

10.07.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника відповідача разом з
супровідним листом № 2-15/2474 від 09.07.2014р.
(вх. № 13484/14 від 10.07.2014р.) надійшов відзив
на позовну заяву № 2-15/2472 від 09.07.2014р.,
згідно якого останній визнав позовні
вимоги безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню судом, який
прийнято судом.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.07.2014р. залучено Відділ
Державного агенства земельних
ресурсів у місті Бровари Київської
області до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, розгляд справи
відкладено на 08.08.2014р.

11.07.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника позивача надійшло
клопотання про фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
на підставі ст. 81-1 ГПК України (вх. №
13604/14 від 11.07.2014р.).

07.08.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника позивача надійшло
клопотання про призначення
земельно-технічної експертизи від
07.08.2014р. (вх. № 16000/14 від 07.08.2014р.), згідно
якого останній просив суд призначити у
справі № 911/2462/14 судову
земельно-технічну експертизу з метою
визначення законності процедури зміни
цільового призначення землі та
розробленої технічної документації, а
також встановлення відповідності
фактичного землекористування до вимог
документів на землю, містобудівної
документації та інших нормативних
актів, яке прийнято судом.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 08.08.2014р. розгляд справи
відкладено на 15.08.2014р., фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося судом у зв'язку з тим,
що представники позивача не наполягали
на фіксуванні судового засідання
08.08.2014р., за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки перед початком
судового засідання 08.08.2014р. останніми
не заявлено про підтримання поданого
клопотання про фіксування судового
засіданні за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
від 11.07.2014р., у зв'язку з чим судом
здійснювалася протокольна форма
фіксування судового засідання.

15.08.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника третьої особи надійшло
пояснення № 05-7/3-3/1324 від 14.08.2014р. (вх. №
16655/14 від 15.08.2014р.), згідно якого останній
визнав позовні вимоги безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню судом, яке
прийнято судом.

15.08.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника позивача повторно
надійшло клопотання про призначення
земельно-технічної експертизи від
07.08.2014р. (вх. № 16645/14 від 15.08.2014р.), згідно
якого останній просив суд призначити у
справі № 911/2462/14 судову
земельно-технічну експертизу з метою
встановлення цільового призначення
земельної ділянки, що була виділена
позивачеві в оренду для будівництва та
обслуговування складського комплексу
логістичний парк (автомобільний
вантажний термінал), яке прийнято
судом.

15.08.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від відповідача
надійшло заперечення на клопотання про
призначення земельно-технічної
експертизи № 2-15/2979 від 13.07.2014р. (вх. №
16643/14 від 15.08.2014р.), згідно якого останній
заперечив проти призначення судової
експертизи.

У судовому засіданні 15.08.2014р. суд,
розглянувши клопотання представника
позивача про призначення судової
земельно-технічної експертизи у
справі, вирішив, що вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41
Господарського процесуального кодексу
України з метою роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.
Проведення судової експертизи
доручається компетентним організаціям
чи безпосередньо спеціалістам, які
володіють необхідним для цього
знаннями.

Пунктом п'ятим Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
призначення судової експертизи" № 4 від
23.03.2012р. передбачено, що відповідно до
статті 1 Закону судова експертиза - це
дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи, що
перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Водночас і згідно з частиною першою
статті 41 ГПК експертиза призначається
для з'ясування питань, що потребують
спеціальних знань. Із сукупності
наведених норм матеріального і
процесуального права вбачається, що
неприпустимо ставити перед судовими
експертами правові питання, вирішення
яких чинним законодавством віднесено
до компетенції суду, зокрема, про
відповідність окремих нормативних
актів вимогам закону, про правову
оцінку дій сторін тощо. Судова
експертиза призначається лише у разі
дійсної потреби у спеціальних знаннях
для встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Як вбачається з п. 6
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених наказом
Міністерства юстиції України № 53/5 від
08.10.1998р. до завдань земельно-технічної
експертизи не відноситься вирішення
питань щодо визначення цільового
призначення земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене та те, що в
матеріалах справи наявні документи,
необхідні для вирішення спору по суті,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні клопотання про
призначення судової економічної
експертизи.

Крім того, враховуючи що представники
позивача у судовому засіданні 15.08.2014р.
не наполягали на здійсненні фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки перед початком
судового засідання 15.08.2014р. останніми
не заявлено про підтримання поданого
клопотання про фіксування судового
засіданні за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
від 11.07.2014р., у зв'язку з чим судом
здійснювалася протокольна форма
фіксування судового засідання 15.08.2014р.

У судовому засіданні 15.08.2014р.
представники позивача підтримали
позов повністю, представники
відповідача та третьої особи
заперечили проти задоволення позову
повністю.

Заяв чи клопотань про застосування
позовної давності до вимог позивача
відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін та
третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Броварської міської ради
Київської області «Про припинення
права користування земельними
ділянками, надання в оренду земельних
ділянок, надання дозволів на
виготовлення технічної документації
по оформленню права користування
земельними ділянками юридичним і
фізичним особам та внесення змін до
рішень Броварської міської ради» №
955-46-04 від 23.03.2006р. надано Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Термінал-Бровари» в оренду земельну
ділянку площею 9,50 га за рахунок земель
сільськогосподарського призначення -
рілля, для будівництва та
обслуговування складського комплексу
логістичний парк - землі комерційного
використання, по Об'їзній дорозі
терміном на 5 років, затверджено
розрахунок розміру втрат
сільськогосподарського виробництва,
спричинених вилученням
сільськогосподарських угідь ТОВ
«Термінал-Бровари» в розмірі 341 069грн.

13.04.2006р. на підставі рішення
Броварської міської ради Київської
області № 955-46-04 від 23.03.2006р. між
Броварською міською радою
(Орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Термінал
Бровари» (Орендар) укладено договір
оренди земельної ділянки, за умовами
якого орендодавець зобов'язався
надати, а орендар - прийняти в строкове
платне користування земельну ділянку
площею 9,50 га, для будівництва та
обслуговування складського комплексу
логістичний парк, яка знаходиться по
Об'їздній дорозі в м. Бровари. Вказаний
договір зареєстровано у Київській
регіональній філії Державного
підприємства «Центру державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельним
ресурсам», про що у Державному реєстрі
вчинено запис від 13 квітня 2006р. за №
99.

Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3. договору в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 9,50 га. На земельній
ділянці відсутні об'єкти нерухомого
майна. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки згідно довідки
Броварського міського відділу
земельних ресурсів від 05.04.2006р. за №
455-04-3/3 з урахуванням коефіцієнтів
індексації становить: - 1 107 700грн. на
період будівництва; - 5 540 400грн. з дати
затвердження Акту Державної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту.

Пунктом 3 договору передбачено, що
договір укладено на 5 років, терміном до
23.03.2011 року. Після закінчення строку
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору річна
орендна плата на період будівництва
складає 55 385грн. Річна орендна плата з
дати затвердження Акту Державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва
складає 277 020грн. Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції.

Земельна ділянка передається в оренду
для будівництва та обслуговування
складського комплексу логістичний
парк. Цільове призначення земельної
ділянки - землі комерційного
призначення (п.п. 5.1., 5.2. договору).

На виконання п. 1.1. договору оренди
земельної ділянки від 13.04.2006р. позивач
передав, а відповідач прийняв спірну
земельну ділянку, що підтверджується
актом прийому-передачі земельної
ділянки від 13.04.2006р. (а.с. 78), підписаним
та скріпленим печатками обох сторін
договору.

Рішенням Броварської міської ради
Київської області «Про затвердження
ставок орендної плати за земельні
ділянки в м. Бровари» № 538-29-05 від
29.11.2007р. затверджено ставки орендної
плати за земельні ділянки в м. Бровари у
вигляді відсоткових показників від
грошової оцінки землі, що додаються.

Рішенням Броварської міської ради
Київської області «Про припинення
права користування земельними
ділянками, надання в оренду земельних
ділянок, надання дозволів на
виготовлення технічної документації
по оформленню права користування
земельними ділянками юридичним і
фізичним особам та внесення змін до
рішень Броварської міської ради» №
774-38-05 від 26.06.2008р. внесено зміни до
договору оренди, зареєстрованого у
Київській регіональній філії
Державного підприємства «Центру
державного земельного кадастру при
Держкомземі України по земельним
ресурсам» за № 99 від 13.04.2006р.,
відносно Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал-Бровари», в
п. 3 договору оренди слова «… строком на
5 (п'ять) років…» замінити словами
«…строком на 49 (сорок дев'ять) років».

10.07.2008р. на підставі рішення
Броварської міської ради Київської
області № 538-29-05 від 29.11.2007р. та № 774-38-05
від 26.06.2008р. між Броварською міською
радою (Орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Термінал
Бровари» (Орендар) укладено додаткову
угоду № 1 до договору оренди земельної
ділянки від 13 квітня 2006 року № 99,
за умовами якої сторони дійшли згоди
внести зміни до наступних пунктів
договору: п. 2.3. викласти в наступній
редакції «Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки згідно довідки
відділу земельних ресурсів в м.
Броварах від 07.07.2008р. за № 04-3/13-3/956 на
період будівництва становить: - 654
886грн.; Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки згідно довідки
відділу земельних ресурсів в м.
Броварах від 07.07.2008р. за № 04-3/13-3/955 з дати
затвердження Акту Державної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництва становить - 3
274 431грн.»; п. 3. викласти в новій
редакції: «Договір укладено на 49 років.
Після закінчення строку договору
орендар має переважне право поновлення
його на новий строк»; п. 4.1. викласти в
наступній редакції: «Річна орендна
плата становить 10 % від нормативної
грошової оцінки і складає: - 65 488,60грн.
на період будівництва; - 327 433,10грн. - з
дати здачі об'єкта в експлуатацію. Ця
додаткова угода є невід'ємною частиною
договору оренди, зареєстрованого за №
99 від 13.04.2008р.

10.07.2008р. між сторонами договору
складено акт прийому-передачі
земельної ділянки від 10.07.2008р. (а.с. 87-88),
за умовами якого Броварська міська
рада передала, а Товариство з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»
прийняло земельну ділянку площею 9,50 га
для будівництва та обслуговування
складського комплексу логістичний
парк - землі комерційного використання
по Об'їздній дорозі в м. Бровари.

Рішенням Броварської міської ради
Київської області «Про затвердження
нормативної грошової оцінки земель
міста Бровари» № 883-46-05 від 30.09.2008р.
затверджено нормативну грошову оцінку
земель міста Бровари, згідно додатків
№ 1 та № 2.

Рішенням Броварської міської ради
Київської області «Про припинення
права користування земельними
ділянками, надання в оренду земельних
ділянок, надання дозволів на
виготовлення технічної документації
по оформленню права користування
земельними ділянками юридичним і
фізичним особам та внесення змін до
рішень Броварської міської ради» №
928-49-05 від 20.11.2008р. вирішено договорами
оренди земельних ділянок передбачити
право Броварської міської ради
змінювати орендну плату за земельні
ділянки після зміни грошової оцінки
земель м. Бровари, внести зміни в усі
діючі договори оренди земельних
ділянок , укладені Броварською міською
радою з юридичним та фізичними особами,
відповідно до рішення Броварської
міської ради від 30.09.2008 року № 883-46-05
«Про затвердження нормативної
грошової оцінки земель міста Бровари».

Суд встановив, що як вбачається з
технічного завдання від 03.03.2006р., яке
затвердженого директором ТОВ
«Термінал Бровари» та пояснювальної
записки (а.с. 169-172), які є невід'ємними
складовими проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду,
цільове призначення земельної ділянки,
яка перебуває в оренді позивача є землі
комерційного використання (код
цільового використання у
відповідності УКЦВЗ: 1.11.6.).

Зі змісту листа Державного управління
екології та природних ресурсів в
Київській області «Про погодження
проекту відведення земельної ділянки в
оренду ТОВ «Термінал Бровари», м.
Бровари, Об'їзна дорога для будівництва
складського комплексу «Логістичний
парк»» № 06-13/1785 від 16.03.2006р. (а.с 242)
вбачається, що спірна земельна ділянка
площею 9,5 га є землями комерційного
використання.

Крім того листом Відділу
держземагенства у місті Броварах
Київської області № 05-з/4-з/1131 від
04.07.2014р. (а.с. 136) повідомлено
відповідача, що згідно державної
статистичної звітності з кількісного
обліку земель в межах Броварської
міської ради (форма 3-зем) станом на
2006-2014 роки земельна ділянка площею 9,5000
га по вул. Об'їзній дорозі, 62
знаходиться в користуванні на умовах
оренди ТОВ «Термін-Бровари» - землі
комерційного використання.

Предметом позову є вимоги про визнання
недійсним положення п. 3 додаткової
угоди № 1 від 10.07.2008р. в частині «річна
оренда плата становить 10 % від
нормативної грошової оцінки», внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки від 13.04.2006р. (з урахуванням змін,
внесених додатковою угодою № 1 від
10.07.2008р.), привівши його положення у
відповідність до чинного
законодавства та виклавши друге
речення п. 1.1. договору оренди в
наступній редакції: «Згідно
Класифікації видів цільового
призначення земель (КВЦПЗ) ця земельна
ділянка рахується в категорії земель
для розміщення та експлуатації
будівель і споруд додаткових
транспортних послуг та допоміжних
операцій (код 12.08).», п. 2.3. договору
оренди у наступній редакції:
«Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки на період будівництва
становить: 7 097 894 (сім мільйонів
дев'яносто сім тисяч вісімсот
дев'яносто чотири) гривні; Нормативна
грошова оцінка земельної ділянки з
дати затвердження Акту Державної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництва становить: 14
195 788 (чотирнадцять мільйонів сто
дев'яносто п'ять тисяч сімсот
вісімдесят вісім) гривень.», п. 4.1.
договору оренди у наступній редакції:
«Річна орендна плата становить 5 % від
нормативної грошової оцінки і складає:
354 894,7 (триста п'ятдесят чотири тисячі
вісімсот дев'яносто чотири) гривні 70
коп. на період будівництва; 709 789,4
(сімсот дев'ять тисяч сімсот
вісімдесять дев'ять) гривень 40 коп. - з
дати здачі об'єкта в експлуатацію.», п.
5.1. договору оренди у наступній
редакції: «Цільове призначення
земельної ділянки - землі транспорту
(для будівництва та обслуговування
складського комплексу логістичний
парк).» та зобов'язання Броварську
міську раду Київської області вжити
заходів у межах їх повноважень для
приведення у відповідність до вимог
законодавства категорії цільового
використання та функціонального
призначення земельної ділянки, що
знаходиться у користуванні Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Термінал Бровари» за договором оренди
від 13.04.2006р., яка знаходиться по
Об'їздній дорозі, 62 в м. Бровари.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 12 Земельного кодексу України (в
редакції, яка діяла на момент прийняття
рішення Броварської міської ради
Київської області № 955-46-04 від 23.03.2006р.
та укладення договору оренди землі від
13.04.2006р., далі - ЗК України) визначено, що
серед повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу
України (в редакції, яка діяла на момент
прийняття рішення Броварської міської
ради Київської області № 955-46-04 від
23.03.2006р. та укладення договору оренди
землі від 13.04.2006р., далі - ЗК України)
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.
Зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Зміна
цільового призначення земель, зайнятих
лісами, провадиться з урахуванням
висновків органів виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища та лісового
господарства.

Згідно ст. 124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем.
Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу.

За договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Земельна ділянка може передаватись у
найм разом з насадженнями, будівлями,
спорудами, водоймами, які знаходяться
на ній, або без них. Відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом (ст. 792 Цивільного
кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про
оренду землі" в редакції, що діяла на
момент укладення договору оренди
договору оренди землі від 13.04.2006р. (далі
- Закон) орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах
і в порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі. У разі
набуття права оренди земельної ділянки
на конкурентних засадах підставою для
укладення договору оренди є результати
аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Згідно ст. 21 Закону орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Закону України "Про
плату за землю"). Річна орендна плата за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
надходить до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою за розмір земельного податку, що
встановлюється Законом України "Про
плату за землю", та перевищувати 10
відсотків їх нормативної грошової
оцінки. У разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати.

Частиною п'ятою статті 5 Закону України
«Про оцінку земель» (в редакції, яка
діяла на момент прийняття рішення
Броварської міської ради Київської
області № 955-46-04 від 23.03.2006р. та
укладення договору оренди землі від
13.04.2006р. та додаткової угоди № 1 від
10.07.2008р.) передбачено, що нормативна
грошова оцінка земельних ділянок
використовується для визначення
розміру земельного податку, державного
мита при міні, спадкуванні та даруванні
земельних ділянок згідно із законом,
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також при розробці показників та
механізмів економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель.

Частиною першої статті 215 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначено загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, а саме: 1) зміст правочину не
може суперечити цьому кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства; 2)
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; 5) правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
6) правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК
України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу
України у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах. Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Згідно абзацу четвертого п. 2.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
№ 11 від 29.05.2013р. вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
№ 11 від 29.05.2013р. у вирішенні спорів про
визнання правочинів недійсними на
підставі статей 230 - 233 ЦК України
господарські суди повинні мати на
увазі, що відповідні вимоги можуть бути
задоволені за умови доведеності
позивачем фактів обману, насильства,
погрози, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною, тяжких обставин і наявності
їх безпосереднього зв'язку з
волевиявленням другої сторони щодо
вчинення правочину. Під обманом слід
розуміти умисне введення в оману
представника підприємства, установи,
організації або фізичної особи, що
вчинила правочин, шляхом: повідомлення
відомостей, які не відповідають
дійсності; заперечення наявності
обставин, які можуть перешкоджати
вчиненню правочину; замовчування
обставин, що мали істотне значення для
правочину (наприклад, у зв'язку з
ненаданням технічної чи іншої
документації, в якій описуються
властивості речі). При цьому особа, яка
діяла під впливом обману, повинна
довести не лише факт обману, а й
наявність умислу в діях відповідача та
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману. Обман щодо
мотивів правочину не має істотного
значення. Суб'єктом введення в оману є
сторона правочину, - як безпосередньо,
так і через інших осіб за домовленістю.

Пунктом 2.19. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» № 6 від 17.05.2011р. у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку. Згідно зі статтею 632 ЦК
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У визначених
законом випадках застосовуються ціни
(тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Судам слід
враховувати, що розмір орендної плати
за землю визначається сторонами у
договорі, в тому числі може визначатися
шляхом встановлення відсоткового
відношення до нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, що
відповідає чинному законодавству
України, зокрема, приписам частини
першої статті 15, статті 21 Закону
України "Про оренду землі".

Згідно п. 2.26 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» № 6 від 17.05.2011р. у частині
першій статті 15 Закону України "Про
оренду землі" встановлено перелік
істотних умов договору оренди землі,
відсутність однієї з яких згідно з
частиною другою цієї статті є
підставою для визнання договору
недійсним. Водночас згідно з частиною
четвертою статті 15 Закону України "Про
оренду землі" невід'ємними частинами
договору оренди землі є: 1) план або
схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; 2) кадастровий
план земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
3) акт визначення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості); 4) акт
приймання-передачі об'єкта оренди; 5)
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом. У вирішенні спорів про
визнання недійсними договорів оренди
земельної ділянки суди мають
з'ясовувати наявність на момент
укладення оспорюваного договору
оренди рішення органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
про надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки,
оскільки його відсутність суперечить
вимогам пункту 5 частини четвертої
статті 15 Закону України "Про оренду
землі" та пункту 3 Порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.05.2004 N 677. Також, розглядаючи справи
у спорах про визнання недійсними
договорів оренди, суди повинні
з'ясовувати питання чинності рішень
(розпоряджень), на підставі яких було
укладено такі договори.

Суд встановив, що станом на момент
судового розгляду справи рішення
Броварської міської ради Київської
області «Про припинення права
користування земельними ділянками,
надання в оренду земельних ділянок,
надання дозволів на виготовлення
технічної документації по оформленню
права користування земельними
ділянками юридичним і фізичним особам
та внесення змін до рішень Броварської
міської ради» № 955-46-04 від 23.03.2006р., «Про
затвердження нормативної грошової
оцінки земель міста Бровари» № 883-46-05
від 30.09.2008р. та «Про припинення права
користування земельними ділянками,
надання в оренду земельних ділянок,
надання дозволів на виготовлення
технічної документації по оформленню
права користування земельними
ділянками юридичним і фізичним особам
та внесення змін до рішень Броварської
міської ради» № 928-49-05 від 20.11.2008р. є
чинними та не оскаржені у судовому
порядку; сторонами при укладенні
договору оренди земельної ділянки від
13.04.2006р. та додаткової угоди № 1 від
10.07.2008р., яка є невід'ємною складовою
договору оренди земельної ділянки від
13.04.2006р. досягнуто згоди щодо всіх
істотних умов; договір оренди
зареєстровано у Київській
регіональній філії Державного
підприємства «Центру державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельним
ресурсам», про що у Державному реєстрі
вчинено запис від 13 квітня 2006р. за №
99; орендована позивачем у
відповідача спірна земельна ділянка
площею 9,50 га є землями комерційного
використання, які надані позивачу за
рахунок земель сільськогосподарського
призначення - ріллі, для будівництва та
обслуговування складського комплексу
логістичний парк.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем, належними та допустимими
доказами у розумінні ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, не доведено суду порушення
вимог земельного законодавства при
укладенні між Броварською міською
радою Київської області та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Термінал Бровари» договору оренди
земельної ділянки від 13.04.2006р. та
додаткової угоди № 1 від 10.07.2008р., в тому
числі введення його в оману при
укладенні спірного договору оренди
земельної ділянки від 13.04.2006р. та
додаткової угоди № 1 від 10.07.2008р. та
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні спірного
договору та додаткової угоди до нього.

Суд критично оцінює посилання
представника позивача на порушення
відповідачем при прийнятті рішення №
955-46-04 від 23.03.2006р. та укладенні спірного
договору оренди земельної ділянки від
13.04.2006р. та додаткової угоди № 1 від
10.07.2008р. положень ч. 5 ст. 20 Земельного
кодексу України (види використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою), оскільки на момент
укладення договору оренди земельної
ділянки від 13.04.2006р. вказаної частини у
ст. 20 ЗК України не було, а відтак вона
не може бути застосована до спірних
правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
положення п. 3 додаткової угоди № 1 від
10.07.2008р. в частині «річна оренда плата
становить 10 % від нормативної грошової
оцінки», внесення змін до договору
оренди земельної ділянки від 13.04.2006р. (з
урахуванням змін, внесених додатковою
угодою № 1 від 10.07.2008р.), привівши його
положення у відповідність до чинного
законодавства та виклавши друге
речення п. 1.1. договору оренди в
наступній редакції: «Згідно
Класифікації видів цільового
призначення земель (КВЦПЗ) ця земельна
ділянка рахується в категорії земель
для розміщення та експлуатації
будівель і споруд додаткових
транспортних послуг та допоміжних
операцій (код 12.08).», п. 2.3. договору
оренди у наступній редакції:
«Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки на період будівництва
становить: 7 097 894 (сім мільйонів
дев'яносто сім тисяч вісімсот
дев'яносто чотири) гривні; Нормативна
грошова оцінка земельної ділянки з
дати затвердження Акту Державної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництва становить: 14
195 788 (чотирнадцять мільйонів сто
дев'яносто п'ять тисяч сімсот
вісімдесят вісім) гривень.», п. 4.1.
договору оренди у наступній редакції:
«Річна орендна плата становить 5 % від
нормативної грошової оцінки і складає:
354 894,7 (триста п'ятдесят чотири тисячі
вісімсот дев'яносто чотири) гривні 70
коп. на період будівництва; 709 789,4
(сімсот дев'ять тисяч сімсот
вісімдесять дев'ять) гривень 40 коп. - з
дати здачі об'єкта в експлуатацію.», п.
5.1. договору оренди у наступній
редакції: «Цільове призначення
земельної ділянки - землі транспорту
(для будівництва та обслуговування
складського комплексу логістичний
парк).».

Також позивачем заявлено вимогу про
зобов'язання Броварську міську раду
Київської області вжити заходів у
межах їх повноважень для приведення у
відповідність до вимог законодавства
категорії цільового використання та
функціонального призначення земельної
ділянки, що знаходиться у користуванні
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»
за договором оренди від 13.04.2006р., яка
знаходиться по Об'їздній дорозі, 62 в м.
Бровари.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання та на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Право кожної особи на звернення до суду
за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу закріплено статтею 16
вказаного Кодексу.

Приписи статті 20 Господарського
кодексу України містять такий спосіб
захисту порушеного права, як визнання
наявності або відсутності права.

Позовом у процесуальному сенсі є
звернення до суду з вимогою про захист
своїх прав та інтересів, який
складається з двох елементів: предмету
і підстави позову.

Предметом позову є певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, а підставою позову є
факти, які обґрунтовують вимогу про
захист права чи законного інтересу. При
цьому особа, яка звертається до суду з
позовом, самостійно визначає у
позовній заяві, яке її право чи
охоронюваний законом інтерес порушено
особою, до якої пред'явлено позов та
зазначає, які саме дії необхідно
вчинити суду для відновлення
порушеного права, в свою чергу, суд має
перевірити доводи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, у тому числі, щодо
матеріально-правового інтересу у
спірних відносинах, і у разі
встановлення порушеного права
з'ясувати чи буде воно відновлено у
заявлений спосіб.

Визначаючи предмет позову, як спосіб
захисту права чи інтересу, важливим є
перелік способів захисту цивільного
права та інтересу, визначений у статті
16 Цивільного кодексу України, за
приписами якої способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема, визнання права,
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення, визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, тощо. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до статті 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на усі правовідносини, які виникають у
державі. Тобто, в силу положень
цивільного законодавства предметом
судового розгляду та вирішення можуть
бути будь - які правовідносини,
включаючи як ті правовідносини,
підстави виникнення, зміни та
припинення яких передбачені правовими
нормами, так і не передбачені ними, але
в силу загально - дозвільного принципу
регулювання приватноправових відносин
породжують правові наслідки.

Тобто, захист майнового або
немайнового права чи законного
інтересу відбувається шляхом
прийняття судом рішення про примусове
виконання відповідачем певних дій або
зобов'язання утриматись від їх
вчинення, з необхідністю врахування
наявності правового механізму, за яким
відбуватиметься поновлення порушеного
права позивача, у випадку задоволення
його позовних вимог.

За приписами Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону, у встановленому
законом порядку.

Разом з цим, чинним законодавством
унормовано, що суд не вправі приймати
рішення з питань, віднесених до
виключної компетенції цих органів,
наприклад, про надання земельних
ділянок у власність або в користування,
укладення договорів купівлі-продажу
або оренди земельних ділянок, а також
зазначати, яке конкретно рішення
повинно бути прийнято.

За приписами чинного законодавства,
вирішуючи спір, суд повинен визначити,
чи відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права тим, що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством є підставою
для прийняття судового рішення про
відмову в позові.

Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Вищого господарського суду
України від 17.06.2014р. у справі № 911/3439/13.

Враховуючи вищевикладене та те, що
позовна вимога про зобов'язання
Броварську міську раду Київської
області вжити заходів у межах їх
повноважень для приведення у
відповідність до вимог законодавства
категорії цільового використання та
функціонального призначення земельної
ділянки, що знаходиться у користуванні
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»
за договором оренди від 13.04.2006р., яка
знаходиться по Об'їздній дорозі, 62 в м.
Бровари є похідною від вимог про
визнання недійсним положення п. 3
додаткової угоди № 1 від 10.07.2008р. в
частині «річна оренда плата становить
10 % від нормативної грошової оцінки»,
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 13.04.2006р. (з
урахуванням змін, внесених додатковою
угодою № 1 від 10.07.2008р.), привівши його
положення у відповідність до чинного
законодавства та виклавши друге
речення п. 1.1. договору оренди в
наступній редакції: «Згідно
Класифікації видів цільового
призначення земель (КВЦПЗ) ця земельна
ділянка рахується в категорії земель
для розміщення та експлуатації
будівель і споруд додаткових
транспортних послуг та допоміжних
операцій (код 12.08).», п. 2.3. договору
оренди у наступній редакції:
«Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки на період будівництва
становить: 7 097 894 (сім мільйонів
дев'яносто сім тисяч вісімсот
дев'яносто чотири) гривні; Нормативна
грошова оцінка земельної ділянки з
дати затвердження Акту Державної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництва становить: 14
195 788 (чотирнадцять мільйонів сто
дев'яносто п'ять тисяч сімсот
вісімдесят вісім) гривень.», п. 4.1.
договору оренди у наступній редакції:
«Річна орендна плата становить 5 % від
нормативної грошової оцінки і складає:
354 894,7 (триста п'ятдесят чотири тисячі
вісімсот дев'яносто чотири) гривні 70
коп. на період будівництва; 709 789,4
(сімсот дев'ять тисяч сімсот
вісімдесять дев'ять) гривень 40 коп. - з
дати здачі об'єкта в експлуатацію.», п.
5.1. договору оренди у наступній
редакції: «Цільове призначення
земельної ділянки - землі транспорту
(для будівництва та обслуговування
складського комплексу логістичний
парк).» та відмову суду у задоволенні
вказаних позовних вимог, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовної вимоги про зобов'язання
Броварську міську раду Київської
області вжити заходів у межах їх
повноважень для приведення у
відповідність до вимог законодавства
категорії цільового використання та
функціонального призначення земельної
ділянки, що знаходиться у користуванні
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»
за договором оренди від 13.04.2006р., яка
знаходиться по Об'їздній дорозі, 62 в м.
Бровари.

Враховуючи вищевикладене, витрати по
сплаті судового збору, відповідно до
статей 44, 49 ГПК України, покладаються
судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено: 20.08.2014р.

Суддя
П.В. Горбасенко