ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" серпня 2014 р.Справа № 916/2700/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

Суддя
Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання
Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - фізична
особа-підприємець;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "ЯГОРЛИК" про стягнення
штрафних санкцій в сумі 29041,04грн., суд -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 08.07.2014 фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до
господарського суду Одеської області з
позовом до відповідача
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "ЯГОРЛИК" про стягнення
штрафних санкцій у сумі 29041,04грн. з яких
11462,01грн. - пеня, 15277,00грн. - індекс
інфляції, 2302,03грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.07.2014р. за вказаним позовом
порушено провадження з призначенням
справи до розгляду у відкритому
судовому засіданні.

В обґрунтування своїх позовних вимог
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
посилається на те, що 01.10.2013р. між ФОП
ОСОБА_1 та СВК "ЯГОРЛИК" було укладено
договір про надання механізованих
сільськогосподарських робіт, за яким
ФОП ОСОБА_1 зобов'язалася виконати
сільськогосподарські роботи по
збиранню культур врожаю 2013р.
зернозбиральним комбайном, а СВК
"ЯГОРЛИК" зобов'язався прийняти ці
роботи та оплатити їх на умовах
договору.

У зв'язку із несвоєчасною сплатою СВК
"ЯГОРЛИК" вартості виконаних робіт, ФОП
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
стягнення з СВК "ЯГОРЛИК" штрафних
санкції у сумі 29041,04грн. з яких 11462,01грн. -
пеня згідно п.11.3. договору за період з
03.12.2013р. по 02.06.2013р., 15277,00грн. - індекс
інфляції та 2302,03грн. - 3% річних за період
з 03.12.2013р. по 02.06.2013р.

Відповідач про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
у судові засідання не з'являвся, правом
на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не
скористався.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувалися на адресу
відповідача визначену в позовній заяві
та були отримані відповідачем про що
свідчить підпис про вручення на
поштовому повідомленні, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, суд
встановив:

Підставою звернення ФОП ОСОБА_1 з
позовом до суду про стягнення з
відповідача СВК "ЯГОРЛИК" штрафних
санкцій визначена наявність між
сторонами укладеного 01.10.2013р. договору
про надання механізованих
сільськогосподарських робіт, за яким
ФОП ОСОБА_1 зобов'язалася виконати
сільськогосподарські роботи по
збиранню культур врожаю 2013р.
зернозбиральним комбайном, а СВК
"ЯГОРЛИК" зобов'язався прийняти ці
роботи та оплатити їх на умовах
договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов
договору протягом жовтня місяця 2013р.
працівниками ФОП ОСОБА_1 на полях, що
належать СВК "ЯГОРЛИК" були проведені
роботи по збиранню соняшника в обсязі
878га, що підтверджується довідками СВК
"ЯГОРЛИК" №207 від 14.10.2013р., №208 від
14.10.2013р., №214 від 28.10.2013р. та №215 від
28.10.2013р.

Позивач стверджує, що відповідно до
п.п.6.1., 6.3. договору розрахунки
відповідачем проводяться на протязі 10
днів після виконання робіт, підписання
акту виконання робіт та надання
позивачем рахунку - фактури.

Позивач вказує, що ним було направлено
відповідачу акт виконаних робіт №25/11-13
від 23.11.2013р., рахунок - фактуру від
30.11.2013р.

21.03.2014р. відповідачем була проведена
часткова оплата у сумі 50000,00грн. за
надані послуги згідно акту виконаних
робіт №25/11-13 від 23.11.2013р., що
підтверджується платіжним дорученням
№202 від 21.03.2014р.

10.05.2014р. позивач направив відповідачу
претензію на суму 147717,74грн. (сума
основного боргу з урахуванням штрафних
санкцій), однак відповіді не отримав,
але 02.06.2014р. відповідач сплатив
позивачу залишок основного боргу без
урахування штрафних санкцій у сумі
125600,00грн. згідно рахунку - фактури №44
від 30.10.2013р., що підтверджується
платіжним дорученням №55 від 02.06.2014р.

Позивач зазначає, що у зв'язку із
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором у
позивача наявні підстави для
нарахування штрафних санкцій у сумі
29041,04грн. з яких 11462,01грн. - пеня згідно
п.11.3. договору за період з 03.12.2013р. по
02.06.2013р., 15277,00грн. - індекс інфляції та
2302,03грн. - 3% річних за період з 03.12.2013р. по
02.06.2013р.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів (стаття 20
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

За змістом статей 15, 16 Цивільного
кодексу України, статті 20
Господарського кодексу України та
статті 1 Господарського процесуального
кодексу України, необхідною умовою
застосування судом певного способу
захисту є наявність, доведена
належними у розумінні статті 34
Господарського процесуального кодексу
України доказами, певного
суб'єктивного права (інтересу) у
Позивача та порушення (невизнання або
оспорювання) цього права (інтересу) з
боку Відповідача, а також - належності
обраного способу судового захисту.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Відповідно до ч.1 ст.207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Частиною 2 ст.207 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами), а правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

З пояснень позивача та матеріалів
справи вбачається, що договір на який
посилається позивач як на підставу
звернення до суду про стягнення
штрафних санкцій підписаний лише з
боку позивача.

Крім того в матеріалах справи є акт
надання послуг №25/11-13 від 23.11.2013р. який
також підписаний лише позивачем в
якому відсутнє посилання до договір
від 01.10.2013р.

Посилання позивача на те, що примірник
договору та акту надання послуг №25/11-13
від 23.11.2013р. було направлено
відповідачу судом до уваги не
приймаються, оскільки в матеріалах
справах відсутні такі докази.

Посилання позивача на те, що відповідач
сплачуючи основний борг підтвердив
наявність між сторонами договору судом
до уваги не приймається оскільки в
наданих позивачем до позовної заяви
копіях платіжних доручень про сплату
відповідачем основного боргу на
загальну суму 175600,00грн. №202 від 21.03.2014р.
та №55 від 02.06.2014р. в графах
„Призначення платежу" міститься
інформація про оплату за збирання
соняшника по акту 25/11-13 від 23.11.2013р. та за
послуги по збиранню
сільськогосподарських культур по
рахунку від 30.10.2013р., жодні посилання на
укладений договір в платіжних
доручення відсутні.

Враховуючи викладене, підстави для
стягнення з відповідача штрафних
санкцій у сумі 29041,04грн. з яких 11462,01грн. -
пеня згідно п.11.3. договору за період з
03.12.2013р. по 02.06.2013р., 15277,00грн. - індекс
інфляції та 2302,03грн. - 3% річних за період
з 03.12.2013р. по 02.06.2013р. у позивача
відсутні.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів наявності
між сторонами договірних зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК
України).

З огляду на вищевикладене, підстави для
задоволення позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "ЯГОРЛИК" про стягнення
штрафних санкцій в сумі 29041,04грн.
відсутні.

На підставі ст.44, 49 ГПК України судові
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до відповідача
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "ЯГОРЛИК" про стягнення
штрафних санкцій в сумі 29041,04грн. -
відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
20.08.2014 р.

Суддя
Зайцев Ю.О.