ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р.Справа № 922/2603/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" м.
Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком", м.
Харків про стягнення 102677,90 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Гур'єва В.М. довіреність №1785
від 11.12.2013 р.;

відповідача - Бочарової Н.В.
довіреність б/н від 10.10.2013 р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Харківської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком" заборгованості по
орендній платі у розмірі у розмірі 81
130,94 грн., заборгованості по
відшкодуванню витрат на
електропостачання у розмірі 4 123,00 грн.,
пені у розмірі 4 545,92 грн., 3% річних у
розмірі 764,28 грн. та збитки від інфляції
у розмірі 12 113,76 грн. Крім того, позивач
просить покласти на відповідача
судові витрати.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Присутній представник відповідача у
судовому засіданні підтримав подане
клопотання про розстрочку виконання
рішення у справі, яка надана ним через
канцелярію господарського суду в якій
відповідач повідомляє суд проте, що не
має заперечень по суті заявлених
позовних вимог, але у зв'язку із
складним скрутним становищем,
відповідач просить розстрочити
виконання рішення у справі №922/2603/14 за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Велтон.
Телеком" шляхом здійснення оплати
загальної стягнутої судом суми
(враховуючи суми заборгованості по
орендній платі, заборгованості по
відшкодуванню витрат на
електропостачання, пені, 3% річних,
збитків від інфляції, судового збору)
рівними платежами щомісячно протягом
дванадцяти місяців після набрання
рішенням законної сили. В
підтвердження скрутного фінансового
становища підприємства відповідача
надав баланс (звіт про балансовий стан)
на 01.01.14 р., звіт про фінансові
результати: за 2013 рік, за 1 півріччя 2014
року та довідки про дебіторську
заборгованість по кредитам.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, пояснення їх повноважних
представників, всебічно та повно
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

ВАТ "Укртелеком" згідно з протоколом
Загальних зборів акціонерів ВАТ
"Укртелеком" № 8 від 14.06.2011 року
перейменовано на ПАТ "Укртелеком".
Відповідно до статуту ПАТ "Укртелеком",
затвердженого Загальними зборами
акціонерів відкритого акціонерного
товариства "Укртелеком", протокол № 8
від 14.06.2011 року ПАТ "Укртелеком" є
правонаступником усіх прав та
обов'язків державного підприємства
"Українське державне підприємство
електрозв'язку "Укртелеком", відкритого
акціонерного товариства "Укртелеком".

10.05.2011 року між позивачем (орендодавець)
та відповідачем (орендар) укладений
договір оренди нерухомого майна
товариства № 228-19, відповідно до умов
якого орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування
технологічні приміщення, що є
власністю орендодавця та розташовані у
м. Харкові на третьому поверсі
чотирьохповерхової будівлі №83 по
просп. Косіора, 83 загальною площею 34,04
кв.м. для розміщення обладнання.

Строк дії договору, з урахуванням
підписаних обома сторонами додаткових
угод № 1 від 24.04.2012 року та № 2 від 07.08.2013
року до 31.03.2014 року.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до акту приймання-передачі
майна від 10.05.2011 року позивач передав, а
відповідач прийняв відповідно до умов
договору технологічні приміщення,
загальною площею 33,04 кв.м. для
розміщення обладнання за адресою: м.
Харків, просп. Косіора, 83.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що
орендна плата перераховується
орендарем у безготівковому порядку на
поточний банківський рахунок
орендодавця не пізніше 27 числа місяця,
наступного за розрахунковим, згідно з
рахунками, які виставляються
орендодавцем не пізніше 17 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Згідно п.6.1.3. договору орендар
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату та інші
платежі, передбачені договором.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу
України передбачено, що орендар
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що
орендар відшкодовує витрати на
електроенергію у порядку, визначеному
правилами користування електричною
енергією, та на підставі окремого
розрахунку орендодавця в термін,
зазначений у п. 3.6 Договору, згідно
показань лічильника та діючих тарифів
на електроенергію.

Як вбачається з матеріалів справи,
строк дії договору закінчився 31.03.2014,
але відповідач після закінчення строку
дії договору орендоване приміщення не
повернув, тому позивач (орендодавець)
звернувся до відповідача (орендар) із
листом №19-07/402 від 02.04.14 р. в якому
повідомив відповідача про закінчення
строку дії договору, але з боку
орендаря на адресу орендодавця заяв
про продовження строку дії договору не
надходило, та повідомив відповідача
про запровадження нової Методики
розрахунку орендної плати за
користування майном ПАТ "Укртелеком" з
01.03.2014 р. на 01.05.2014 року, та у разі
відсутності потреби у подальшій оренди
приміщення прохав терміново вирішити
питання щодо його звільнення та
повернення по Акту передачі -
приймання.

Відповідач в свою чергу у відповідь на
вищезазначене звернення позивача
надав лист відповідь за №307 від 11.04.14 р.,
в якому відповідач підтвердив свої
наміри на подальшу оренду і не
заперечує проти здійснення
розрахунків з урахуванням нової
Методики розрахунку орендної плати за
користування майном ПАТ "Укртелеком" з
01.05.14 р.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, в порушення умов договору
відповідач вносив орендну плату
несвоєчасно та не в повному обсязі, в
зв'язку з чим виникла заборгованість по
орендній платі, та як встановлено судом
заборгованість відповідача перед
позивачем за орендну плату складає 81
130,94 грн., заборгованість по
відшкодуванню витрат на
електропостачання складає 4 123,00 грн., що
не заперечується представником
відповідача у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи сума
заборгованості відповідачем не
сплачена. За таких обставин, враховуючи
доведеність факту порушення
відповідачем діючого законодавства,
суд вважає позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача суми основної
заборгованості у розмірі 81 130,94 грн., по
відшкодуванню витрат на
електропостачання за період з березня
по квітень 2014 року у розмірі 4123,00 грн.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлена до
стягнення пеня за період з 28.06.2013 року
по 31.08.2013 року пеню у розмірі 4 545,92 грн., 3%
річних у розмірі 764,28 грн. та збитки від
інфляції у розмірі 12 113,76 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2 договору, у разі наявності
заборгованості по орендній платі чи
іншим витратам за договором за
попередній місяць станом на 27 число
поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки
Національно Банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня,
починаючи з 28 числа поточного місяця до
дати погашення заборгованості.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши нарахування пені, 3% річних
та інфляційних суд приходить до
висновку, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства, інтересам сторін та
підлягає задоволенню.

Відповідачем заявлено клопотання про
розстрочку виконання рішення у даній
справі шляхом здійснення оплати
загальної стягнутої судом суми
(враховуючи суми заборгованості по
орендній платі, заборгованості по
відшкодуванню витрат на
електропостачання, пені, 3% річних,
збитків від інфляції, судового збору)
рівними платежами щомісячно протягом
дванадцяти місяців після набрання
рішенням законної сили.

Присутній представник позивача проти
заяви відповідача про розстрочку
виконання рішення заперечував, вважав
ії необґрунтованою та доводи викладені
в ній надуманими відповідачем.

Суд, розглянувши заяву про розстрочку
виконання рішення у даній справі та
матеріали справи, вважає ії
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
83 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Тобто, підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання судового рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом.

При цьому, слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК України, ця норма закону
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.

Разом з тим, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання судового рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Згідно з п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.
Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Вищий Господарський Суд України при
розгляді касаційної скарги по
аналогічній справі №922/4131/13 між тими ж
сторонами - постанова від 12.03.2014 року, в
якій відповідачу була надана
розстрочка виконання рішення на 12
місяців зазначив, що: "важке фінансове
становище відповідача - ТОВ "Велтон -
Телеком" утворилось внаслідок його
власної господарської діяльності, а не
в силу якихось об'єктивних, незалежних
від відповідача обставин, а фінансова
криза носить загальний характер та у
повній мірі стосується обох договірних
сторін і не може бути віднесена до
виключних обставин.

Враховуючи те, що боржником не наведено
переконливих доводів щодо наявності
виняткових обставин у розумінні ст. 121
ГПК України, які б тягли за собою
необхідність розстрочки виконання
рішення суду, суд вважає за необхідне У
задоволенні заяви боржника Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком" про розстрочку
виконання рішення господарського суду
Харківської області по справі №922/2603/14
строком на дванадцять місяців -
відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, б. 50, п/р 4403
в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528, , ІПН 10) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Харківської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком", м. Харків (61002, м. Харків,
вул. Іванова, 7/9, р/р 26008898, ХОД ПАТ
"Райффайзен банк Аваль", МФО 350589, ) заборгованість по
орендній платі у розмірі 81 130,94 грн.,
заборгованість по відшкодуванню
витрат на електропостачання у розмірі
4 123,00 грн., пеню у розмірі 4 545,92 грн., 3%
річних у розмірі 764,28 грн. та збитки від
інфляції у розмірі 12 113,76 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, б. 50, п/р 4403
в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528, , ІПН 10) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Харківської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком", м. Харків (61002, м. Харків,
вул. Іванова, 7/9, р/р 26008898, ХОД ПАТ
"Райффайзен банк Аваль", МФО 350589, ) 2053,56 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

4. У задоволенні заяви відповідача про
розстрочку виконання рішення на
дванадцять місяців - відмовити.

Повне рішення складено 14.08.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний