м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14422/14 08.08.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імпап"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ренесанс капітал
інвест"

про стягнення 678 035,56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Снітко Л.Ю. - представник
за довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Імпап"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовними вимогами до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ренесанс капітал
інвест" про стягнення з останнього
основного боргу в сумі 625 885,66 грн., пені
в сумі 43 095,99 грн. та трьох процентів
річних у сумі 9 053,91 грн.
відповідно до договору поставки від
19.07.2013 № 12.

Сторін було належним чином
повідомлено про час та місце
проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43
ГПК України створені всі необхідні
умови для вирішення спору на принципах
змагальності, рівності учасників
процесу перед законом.

Позивач наполягав на заявлених
позовних вимогах, просить позов
задовольнити.

Неприбуття у судове засідання
представника відповідача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце проведення судового засідання не
перешкоджає розгляду спору по суті
згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки
до повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій.

З'ясувавши фактичні обставини
справи, докази на їх підтвердження,
виходячи з фактів, встановлених у
процесі розгляду справи та правову
норму, яка підлягає застосуванню,
приймаючи до уваги доводи позивача, суд
встановив:

Позов мотивовано тим, що 19.07.2013 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імпап", далі
Постачальник, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ренесанс
капітал інвест", далі Покупець, було
укладено договір поставки № 12, далі
Договір, відповідно до предмету якого
(п. 1.1 Договору) Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупцеві полімерну продукцію: плівки
-стретч, скотч, полімерні плівки, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити продукцію.

Згідно п. 4.1 Договору загальна вартість
продукції за Договором є необмеженою і
визначається шляхом додавання
загальної вартості кожної партії
товару за всіма накладними до договору.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що
розрахунки за фактичну кількість
поставленої продукції Покупець
здійснює з Постачальником у
безготівковій формі в гривнях,
протягом 30-ти календарних днів після
набуття Покупцем права власності на
продукцію. Днем оплати вважається день
списання банком коштів з поточного
рахунку Покупця. Продукція вважається
переданою Покупцеві з моменту її
фактичної передачі йому разом з
необхідними супровідними документами
та підписання Покупцем відповідного
документу про прийняття цієї
продукції. З цього моменту Покупець
набуває право власності на продукцію
(п. 3.3 Договору).

На виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 660 885,66 грн., що підтверджується
видатковими накладними: № ИК-0001755 від
20.08.2013 на суму 129 323,12 грн.; № ИК-0001870 від
02.09.2013 на суму 100 183,36 грн.; № ИК-0001872 від
02.09.2013 на суму 39 597,12 грн.; № ИК-0001928 від
09.09.2013 на суму 75 875,44 грн.; № ИК-0001929 від
09.09.2013 на суму 29 880 грн.; № ИК-0002000 від
19.09.2013 на суму 40 252,68 грн.; № ИК-0002152 від
02.10.2013 на суму 77 041,22 грн.; № ИК-0002153
від 02.10.2013 на суму 70 887,96 грн.; № ИК-0002225
від 11.10.2013 на суму 46 500,48 грн.; № ИК-0002226
від 11.10.2013 на суму 51 344,28 грн. Товар було
прийнято представниками покупця
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за довіреностями.
02.10.2013 відповідачем було внесено
часткову оплату за поставлений товар у
сумі 10 000 грн., 24.04.2014 - 5 000 грн., 08.05.2014 - 10
000 грн., 13.05.2014 - 10 000 грн. (загальна сума 35
000 грн.).

Таким чином, відповідач належним чином
зобов'язання з оплати поставленого
товару не виконав, у зв'язку з чим за ним
утворився борг в розмірі 625 885,66 грн.,
який позивач і намагається стягнути.

Згідно п. 9.6 Договору за прострочення
платежу Покупець сплачує
Постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від несплаченої
суми за кожен день прострочення.
Позивач стверджує, що мало місце
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, а тому наполягає на
стягненні з відповідача пені в сумі 43
095,99 грн.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК
України позивач вказує на прострочення
грошового зобов'язання з боку
відповідача, а тому намагається
стягнути з нього три проценти річних у
сумі 9 053,91 грн.

Судом дана належна правова
кваліфікація правовідносинам сторін.
За своєю правовою природою між
сторонами укладено договір поставки.
Сторони досягли всіх суттєвих умов
відносно вказаного виду Договору, а
тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 ЦК
України та ст. ст. 180, 181, 265 ГК України,
він вважається укладеним згідно
частини 8 статті 181 ГК України, а саме
подія, до якої прагнули сторони
відбулася.

Так, згідно з пунктом 1 ст. 265 ГК України
за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України
передбачено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

В силу статті 526 ЦК України та частини
першої ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525
ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує
сторін довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На вимогу ухвали суду позивач
надав акт звірки взаєморозрахунків,
згідно якого основна заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
30.07.2014 становить 625 885,66 грн., акт
підписаний лише позивачем. При цьому
судом враховано, що акт звірки є суто
бухгалтерським документом, за яким
бухгалтерії підприємств-учасників
певних господарських операцій
звіряють бухгалтерський облік цих
операцій (у контексті визначення
дебіторської або кредиторської
заборгованості), а наявність чи
відсутність будь-яких зобов'язань
сторін підтверджується первинними
документами - договором, накладними,
рахунками тощо.

Позивач належним чином виконав
покладені на нього Договором
зобов'язання, здійснив поставку товару,
яка була прийнята відповідачем. Факт
поставки товару підтверджується
накладними: № ИК-0001755 від 20.08.2013; №
ИК-0001870 від 02.09.2013; № ИК-0001872 від 02.09.2013; №
ИК-0001928 від 09.09.2013; № ИК-0001929 від 09.09.2013; №
ИК-0002000 від 19.09.2013; № ИК-0002152 від 02.10.2013; №
ИК-0002153 від 02.10.2013; № ИК-0002225 від 11.10.2013; №
ИК-0002226 від 11.10.2013. Відповідач доказів
оплати товару в строки передбачені
Договором суду не надав. За такими
обставинами позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 625 885,66 грн., обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зобов'язання не припинилося виконанням
проведеним належним чином з боку
відповідача та мала місце несвоєчасна
оплата за Договорами, тому позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
пені, передбаченої п. 9.6 Договору,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню, а наданий позивачем
розрахунок пені в сумі 43 095,99 грн. по
кожній накладній окремо, відповідає
вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України.

Частина друга статті 625 ЦК
України передбачає, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити, зокрема, три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Так як мало місце прострочення оплати
поставки за договором, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача трьох
процентів річних у сумі 9 053,91 грн. за
період з 16.01.2014 по 10.07.2014 також
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

З урахуванням викладеного
витрати по сплаті судового збору в сумі
13 560,71 грн. покладаються на відповідача
у справі - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ренесанс капітал
інвест", згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке
відбулося 08.08.2014, згідно частини 2
статті 85 ГПК України було проголошено
скорочений текст рішення, а саме його
вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 525, 526, 625, 629, 692, 712 ЦК України,
ст. ст. 193, 232, 265 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3,
33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імпап" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ренесанс капітал
інвест" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ренесанс
капітал інвест", 01014, м. Київ, пров.
Мічуріна, буд. 3/2А, , на
користь:

- Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імпап", 49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Московська, буд.
12, , основний борг в сумі
625 885,66 грн., пеню в сумі 43 095,99 грн., три
проценти річних у сумі 9 053,91 грн. та
судовий збір у розмірі 13 560,71 грн.,
видавши наказ.

3. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 13.08.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко