ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.14 Справа № 904/5552/14

За позовом Департамента корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Комунальне підприємство
"Житлове господарство Самарського
району" Дніпропетровської міської
ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 1427, 03 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Євстигнеєв А.О. -
представник за дов. № 20/3-145 від 30.12.13

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1
виданий 20.05.1996

від третьої особи: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Департамент корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення основного боргу у розмірі 1285,
20 грн. та 141, 83 грн. пені.; третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача:
Комунальне підприємство "Житлове
господарство Самарського району"
Дніпропетровської міської ради

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором оренди
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста № 338-ДКП/13 від 18.07.2013 в
частині повної та своєчасної оплати
орендних платежів.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 27.01.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 10.02.14.

Ухвалою від 10.02.2014 розгляд справи
відкладено на 03.03.2014.

Відповідач відзив на позовну заяву
суду не надав. Подав до суду заяву, в
якій визнав позовні вимоги у повному
обсязі та просить суд розстрочити
виконання рішення суду рівними
частинами на шість місяців.

Представник позивача, присутній у
судовому засіданні, не заперечив проти
задоволення заяви відповідача про
розстрочку виконання рішення суду.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив. Про дату, місце та
час проведення судового засідання
повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 18.08.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, всебічно та
повно з'ясувавши фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.07.2013 між Департаментом корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради (далі -
позивач, орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі -
позивач, орендар) було укладено договір
№ 338-ДКП/13 оренди нерухомого майна, що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, з метою
ефективного використання комунального
майна орендодавець на підставі рішення
міської ради від 21.03.2007 № 41/11 із змінами
та доповненнями передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
комунальне нерухоме майно - нежитлові
приміщення (далі - об'єкт оренди)
загальною площею - 84, 0 кв.м., розміщені
за адресою: АДРЕСА_2 на першому поверсі
5-ти поверхового будинку, вартість яких,
згідно з незалежною оцінкою становить
182007 грн. без ПДВ, що перебувають на
балансі «Житлове господарство
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради, під використання для
розміщення суб'єкта господарювання, що
здійснює побутове обслуговування
населення (приміщення з надання послуг
з ремонту меблів).

Відповідно до п. 2.2 договору орендар
вступає у строкове платне користування
об'єктом оренди з дати підписання
Сторонами цього договору та акта
приймання-передачі об'єкта оренди.

Передача об'єкта оренди в оренду
здійснюється за вартістю згідно з
незалежною оцінкою, проведеною станом
на 12.07.2013 на підставі акта
приймання-передачі об'єкта оренди,
підписаного балансоутримувачем,
орендодавцем та орендарем (п. 2.3
договору).

Згідно з п. 3.2 договору розмір орендної
плати відповідно до розрахунку
орендної плати, що є невід'ємною
частиною цього договору, становить 758, 36
гривень без ПДВ /базова за червень
місяць 2013 рік.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється згідно з чинним
законодавством та в повному обсязі
спрямовується орендарем на рахунок
балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом коригування
розміру орендної плати за базовий
місяць на індекс інфляції за період з
першого числа наступного за базовим
місяця до останнього числа першого
місяця оренди починаючи з липня місяця
2013 року.

У платіжному дорученні обов'язково
зазначити номер договору оренди, дату
укладення та назву орендаря.

Пунктом 3.4. договору орендна плата за
кожний наступний місяць визначається
шляхом коригування орендної плати за
попередній місяць з урахуванням
індексу інфляції за поточний місяць.

Орендна плата сплачується орендарем
щомісяця у термін не пізніше 15 числа
місяця, наступного за звітним, і не
залежить від наслідків господарської
діяльності орендаря (п. 3.5 договору).

Відповідно до акту приймання-передачі
від 18.07.2013 позивач передав, а відповідач
прийняв об'єкт оренди в комплекті та у
стані, що відповідають істотним умовам
договору оренди (арк. с. 17).

Як зазначає позивач, у відповідача у
період березень-червень 2014 року
утворилась заборгованість зі сплати
орендної плати у розмірі 1285, 20 грн.

Розмір даної заборгованості визнаний
відповідачем у повному обсязі,
відповідно до заяви, наданої до суду у
судовому засіданні 18.08.2014.

Відповідно до т. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Частиною першою ст. 762 ЦК України
встановлено, що за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не надано доказів
проведення орендної плати на суму 1285, 20
грн., а відтак, позовна вимога про
стягнення з відповідача суми основного
боргу підлягає задоволенню у повному
обсязі.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати орендних платежів, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
141, 83 грн. за період з 16.08.2013 до 02.06.2014.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 9.3 договору за
несвоєчасну сплату суми орендної плати
орендар зобов'язаний сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
на дату нарахування пені від
несплаченої суми орендної плати за
кожен день прострочення платежу у
співвідношенні, визначеному у п. 3.3
договору.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене та визнання
відповідачем позовних вимог у повному
обсязі, господарський суд задовольняє
вимогу щодо стягнення пені повністю у
сумі 141, 83 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 1827 грн.

Зважаючи на заяву відповідача про
розстрочку виконання рішення суду зі
сплатою боргу рівними частинами на
шість місяців, господарський суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

При розгляді заяви відповідача про
розстрочку виконання рішення, судом
враховано правові позиції, що
викладені в постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17.10.2012 № 9 (далі - Пленум № 9).
Так, у пункті 7.1.2 Пленуму № 9 зазначено,
що розстрочка означає виконання
рішення частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі. Строки виконання
кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Беручи до уваги заяву відповідача про
розстрочку виконання рішення суду, у
зв'язку із складним фінансовим
становищем, та те, що позивач не
заперечує проти задоволення даної
заяви, господарський суд вважає за
можливе задовольнити заяву
відповідача та розстрочення виконання
рішення суду на шість місяців шляхом
сплати щомісячно рівними частинами за
наступним графіком: до 01.09.2014 - 542, 34 грн.;
до 01.10.2014 до 542, 34 грн.; до 01.11.2014 - 542, 34 грн.;
до 01.12.2014 - 542, 34 грн.; до 01.01.2015 - 542, 34 грн.;
до 01.02.2015 - 542, 33 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) на
користь Департаменту корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради (49000, м.
Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 75, ) основний борг у розмірі
1285, 20 грн., пеню у сумі 141, 83 грн. та 1827
витрат по сплаті судового збору.

Розстрочити виконання рішення суду на
шість місяців з оплатою боргу
щомісячно рівними частинами за
наступним графіком:

- до 01.09.2014 - 542, 34 грн.;

- до 01.10.2014 до 542, 34 грн.;

- до 01.11.2014 - 542, 34 грн.;

- до 01.12.2014 - 542, 34 грн.;

- до 01.01.2015 - 542, 34 грн.;

- до 01.02.2015 - 542, 33 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Розстрочка виконання рішення не
позбавляє боржника можливості
погашення боргу в буд-який час, до
закінчення зазначеного строку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 20.08.2014

Суддя В.І. Ярошенко