ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа № 925/1180/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді - Гури І.І., при
секретарі судового засідання -
Мирошниченко Б.В., за участю
представника позивача - Хмельницької
О.П. за довіреністю, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
комерційне підприємство "Форсаж", м.
Харків до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Мельниківське", с.
Мельниківка Смілянського району
Черкаської області про стягнення 8442,43
грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
комерційне підприємство "Форсаж" (далі
за текстом - позивач) звернулося до
господарського суду Черкаської
області з позовом до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мельниківське" (далі за текстом -
відповідач), у якому просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 6256,72 грн., з яких: 4456,38 грн. -
сума основного боргу, 129,77 грн. - пеня,
891,28 грн. - 20% штрафу, 514,80 грн. - інфляційні
витрати, 273,49 грн. -річні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач всупереч умовам договору
№01/03/2012-27 від 01.03.2012 не здійснив оплату
за отриманий товар. Претензія від
12.03.2014 № 112 та досудове попередження від
11.04.2014 № 201 позивача залишені
відповідачем без відповіді.
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання повинен
відшкодувати кредитору всі завдані
збитки.

В уточненнях від 31.07.2014 до позовної
заяви, позивач просить суд стягнути з
відповідача 8269,82 грн., в тому числі:4456,38
грн. - сума основного боргу, 129,77 грн. -
пеня, 891,28 грн. - 20% штрафу, 514,80 грн. -
інфляційні витрати, 273,49 грн. - 10 % річних
та 2004,10 грн. збитків.

Заява мотивована тим, що відповідач має
відшкодувати всі завдані збитки а саме
, для забезпечення явки юриста в судове
засідання 31.07.2014 витрачено:

- вартість проїзду від м. Харкова до м.
Черкаси, від м. Черкаси до м. Харкова, що
відповідно складає 1475,10 грн., що
підтверджуються чеками, копією
договору оренди автомобіля);

- звіт на суму 229,00 грн. з посвідченням та
наказом;

- отримання Витягу відповідача згідно
з вимогою суду - 300,00 грн.

Ухвалою суду було задоволено
клопотання відповідача, відкладено
розгляд справи на 21.08.2014, відповідач
представника у судове засідання вдруге
не направив, письмовий відзив не подав,
з невідомих суду причин, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце судового розгляду, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
уповноваженому відповідача 07.08.2014.

Згідно ст. 75 ГПК України якщо відзив на
позовну заяву і витребувані судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

До початку судового засідання до суду
надійшла заява від 15.08.2014 про
збільшення позовних вимог, у яких
позивач просить суд стягнути з
відповідача 8442,43 грн., в тому числі: 4456,38
грн. основного боргу, 156,42 грн. пені, 891,28
грн. штрафу 20% за договором, 584,60 грн.
інфляційних, 329,65 грн. десять відсотків
річних, 2004,1 грн. збитків згідно
розрахунку. До заяви доданий доказ її
надіслання відповідачу.

Заява мотивована наступним: згідно ст.
224 ГК України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб"єкту, права або
законні інтереси якого порушено, при
цьому під збитками розуміються
витрати, зроблені управною стороною;
відповідно до п. 3 ст. 216 ГК України
відповідач повинен відшкодувати
збитки незалежно від того, чи є
застереження про це в договорі. Також, у
даній заяві позивач збільшує період
нарахування і відповідно суми пені,
інфляційних, річних.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала збільшені позовні
вимоги, просила їх прийняти до розгляду
та задовольнити.

Заява про збільшення позовних
вимог прийнята судом до розгляду.

Згідно ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, наявні у
матеріалах справи, судом встановлені
наступні обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
комерційне підприємство "Форсаж"
(позивач у справі, постачальник за
договором) та сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Мельниківське"
(відповідач у справі, покупець за
договором) уклали договір поставки
№01/03/2012-27 від 01 березня 2012 року (далі -
Договір), відповідно до умов якого
позивач зобов'язався поставити та
передати у власність відповідача
товар в асортименті, кількості і по
цінах відповідно до рахунку-фактури та
видаткової накладної на кожну окрему
поставку, які є складовою частиною
цього договору.

Договір містить такі умови, зокрема:

- форма оплати: безготівковий
розрахунок в гривнях, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця за
банківськими реквізитами, зазначеними
у розділі 7 даного Договору (п. 2.1.);

- порядок оплати: покупець здійснює
оплату за товар на поточний рахунок
продавця на протязі 7 днів з моменту
отримання видаткової накладної або
товару (п. 2.2.);

- днем поставки вважається момент
підписання представником покупця
видаткової накладної на поставлений
товар (п. 3.2.);

- покупець набуває право власності на
товар і несе пов'язані з цим ризики
(випадкова втрата, псування) з моменту
отримання товару та підпису сторонами
товаро-супровідних документів (п. 3.3.);

- на кожну окрему поставку товару
постачальник повинен передати покупцю
наступні документи : рахунок, видаткову
накладну, податкову накладну (п. 3.4.);

- за несвоєчасну оплату вартості
товару згідно п. 2.2. договору , покупець
несе відповідальність у вигляді уплати
пені у розмірі 0,5 % за кожний день
прострочки платежу від суми
невиконаного зобов'язання за весь час
прострочення до повного погашення
боргу в розмірі ста відсотків; окрім
пені, в разі прострочки платежу на 30 і
більше днів непогашення боргу у
добровільному порядку, а також
доведення суперечностей до
претензійного чи судового провадження
- неустойку у розмірі 20% від неоплаченої
суми, а також відповідальність,
передбачену главами 48-50 ЦК України. При
стягненні пені застосовується строк
позовної давності у три роки, при цьому
нарахування здійснюється за весь час
до моменту погашення заборгованості у
повному обсязі. Покупець, який порушив
зобов'язання за цим договором,
зобов'язаний відшкодувати поставщику
усі завдані збитки у вигляді
неотриманих доходів (упущеної вигоди)
За порушення виконання грошового
зобов'язання , покупець повинен
сплатити вартість, отриманого товару з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочки
платежу, а також десять відсотків
річних від простроченої суми за весь
час прострочки (п. 5.2.);

Позивач на виконання умов Договору
поставив позивачу товар на суму 12721,90
грн., що підтверджується видатковими
накладними №Чс-0001710 від 21.10.2013 на суму
1365,52 грн., № Чс-0001872 від 18.11.2013 нас уму
11356,38 грн., довіреностями № 23 від 21.10.2013,
№ 7 від 18.11.2013

Відповідач в порушення умов договору
здійснив лише часткову оплату за

поставлений товар в сумі 8 265,52 грн.,
борг становить 4456,38 грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків позивача станом на 12.03.2014.

Позивач направив відповідачу
досудове претензійне попередження № 112
від 12.03.2014 з доданим актом звірки,
досудове попередження № 201 від 11.04.2014,
які залишені відповідачем без
відповіді та виконання.

Відповідач не скористався своїм
правом подати відзив на позовну заяву,
докази оплати боргу також суду не
надав.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони правовідносин являються
суб'єктами господарювання,
зобов'язання, які виникли між ними, суд
вважає господарськими договірними у
сфері господарсько-торговельної
діяльності.

Загальні положення поставки
врегульовані параграфом 1 глави 30
Господарського кодексу України (далі -
ГК України).

Відповідно до ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини,
що виникають із договору поставки.

Так, за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтями 193, 202
Господарського кодексу України та
статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

З огляду на вищенаведені докази у
справі, встановлені обставини справи
та наведені правові норми, суд вважає
доведеним право позивача на стягнення
з відповідача 4456,38 грн. основного боргу
за поставлений товар, строк оплати
якого настав.

Згідно з ч. 2 ст.193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідач не довів, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення, яке виразилось у
простроченні виконання грошових
зобов'язань з оплати за поставлений
товар.

У ст. 230 ГК України встановлено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно ст. 231 ГК України законом
щодо окремих видів зобов'язань може
бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається. У разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У статті 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно стаття 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно статті 1 Закону України
"Про відповідальність за неналежне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 5.2. Договору за
несвоєчасну оплату вартості товару
згідно п. 2.2. договору , покупець несе
відповідальність у вигляді уплати
пені у розмірі 0,5 % за кожний день
прострочки платежу від суми
невиконаного зобов'язання за весь час
прострочення до повного погашення
боргу в розмірі ста відсотків; окрім
пені, в разі прострочки платежу на 30 і
більше днів непогашення боргу у
добровільному порядку, а також
доведення суперечностей до
претензійного чи судового провадження
- неустойку у розмірі 20% від неоплаченої
суми, а також відповідальність,
передбачену главами 48-50 ЦК України. При
стягненні пені застосовується строк
позовної давності у три роки, при цьому
нарахування здійснюється за весь час
до моменту погашення заборгованості у
повному обсязі.

Позивач обгрунтовано нарахував
відповідачу пеню за період з 25.11.2013
(дати прострочення оплати) по 21.08.2014
(дата подання до суду заяви про
збільшення позовних вимог, дату
розгляду справи) в сумі 156,42 грн. Судом
розрахунок пені перевірений,
встановлена більша сума пені, однак суд
не може виходити за межі позовних
вимог, тому підлягає до стягнення
заявлена позивачем сума пені.

Позивач обгрунтовано відповідно
до п. 5.2. Договору нарахував
відповідачу штраф у розмірі 20% від
неоплаченої суми. Розрахунок штрафу на
суму 891,28 грн. судом перевірений, він є
вірним. Сума штрафу підлягає до
стягнення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У п. 52.2. Договору сторони
встановили, що за порушення виконання
грошового зобов'язання, покупець
повинен сплатити вартість, отриманого
товару з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочки платежу, а також десять
відсотків річних від простроченої суми
за весь час прострочки (п. 5.2.);

Позивачем нараховано до
стягнення з відповідача інфляційні в
сумі 584,60 грн. за період з 25.11.2013 по
21.08.2014, які нараховані позивачем у
відповідності з фактичними
обставинами виконання відповідачем
грошових зобов'язань за Договором,
умовами цього договору та вимогами
законодавства.

Позивачем нараховано до
стягнення з відповідача десять
відсотків річних в сумі 329,65 грн. від
простроченої суми за період з 25.11.2013 по
21.08.2014 , що відповідає умовам Договору.
Розрахунок судом перевірений і є
вірним.

Також позивач просить
відшкодувати за рахунок відповідача
всі завдані збитки, понесені для
забезпечення явки юриста в судове
засідання 31.07.2014 в сумі 2004,10 грн., в
підтвердження даних витрат надав суду
докази.

Згідно ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

У ст. 225 ГК України встановлено, що
до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Згідно ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) судовими витратами є
витрати сторін та інших учасників
судового процесу в господарському
суді, які пов'язані з розглядом справи і
складаються з : судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Склад судових витрат не є вичерпним, і
оцінка тих чи інших витрат сторін як
судових здійснюється судом з
урахуванням обставин конкретної
справи. До інших витрат у розумінні ст.
44 ГПК України відносяться. зокрема:
суми, які підлягають сплаті особам,
викликаним до господарського суду для
дачі пояснень з питань, що виникають
при розгляді справи (ст. 30 ГПК України);
витрати сторін та інших учасників
судового процесу, пов'язані з явкою їх
або їхніх представників у судове
засідання, за умови, що таку явку було
визнано обов'язковою. Зазначені
витрати не є збитками в розумінні ст. 224
ГК України та ст. 22 ЦК України, не
входять до складу ціни позову і не
можуть стягуватися під виглядом
збитків.

З огляду на вище викладене суд
відмовляє у стягненні з відповідача
2004,10 грн. збитків.

Отже, позов підлягає частковому
задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 49 ГПКУ України з
відповідача підлягає стягненню на

користь позивача, сплачений останнім
судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Мельниківське"
(адреса, код) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
комерційне підприємство "Форсаж"
(адреса, код) - 4 456,38 грн. основного
боргу, 156,42 грн. пені, 891,28 грн. штрафу, 584,60
грн. інфляційних, 329,65 грн. десять
відсотків річних та 1827,00 грн. судового
збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня складення повного
рішення.

Повне рішення складено 26 серпня 2014
року.

СУДДЯ
І.І. Гура