м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 906/409/14 22.07.14За позовом
Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва
в інтересах держави в особіАграрного
До Товариство з
обмеженою відповідальністю
Про стягнення 239 141,80
Суддя Прокопенко Л.В.
Від прокуратури Від позивачаДолгорук
С.М. - посвідчення № 002718 Хлебнікова Л.С. -
представник (дов. № 367 від 07.02.2014)Від
відповідача Ігнатенко В.М. -
представник Суть спору:
Перший заступник прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Аграрного
фонду України звернувся до
господарського суду Житомирської
області з позовом про стягнення з
відповідача на користь Аграрного фонду
України неповернуту суму авансового
платежу за форвардним біржовим
контрактом № 1021Ф від 20.11.12 в розмірі
Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 03.04.2014
порушено провадження у справі № 906/409/14
та призначено розгляд справи на 15.04.2014.
Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 06.05.2014 р.
справа № 906/409/14 направлена за
підсудністю до Господарського суду м.
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 14.05.2014 суддя Прокопенко
Л.В. прийняла справу до свого
провадження та призначила розгляд
справи на 30.05.2014.
В судовому засіданні 30.05.2014
оголошено перерву до 08.07.2014.
В судовому засіданні 08.07.2014
представник позивача надав суду
письмові пояснення щодо суми
В судовому засіданні 08.07.2014
представник відповідача надав відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
заперечив проти задоволення позовних
В судовому засіданні 08.07.2014
оголошено перерву до 22.07.2014.
22.07.2014 відділом діловодства суду
від представника позивача отримано
додаткові пояснення по суті спору.
22.07.2014 відділом діловодства суду
від представника відповідача отримано
додаткові документи по справі.
В судове засідання 22.07.2014
представник прокуратури просив
задовольнити позовні вимоги в повному
В судовому засіданні 22.07.2014
представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог в
У судовому засіданні 22.07.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судомо оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про прокуратуру", на
прокуратуру України покладено функції
представництва інтересів держави в
суді.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
прокуратуру", органи прокуратури
України вживають заходів до усунення
порушень закону, від кого б вони не
виходили, поновлення порушених прав і
притягнення у встановленому законом
порядку до відповідальності осіб, які
допустили ці порушення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про
прокуратуру" визначено, що при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокурор має право звертатись до суду з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 121 Конституції України на
органи прокуратури України покладено
функції представництва інтересів
громадян та держави в судах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру", представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
громадянина є його неспроможність
через фізичний чи матеріальний стан,
похилий вік або з інших поважних причин
самостійно захистити свої порушені чи
оспорювані права або реалізувати
процесуальні повноваження, а інтересів
держави - наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Прокурор
самостійно визначає підстави для
представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

На підставі зазначених положень,
Перший заступник прокурора
Шевченківського району міста Києва
звернувся до суду в інтересах держави в
особі Аграрного фонду України про
стягнення 239 141,80 грн.

20.11.2012 між Аграрним фондом (покупець) в
особі Брокера - покупця Кириченка А.М.
та сільськогосподарським
товаровиробником зерна Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Норинцівське" в особі Брокера -
продавця Швидченко С.О. було укладено
форвардний біржовий контракт на
закупівлю Аграрним фондом зерна № 1021 Ф.

Відповідно до умов контракту № 1021
Ф від 20.11.2012 продавець передає покупцю у
власність товар: жито 2 класу, що
відповідає ДСТУ 4522:2006, а покупець
зобов'язується прийняти Товар та
оплатити його в кількості 400 тон в
термін до 01 жовтня 2013 року на базисі - EXW
Овруцька реал база хлібопродуктів, ВАТ.
(п. 1.1-1.4 контракту).

Сторони погодили, що ціна контракту
складає 657 200,00 грн., у тому числі ПДВ 109
533,33 грн. з подальшим коригуванням
шляхом укладання додаткових угод, у
тому числі по бюджетних періодах: 2012 -
328 600,00 грн. та 2013 - 328 600 грн. (п. 1.5
Контракту).

Згідно умов п.5.1 контракту покупець
упродовж п'яти робочих днів з моменту
укладення контракту на торгах Аграрної
біржі зобов'язується перерахувати
кошти (авансовий платіж) у розмірі 50
відсотків вартості зерна, розрахованої
на підставі мінімальної
інтервенційної ціни на момент
укладення контракту на поточний
рахунок продавця.

Сторони у п. 5.3 контракту погодили, що
остаточний рахунок здійснюється
впродовж п'яти робочих днів після
поставки товару відповідно до цього
контракту, надання документів,
передбачених п.3.3 та виконання пункту 4.1
контракту.

01.10.2013 сторони уклали Додатковий
договір № 3 до Форвардного біржового
контракту на закупівлю Аграрним фондом
зерна від 20. листопада 2012 № 1021Ф.

Відповідно до платіжного доручення № 3
390 від 26.11.2012 позивач перерахував на
рахунок відповідача авансовий платіж у
розмірі 328 600 грн. (копія платіжного
доручення наявна в матеріалах справи)

Позивач стверджує, що в порушення умов
Контракту відповідач не виконав свої
договірні зобов'язання та не передав у
власність Кредитора товар, оскільки
обсяг не поставленої продукції за
Форвардним контрактом становить 207,183
тони. Відповідно до розрахунку
позивача сума неповернутого
авансового платежу становить 121 559,67
грн.

Крім того позивач на підставі п. 7.6
Контракту нараховує 25 893,64 грн. пені за
прострочення виконання поставки
недоставленого товару.

Відповідно до п. 7.6 Контракту у разі
виконання покупцем п. 5.1 та не виконання
Продавцем п. 2.1 Контракту з продавця
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків
вартості недопоставленого товару, з
якого допущено прострочення виконання
за кожен день прострочення, а за
прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7 відсотків
указаної вартості.

Позивач просить стягнути з відповідача
20% штрафу за не виконання умов
контракту у розмірі 50 771,85 грн., 7%
штрафу за прострочення виконання понад
30 днів у розмірі 17 770,15 грн., та борг за
користування коштами у розмірі 23 146,48
грн.

Відповідач заперечує проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, оскільки відповідно до п. 8.1
Договору сторони звільняються від
відповідальності за неналежне
виконання зобов'язань внаслідок дії
непереборної сили. Оскільки погодні
умови в 2013 безпосередньо вплинули на
виконання договірних зобов'язань
відповідача. На підтвердження вище
зазначеного відповідачем надано лист
Українського гідрометеорологічного
центру від 06.08.2013 № 01-20/2028 стосовно
погодних умов 02.08.2013 та їх наслідків
(копія наявна в матеріалах справи),
адресоване Директору ФГ "Агро Рай".

Позивач заперечив щодо наведених
відповідачем фактів які істотно
вплинули на виконання відповідачем
обов'язків за Контрактом, оскільки
відповідно до умов Контракту, а саме п.
8.2, сторона, для якої склались обставини
непереборної сили, повинна в короткий
строк, але не пізніше 5 днів, повідомити
іншу сторону про настання і припинення
обставин, які перешкоджають виконанню
договірних зобов'язань.

Крім того, позивач зазначає, що в
контракті чітко викладені вимоги
повідомлення сторони про настання в
також про припинення обставин, у разі
коли відповідач дізнався про настання
обставин непереборної сили, після
листа від 06.08.2013 № 1-20/2028 зобов'язаний
був повідомити Аграрний фонд, але
зробив це тільки в судовому засіданні
при розгляді справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Стаття 175 ч. 1 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) встановлює,
що майнові зобов'язання, які виникають
між учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму..
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Правилами ст. 662 ЦК України визначено,
Продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Згідно ст. 663 ЦК України обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент:
вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар;надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це. Готовий до
передання товар повинен бути
відповідним чином ідентифікований для
цілей цього договору, зокрема шляхом
маркування.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України
встановлено, якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати. На
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається

На підставі викладеного та умов
договору вимога про стягнення
непокритого товаром авансового
платежу в розмірі 121559,67 грн. підлягає
задоволенню.

За не виконання продавцем умов
контракту щодо обсягів поставки ним
сплачується штраф у розмірі 20
відсотків вартості недопоставленого
товару, виходячи з вартості товару за
ціною фіксингу, що діяла на останній
день поставки.(п. 7.2 Контракту)

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

У відповідності до частини 3 ст. 6 ЦК
України сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

З огляду на викладене вище, відповідачу
штраф нарахований правомірно, виходячи
із вартості недопоставленого товару та
становить 50 771,85 грн.

Відповідно до п. 7.6 Контракту у разу
виконання покупцем п. 5.1 та не виконання
Продавцем п. 2.1 Контракту з продавця
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків
вартості недопоставленого товару, з
якого допущено прострочення виконання
за кожен день прострочення, а за
прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7 відсотків
указаної вартості.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено,
що учасник господарських відносин у
разі порушення ним грошового
зобов'язання не звільняється від
відповідальності через неможливість
виконання і зобов'язаний відшкодувати
збитки, завдані невиконанням
зобов'язання, а також сплатити штрафні
санкції відповідно до вимог,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами.

Згідно ч. 4 ст. 321 ГК України у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Згідно розрахунку позивача сума пені
складає 25 893,64 грн.

Контррозрахунку суми пені
відповідачем суду не надано.

У відповідності до ч. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи цей припис, слід
враховувати вказівку, що міститься в п.
2.4. Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 29.04.1994 № 02-5/293 «Про
деякі питання практики застосування
майнової відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань». Вирішуючи
питання про зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, арбітражний суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Виходячи із зазначеного вище, суд
дійшов висновку про можливість
зменшення розміру пені.

Таким чином, враховуючи вищевказані
обставини, керуючись ч. 1 ст. 233 ГК
України, п. 3 ст. 83 ГПК України, суд
вважає за необхідне реалізувати надане
йому право та зменшити розмір
неустойки, що підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача до 6
473,41 грн. (25 % від заявленої позивачем
суми пені).

Відповідно до розрахунку позивача 7%
штрафу підлягає до стягнення 17 770,15 грн.

Крім того, позивач просить стягнути
борг за користування коштами
(авансовим платежем) в розмірі 23 146,48
грн.

Відповідно до п. 1.6 Контракту, вартість
користування коштами (авансовим
платежем), визначена Національним
банком України. Вартість користування
коштами (авансовим платежем) для
окремих об'єктів державного цінового
регулювання на відповідний
маркетинговий період становить:

- за одиницю товару - 111,72 грн.

- за контрактом - 44 688,00 грн.

Суд приходить до висновку що
розрахунок позивача обгрунтований та
підлягає задоволенню у розмірі 23 146,48
грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Оскільки в силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1
Закону України "Про судовий збір" від
сплати судового збору звільняються,
зокрема, органи прокуратури - при
здійсненні представництва інтересів
громадян або держави в суді, то на
підставі ст. 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідачів та стягуються в доход
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, ст. ст. 82 - 85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Норинцівське" (11420, Житомирська
область, Народицький район, с. Норинці,
проспект Горького, 1, ) на
користь Аграрного фонду (01001, м. Київ,
вул. Грінченка, 1, )
неповернуту суму авансового платежу в
розмірі 121 559 (сто двадцять одну тисячу
п'ятсот п'ятдесят дев'ять ) грн. 67 коп.,
штраф у розмірі 20% у розмірі 50 771
(п'ятдесят тисяч сімсот сімдесят одну)
грн. 85 коп., пеню у розмір 6473 ( шість
тисяч чотириста сімдесят три) грн.41
коп., штраф 7 % - у розмірі - 17 770
(сімнадцять тисяч сімсот сімдесят) грн..
15 коп., борг за користування коштами у
розмірі 23 146 (двадцять три тисячі сто
сорок шість) грн. 48 коп.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Норинцівське" (11420, Житомирська
область, Народицький район, с. Норинці,
проспект Горького, 1, ) в
доход спеціального фонду Державного
бюджету України 4393 (чотири тисячі
триста дев'яносто три) грн.. 03 коп. -
витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині відмовити

5. Після вступу рішення в законну
силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.07.2014

Суддя
Прокопенко Л.В.