КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р. Справа№ Б8/056-12

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Копитової О.С.

при секретарі судового засідання:
Драчук Р.А.

за участю представників сторін:

від арбітражного керуючого Ковези А.І.:
Фадєєва Н.І. - довіреність б/н від
15.02.2014р.

від ПАТ КБ „Приватбанк": Муравський В.В.
- довіреність № 1450-О від 18.05.2013р.

розглянувши апеляційні скарги
Приватного підприємства „Ефф-Систем"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПМС Груп" на ухвалу
господарського суду Київської області
від 17.02.2014 року

у справі № Б8/056-12 (суддя
Скутельник П.Ф.)

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ефсин"

до Приватного підприємства
„Ефф-Систем"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.02.2014 року серед іншого в
задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю „ПМС Груп"
№ 23 від 29.08.2012 року (вх. №13811 від 03.09.2012
року) відмовлено; визнано та включено
до реєстру кредиторів боржника вимоги
кредитора Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„Приватбанк":

- за кредитним договором № KIF0SM016 від
19.07.2007 року: 65 007,90 дол. США, що
еквівалентно 519 608,14 грн. - четверта
черга задоволення вимог кредиторів; 64
518,27 дол. США, що еквівалентно 515 694,53 грн.
- четверта черга задоволення вимог
кредиторів; 307 184,29 грн. - шоста черга
задоволення вимог кредиторів;

- за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007
року: 2 296 759,00 грн. - четверта черга
задоволення вимог кредиторів; 683 446,90
грн. - шоста черга задоволення вимог
кредиторів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
місцевого господарського суду, ПП
„Ефф-Систем" звернулося до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Київської області від 17.02.2014 року в
частині визнання та включення до
реєстру кредиторів боржника вимог
кредитора ПАТ КБ „Приватбанк" за
договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007
року: 2 296 759,00 грн. - четверта черга
задоволення вимог кредиторів; 683 446,90
грн. - шоста черга задоволення вимог
кредиторів та прийняти в цій частині
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні заяви ПАТ КБ „Приватбанк"
з грошовими вимогами до боржника за
договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007
року, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення та неправильне
застосування судом першої інстанції
норм Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та ЦК України.

Крім того, не погоджуючись із вказаною
вище ухвалою суду першої інстанції, ТОВ
„ПМС Груп" звернулося до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Київської
області від 17.02.2014 року в частині
відмови в задоволенні заяви ТОВ „ПМС
Груп" № 23 від 29.08.2012 року (вх. №13811 від
03.09.2012 року) та прийняти в цій частині
нове рішення, яким вищезазначену заяву
скаржника з грошовими вимогами до
боржника задовольнити повністю,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та процесуального права.

ПАТ КБ „Приватбанк" у своєму відзиві на
апеляційні скарги просить суд
апеляційні скарги ПП „Ефф-Систем" та
ТОВ „ПМС Груп" залишити без
задоволення, а ухвалу господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 року - без
змін.

Згідно розпорядження в.о. Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014 року для
розгляду справи № Б8/056-12 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя - Остапенко О.М., судді - Доманська
М.Л., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014 року
апеляційні скарги ПП „Ефф-Систем" та
ТОВ „ПМС Груп" прийнято до провадження,
об'єднано в одне апеляційне
провадження та призначено до розгляду
на 13.05.2014 року.

13.05.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
арбітражного керуючого Ковези А.І.
надійшло клопотання про призначення
судової експертизи.

Відповідно до розпорядження
Заступника Голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.05.2014 року у зв'язку з перебуванням
головуючого судді Остапенка О.М. у
відпустці для розгляду апеляційних
скарг ПП „Ефф-Систем" та ТОВ „ПМС Груп"
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Шипко В.В., судді:
Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014 року
вищевказаною колегією суддів
апеляційні скарги ПП „Ефф-Систем" та
ТОВ „ПМС Груп" прийнято до провадження
та призначено до розгляду на 27.05.2014 року
за участю повноважних представників
сторін.

Відповідно до розпорядження секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
27.05.2014 року у зв'язку з перебуванням
судді Пантелієнка В.О. у відпустці
здійснено заміну складу колегії суду.
Розгляд справи здійснюється у складі:
головуючий суддя Шипко В.В., судді
Доманська М.Л., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 року
розгляд справи відкладено на 04.06.2014
року на підставі ст. 77 ГПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представників учасників провадження у
справі.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
04.06.2014 року у зв'язку з виходом
головуючого судді Остапенка О.М. з
відпустки для розгляду апеляційних
скарг ПП „Ефф-Систем" та ТОВ „ПМС Груп"
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Остапенко О.М., судді:
Доманська М.Л., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 року
вищевказаною колегією суддів
апеляційні скарги ПП „Ефф-Систем" та
ТОВ „ПМС Груп" прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 року
розгляд справи відкладено на 18.06.2014
року на підставі ст. 77 ГПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представників учасників провадження у
справі.

Згідно розпорядження Заступника
Голови Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 року у
зв'язку з участю судді Сотнікова С.В., у
засіданні круглого столу з питань
особливостей розгляду справ про
банкрутство у Вищому Господарському
суді України для розгляду апеляційних
скарг ПП „Ефф-Систем" та ТОВ „ПМС Груп"
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Остапенко О.М., судді:
Доманська М.Л., Руденко М.А.

В судовому засіданні 18.06.2014 року
представники заявника, боржника, ТОВ
„ПМС Груп" та арбітражного керуючого
Ковези А.І. підтримали заявлене 13.05.2014
року клопотання про призначення
судової експертизи та просили його
задовольнити. Представник ПАТ КБ
„Приватбанк" заперечував проти
задоволення вказаного клопотання.

Судова колегія порадившись, вислухавши
пояснення представників учасників
провадження, вирішила в задоволені
лопотання арбітражного керуючого
Ковези А.І. про призначення судової
експертизи відмовити у зв'язку з його
безпідставністю та необґрунтованістю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 року
розгляд справи відкладено на 25.06.2014
року.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014 року у зв'язку з зайнятістю судді
Руденко М.А. у розгляді інших справ, для
розгляду апеляційних скарг ПП
„Ефф-Систем" та ТОВ „ПМС Груп"
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Остапенко О.М., судді:
Доманська М.Л., Разіна Т.І.

В судовому засіданні, яке відбулося
25.06.2014 року оголошено перерву до 02.07.2014
року.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
02.07.2014 року у зв'язку з участю судді
Доманської М.Л., у засіданні круглого
столу Програми розвитку комерційного
права міністерства торгівлі США (CLDP)
для розгляду апеляційних скарг ПП
„Ефф-Систем" та ТОВ „ПМС Груп"
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Остапенко О.М., судді:
Разіна Т.І., Шипко В.В.

В судовому засіданні 02.07.2014 року
оголошено перерву до 30.07.2014 року.

14.07.2014 року на запит суду від 03.07.2014 року
надійшли матеріали справи № Б8/056-12.

Відповідно до розпорядження
Заступника Голови Київського
апеляційного господарського суду від
30.07.2014 року у зв'язку з перебуванням
судді Разіної Т.І. на лікарняному та
судді Шипка В.В. у відпустці сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя - Остапенко О.М., судді: Копитова
О.С., Гарник Л.Л.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.07.2014 року
вищевказаною колегією суддів
апеляційні скарги ПП „Ефф-Систем" та
ТОВ „ПМС Груп" прийнято до свого
провадження.

В судовому засіданні 30.07.2014 року
оголошено перерву до 06.08.2014 року.

Відповідно до розпорядження
Заступника Голови Київського
апеляційного господарського суду від
06.08.2014 року у зв'язку з перебуванням
судді Гарник Л.Л. у відпустці
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Остапенко О.М.,
судді: Верховець А.А., Копитова О.С.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014 року
вищевказаною колегією суддів
апеляційні скарги ПП „Ефф-Систем" та
ТОВ „ПМС Груп" прийнято до свого
провадження.

Представник арбітражного керуючого
Ковези А.І. в судовому засіданні вимоги
апеляційних скарг ПП „Ефф-Систем" та
ТОВ „ПМС Груп" підтримав, просив їх
задовольнити повністю.

Представник ПАТ КБ „Приватбанк" в
судовому засіданні проти вимог ПП
„Ефф-Систем" та ТОВ „ПМС Груп",
викладених в апеляційних скаргах,
заперечував, просив залишити їх без
задоволення, а ухвалу господарського
суду Київської області від 17.02.2014 року -
без змін.

Представники скаржників та інших
учасників провадження у справі в
судове засідання, яке відбулося 06.08.2014
року, не з'явилися, про причини неявки
суд не повідомили. Про час, дату та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином.

У судовому засіданні, яке відбулось
06.08.2014 року, було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови
Київського апеляційного
господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства та заслухавши
пояснення присутніх представників
учасників провадження у справі,
колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що у задоволенні апеляційних скарг ПП
„Ефф-Систем" та ТОВ „ПМС Груп" слід
відмовити, а ухвалу господарського
суду Київської області від 17.02.2014 року -
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ
„Ефсин" звернулося до Господарського
суду Київської області з заявою про
банкрутство боржника - ПП „Ефф-Систем".

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.05.2012 року порушено
провадження у даній справі про
банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.06.2012 року визнано
безспірні грошові вимоги ініціюючого
кредитора; введено процедуру
розпорядження майном боржника та
призначено арбітражного керуючого
Ковезу А.І. розпорядником майна
боржника та інше.

Публікація оголошення про порушення
провадження у даній справі про
банкрутство здійснена в газеті
„Урядовий Кур'єр" № 135 (4779) від 31.07.2012
року.

13.08.2012 року через відділ діловодства
господарського суду Київської області
від ПАТ КБ „Приватбанк" (далі - Банк)
надійшла заява № 09/08-12 від 09.08.2012 року з
вимогами до боржника, в якій Банк
просив суд визнати його грошові вимоги
до боржника:

- за кредитним договором № KIF0SM016 від
19.07.2007 року 171124,00 дол. США, що
еквівалентно 1 367 794,13 грн., з яких
заборгованість по кредиту в сумі 65 007,90
дол. США, що еквівалентно 519 608,14 грн.,
заборгованість по відсоткам в розмірі
64 518,27 дол. США, що еквівалентно 515 694,53
грн., що підлягають задоволенню у
четверту чергу задоволення вимог
кредиторів та вимоги по пені у сумі 41
597,83 дол. США, що еквівалентно 332 491,46 грн.,
що підлягають задоволенню у шосту
чергу задоволення вимог кредиторів;

- за кредитним договором № VLV845 від
15.06.2007 року у сумі 426 962,22 дол. США, що
еквівалентно 3 412 709,02 грн., що підлягають
задоволенню в першу чергу задоволення
вимог кредиторів, як вимоги
забезпечені заставою відповідно до
договору застави майна № VLV845/М від
15.06.2007 року.

Відповідно до уточненого реєстру вимог
кредиторів, поданого розпорядником
майна боржника 25.11.2013 року, станом на
24.11.2013 року до реєстру вимог кредиторів
включено вимоги визнані божником,
зокрема, ПАТ КБ „Приватбанк" в сумі 1 035
302,67 грн. основного боргу, яку віднесено
до четвертої черги задоволення вимог
кредиторів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.02.2014 року заяву ПАТ КБ
„Приватбанк" № 09/08-12 від 09.08.2012 року з
вимогами до боржника задоволено
частково, визнано та включено до
реєстру кредиторів боржника вимоги
Банка:

- за кредитним договором № KIF0SM016 від
19.07.2007 року: 65 007,90 дол. США, що
еквівалентно 519 608,14 грн. - четверта
черга задоволення вимог кредиторів; 64
518,27 дол. США, що еквівалентно 515 694,53 грн.
- четверта черга задоволення вимог
кредиторів; 307 184,29 грн. - шоста черга
задоволення вимог кредиторів;

- за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007
року: 2 296 759,00 грн. - четверта черга
задоволення вимог кредиторів; 683 446,90
грн. - шоста черга задоволення вимог
кредиторів.

Крім того, оскаржуваною ухвалою до
реєстру вимог кредиторів ПП
„Ефф-Систем" внесено відомості про
майно боржника, яке є предметом
застави: одноножова різальна машина з
програм управлінням POLAR 92 EMC Monitor, 1989 р.;
одноножова різальна машина з програм
управлінням POLAR 92 EM, 1984 р.;
напівавтоматична машина для гарячого
ламінування FM650A, 2003 р; 5-тикрасочна друк.
машина офсетного друку HEIDELBERG MOFР H, 1991 р.;
2-красочна друк. машина офсетного друку
HEIDELBERG MOZ H 1991 р.; фальцювальна
касетно-ножова машина 66 4KTL 1986 р.;
автоматична машина HEIDELBERG ORIGINAL 1967 р;
напівавтоматична машина ML 720;
напівавтоматична машина VEGASTAR 2003 р.

У своїй апеляційній скарзі ПП
„Ефф-Систем" не погоджується з
рішенням суду в частині визнання та
включення до реєстру кредиторів
боржника вимог кредитора ПАТ КБ
„Приватбанк" за договором поруки №
VLV845/Р3 від 15.06.2007 року.

На думку апелянта, встановлена
договором поруки VLV845/Р від 15.06.2007 року
порука припинилася 11.12.2010 року в силу
закону, з огляду на наступне.

Відповідно до умов кредитного договору
№ VLV845 від 15.06.2007 року строк виконання
основного зобов'язання встановлено -
11.06.2010 року, при цьому договором поруки
VLV845/Р від 15.06.2007 року строк, після якого
порука припиняється не встановлений.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Таким чином, як стверджує скаржник,
оскільки на протязі шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання - з 11.06.2010 року
Банк, як кредитор, жодних вимог до
боржника, як поручителя, не пред'являв,
то порука припинилася 11.12.2010 року, саме
і з цієї дати ПАТ КБ „Приватбанк"
втратило право вимоги до ПП
„Ефф-Систем" за договором поруки VLV845/Р
від 15.06.2007 року.

При цьому, скаржник вказує на те, що
наявний в матеріалах справи лист ПАТ КБ
„Приватбанк" № 11.0.0.-03/690 від 18.10.2010 р. з
вимогою погасити заборгованість перед
Банком за кредитним договором № VLV845
від 15.06.2007 року не є належним доказом
пред'явлення кредитором протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання
вимоги до поручителя, оскільки
вказаний лист не містить дати його
отримання поручителем та невідомо якою
особою його підписано при отриманні.

Проте, такі твердження скаржника є
безпідставними та відхиляються
колегією суддів з огляду на наступне.

Частиною 1 пункту 1-1 Прикінцевих
положень Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції, що діє з 19.01.2013 року
встановлено, що положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.

Оскільки провадження у даній справі
порушено до 19.01.2013 року, тобто до
набрання чинності нової редакції
зазначеного Закону, то в даному випадку
застосовуються положення Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції, що
діяла до 19.01.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону про
банкрутство, конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Згідно абз. 1-4 ч. 2 ст. 15 Закону про
банкрутство, у попередньому засіданні
господарський суд розглядає реєстр
вимог кредиторів, вимоги кредиторів,
щодо яких були заперечення боржника і
які не були включені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів; за
результатами розгляду господарський
суд виносить ухвалу, в якій
зазначається розмір визнаних судом
вимог кредиторів, які включаються
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів, та призначається дата
проведення зборів кредиторів. Реєстр
вимог кредиторів повинен включати усі
визнані судом вимоги кредиторів. У
реєстрі вимог кредиторів повинні
міститися відомості про кожного
кредитора, розмір його вимог за
грошовими зобов'язаннями чи
зобов'язаннями щодо сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, невикористаних
та своєчасно не повернутих коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), черговість задоволення
кожної вимоги, окремо розмір неустойки
(штрафу, пені).

Як вбачається із матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 15.06.2007 року між ПАТ КБ
„Приватбанк" (банк) та ТОВ „Видавничий
дім „Купол" (позичальник) укладено
кредитний договір № VLV845 (далі -
кредитний договір) з повернення
кредиту у сумі 300 000,00 дол. США, що
надається у формі відновлювальної
кредитної лінії, у терміни 11 червня 2010
року; сплати процентів за користування
кредитом у розмірі 13,6 % річних,
починаючи з дати списання коштів з
позичкового рахунку до дати погашення
кредиту, у дату сплати процентів, якою є
25-е число кожного поточного місяця,
починаючи з дати підписання кредитного
договору, інших зобов'язань визначених
договором застави.

Крім того, 15.06.2007 року між боржником,
який виступив поручителем та Банком,
який виступив кредитором було укладено
договір поруки № VLV845/P3 від 15.06.2007 року
(далі - договір поруки), відповідно до
умов п. 1.1. якого, предметом цього
договору є надання поруки поручителем
перед кредитором за виконання ТОВ
„Виробничий Дім „Купол" (боржник)
своїх обов'язків за кредитним
договором від 15.06.2007 року № VLV845.

Відповідно до п. п. 2, 4 договору поруки,
поручитель відповідає перед
кредитором за виконання обов'язків за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що і боржник, включаючи сплату кредиту,
процентів, нарахованих і за
користування кредитом, винагород,
штрафів, пені та інших платежів,
відшкодування збитків. У випадку
невиконання боржником обов'язків за
кредитним договором, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 12 договору поруки,
сторони дійшли згоди, що строк, в межах
якого сторони можуть звернутися з
вимогами про захист свого порушеного
права або законного інтересу за цим
договором, встановлюється протягом 5
років.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ч.ч. 1. 2 ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Однак, в той же день, 15.06.2007 року між ПП
„Ефф-Систем", який виступив
заставодавцем та ПАТ КБ „Приватбанк",
який виступив заставодержателем було
укладено договір застави майна № VLV845/M
(далі - договір застави), відповідно до
п. 1 якого, предмет договору є надання
заставодавцем в заставу майна, опис
якого зазначений в п. 6 цього договору в
забезпечення виконання зобов'язання
ТОВ „Видавничий дім „Купол" перед
Банком.

Відповідно до п. 6 вказаного договору
застави в забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором та заставодавцем зобов'язань
за цим договором, заставодавець надав в
заставу наступне майно: одноножова
різальна машина з програм управлінням
POLAR 92 EMC Monitor вартістю 135 876,00 грн.,
одноножова різальна машина з програм
управлінням POLAR 92 EM, вартістю 115 495,00 грн.,
напівавтоматична машина для гарячого
ламінування FM650A вартістю 33 970,00 грн.,
5-тикрасочна друк. машина офсетного
друку HEIDELBERG MOFР H вартістю 1 087 000,00 грн.,
2-красочна друк. машина офсетного друку
HEIDELBERG MOZ H вартістю 441 595,00 грн.,
фальцювальна касетно-ножова машина STAHL
66 4KTL вартістю 81 525,00 грн., автоматична
машина HEIDELBERG ORIGINAL вартістю 67 939,00 грн.,
напівавтоматична машина ML 720 вартістю 27
175,00 грн., напівавтоматична машина VEGASTAR
вартістю 20 380,00 грн., разом вартість
предмету застави становить 2 010 955,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Статтею 1 Закону України „Про заставу"
визначено, що застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

Отже, застава є самостійним видом
забезпечення виконання зобов'язання.

Правова природа застави полягає у
забезпеченні можливості кредитора у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Таким чином, на відносини майнової
поруки норми статті 559 ЦК України щодо
припинення поруки не поширюються,
оскільки застава регулюється нормами
параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК
України та спеціальним Закону України
„Про заставу", де встановлено, зокрема,
підстави припинення застави.

Аналогічна правова позиція викладена
постанові Верховного Суду України від
16.10.2012 року у справі № 4/270-13/68.

Вищенаведене спростовує доводи ПП
„Ефф-Систем", викладені в апеляційній
скарзі, що в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука за договором поруки VLV845/Р від
15.06.2007 року припинилася 11.12.2010 року та,
відповідно, Банк втратив право вимоги
до боржника за вказаним договором
поруки.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, заборгованість
позичальника - ТОВ „Виробничий Дім
„Купол" за кредитним договором № VLV 845
від 15.06.2007 року перед ПАТ КБ
„Приватбанк" вже виступала предметом
судового розгляду в межах справи №
Б24/039-12 (суддя Лутак Т.В.) за заявою ТОВ
„Ефсин" до ТОВ „Видавничий дім „КуПол"
про банкрутство.

Зокрема, в межах зазначеної справи №
Б24/039-12 від ПАТ КБ „Приватбанк" надійшла
заява № 19/07-13 від 10.07.2012 року з вимогами
до ТОВ „Видавничий дім „КуПол".
Частиною вимог Банку були вимоги за
кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007
року.

За результатом розгляду вимог ПАТ КБ
„Приватбанк", ухвалою господарського
суду Київської області від 29.11.2012 року у
справі № Б24/039-12, залишеною без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 30.01.2013 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 26.03.2013 року, визнано грошові
вимоги ПАТ КБ „Приватбанк" за
кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007
року частково на загальну суму 2 980 205, 90
грн., з яких 2 296 759, 00 грн. віднесено до
четвертої черги задоволення вимог
кредиторів, 683 446, 90 грн. - до шостої черги
задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 35 ГПК України,
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Кредитний договір є основним
зобов'язанням, заборгованість за яким є
встановленою судом, договір поруки -
має додатковий характер до основного
зобов'язання - кредитного договору.

Виходячи з викладеного, Банком в межах
даної справи про банкрутство заявлено
вимоги до боржника у якості поручителя
за основним договором в обсязі,
аналогічному вимогам, що були
нараховані та заявлені до позичальника
за основним договором і вже розглянуті
судом по суті в межах справи № Б24/039-12.

За таких обставин вірним є висновок
місцевого господарського суду, що
заборгованість боржника перед Банком
за основним договором - кредитним
договором № VLV845 від 15.06.2007 року
встановлена ухвалою господарського
суду Київської області від 29.11.2012 року у
справі № Б24/039-12, яка набрала законної
сили, та не підлягає повторному
доведенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції що вимоги Банку за
договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 р.
підлягають визнанню на загальну суму 2
980 205, 90 грн., з яких 2 296 759, 00 грн. -
четверта черга задоволення вимог
кредиторів і 683 446, 90 грн. - шоста черга
задоволення вимог кредиторів.

Крім того, ПП „Ефф-Систем" не
погоджується з ухвалою господарського
суду Київської області від 17.02.2014 року в
частині внесення до реєстру вимог
кредиторів ПП „Ефф-Систем" відомостей
про майно боржника, яке є предметом
застави: одноножова різальна машина з
програм управлінням POLAR 92 EMC Monitor, 1989 р.;
одноножова різальна машина з програм
управлінням POLAR 92 EM, 1984 р.;
напівавтоматична машина для гарячого
ламінування FM650A, 2003 р; 5-тикрасочна друк.
машина офсетного друку HEIDELBERG MOFР H, 1991 р.;
2-красочна друк. машина офсетного друку
HEIDELBERG MOZ H 1991 р.; фальцювальна
касетно-ножова машина 66 4KTL 1986 р.;
автоматична машина HEIDELBERG ORIGINAL 1967 р;
напівавтоматична машина ML 720;
напівавтоматична машина VEGASTAR 2003 р.

За твердженням апелянта, оскільки
вказане вище майно знаходиться в
заставі ПАТ КБ „Приватбанк" на
підставі договору застави № VLV845/М від
15.06.2007 року, укладеного між Банком та
боржником, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
VLV845 від 15.06.2007 року не боржника, а іншої
юридичної особи - ТОВ „Видавничий дім
КуПол", то грошові вимоги ПАТ КБ
„Приватбанк" у даній справі заставою
вказаного майна не забезпечені.

Однак, такі доводи скаржника
спростовуються колегією суддів
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону про
банкрутство, майно банкрута, що є
предметом застави, включається до
складу ліквідаційної маси, але
використовується виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

В п. 47 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 року № 15 "Про
судову практику в справах про
банкрутство" вказано, що за змістом
абзацу другого частини шостої статті 14
Закону кредитори, вимоги яких
забезпечено заставою майна боржника,
мають право подавати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника після порушення провадження у
справі про банкрутство. Однак вимоги
цієї категорії кредиторів незалежно
від їх звернення із заявою
встановлюються розпорядником майна
згідно з даними обліку боржника, а
також за даними державного реєстру
застав.

Відповідно до абз. 2 п. 6 ст. 14 Закону про
банкрутство, розпорядник майна
зобов'язаний окремо внести до реєстру
вимоги кредиторів, які забезпечені
заставою майна боржника, згідно з їх
заявами, а за їх відсутності, - згідно з
даними обліку боржника, а також внести
окремо до реєстру відомості про майно
боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до Витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна № 37158114
від 13.07.2012 року наявний запис 1, згідно
якого в реєстрі наявні відомості про
зареєстроване обтяження за договором
застави майна №VLV845/M від 15.06.2007 року,
укладеним між Банком та боржником, де
об'єкт обтяження співпадає з предметом
застави за договором застави №VLV845/M від
15.06.2007 року (визначений п. 6).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що на підставі абз. 2 п. 6 ст.
14 Закону про банкрутство судом першої
інстанції вірно включено до реєстру
вимог кредиторів боржника відомості
про майно боржника, яке є предметом
застави за договором застави № VLV845/M
від 15.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ
„Приватбанк" та ПП „Ефф-Систем".

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи до господарського суду
Київської області від ТОВ „ПМС ГРУП"
(далі - Заявник) надійшла заява про
грошові вимоги до боржника № 23 від
29.08.2012 року.

В своїй заяві ТОВ „ПМС ГРУП" просить
суд визнати його грошові вимоги до
боржника та включити їх до реєстру
вимог кредиторів, що складаються з суми
1 831 418,93 грн. основного боргу за
договором підряду № 05/01-2010 від 05.01.2010
року, 182 976,78 грн. інфляційних, 104 942,55 грн.
3% річних, що загалом становить 2 119 338,26
грн.

Відповідно до уточненого реєстру вимог
кредиторів, поданого розпорядником
майна боржника 25.11.2013 року, станом на
24.11.2013 року до реєстру вимог кредиторів
включено вимоги визнані божником,
зокрема, ТОВ „ПМС ГРУП" в сумі 2 119 388,26
грн. основного боргу, які віднесено до 4
черги задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.02.2014 року серед іншого в
задоволенні заяви ТОВ „ПМС Груп" № 23
від 29.08.2012 року відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі ТОВ „ПМС
Груп" посилається на ч. 1 ст. 204 ЦК
України, відповідно до якої правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

За твердженнями скаржника, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
визнання недійсним в судовому порядку
договору підряду № 05/01-2010 від 05.01.2010
року, чи його оскарження будь-якою із
сторін, то відповідно у місцевого
господарського суду були відсутні
підстави для відмови в задоволення
заяви ТОВ „ПМС Груп" з грошовими
вимогами до боржника.

Крім того, на думку Заявника, постанова
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 23.12.2013 року у
кримінальній справі № 1/381/10813; 1027/3547/12,
на яку посилався суд першої інстанції в
оскаржуваній ухвалі, не є вироком суду
у кримінальному провадженні, не
містить встановлених фактів
незаконних дій посадових осіб ТОВ „ПМС
Груп" та не містить жодних встановлених
фактів щодо фіктивності первинних
документів, якими обґрунтовані його
грошові вимоги до боржника.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, договір підряду № 05/01-2010, на
підставі якого, з позиції Заявника, у
боржника виникла заборгованість перед
ним, укладено між ТОВ „ПМС Груп" та
„Ефф-Систем" 05.01.2010 року.

При цьому, як вбачається із матеріалів
справи, в провадженні Фастівського
міськрайонного суду Київської області
перебувала кримінальна справа №
1/381/10813; 1027/3547/12 за обвинуваченням ОСОБА_6
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3
ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 212 та ч. 3 ст. 27, ч. 2
ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
212 та ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст.
27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 212; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч.
1 ст. 366; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 27, ч. 1
ст. 366 КК України. Дана кримінальна
справа слухалась за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України від 28 грудня 1960 року та була
направлена 12.07.2012 року до Фастівського
міськрайонного суду Київської області
з обвинувальним висновком згідно ст. 232
КПК України для розгляду по суті, що
підтверджується листом Першого
заступника прокурора м. Біла Церква,
адресованого Голові Фастівського
міськрайонного суду (а.с. 197, т. 1).

Відповідно до п.п. 10, 11 розділу 11
„Перехідні положення" Кримінального
процесуального кодексу України,
кримінальні справи, які на день
набрання чинності цим Кодексом не
направлені до суду з обвинувальним
висновком, постановою про застосування
примусових заходів медичного чи
виховного характеру, постановою про
направлення справи до суду для
вирішення питання про звільнення особи
від кримінальної відповідальності,
розслідуються, надсилаються до суду та
розглядаються судами першої,
апеляційної, касаційної інстанцій і
Верховним Судом України згідно з
положеннями цього Кодексу; кримінальні
справи, які до дня набрання чинності
цим Кодексом надійшли до суду від
прокурорів з обвинувальним висновком,
постановою про застосування
примусових заходів медичного чи
виховного характеру, постановою про
направлення справи до суду для
вирішення питання про звільнення особи
від кримінальної відповідальності,
розглядаються судами першої,
апеляційної та касаційної інстанцій і
Верховним Судом України в порядку, який
діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Під час розгляду Фастівським
міськрайонним судом Київської області
кримінальної справи №1/381/10813; 1027/3547/12 за
обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.
28, ч. 2 ст. 212 та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366
КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 1 ст. 366 КК
України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.
212; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 5 ст. 27,
ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України
підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вину у
інкримінованих їм злочинів визнали
повністю та на підставі п. 2 .ч 1 ст. 49 КК
України заявили клопотання про
закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України,
особа звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо з дня вчинення
нею злочину і до дня набрання вироком
законної сили минули такі строки: три
роки - у разі вчинення злочину
невеликої тяжкості, за який
передбачене покарання у виді обмеження
або позбавлення волі.

Фастівський міськрайонний суд
Київської області розглянувши вказане
клопотання підсудних, своєю постановою
від 23.12.2013 року клопотання задовольнив
шляхом закриття кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.
28, ч. 2 ст. 212 та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366
КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 1 ст. 366 КК
України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.
212; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 5 ст. 27,
ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК
України.

Відповідно до вимог ст. ст. 7-1, 248, 321, 401,
402, 403 Кримінально-процесуального
кодексу України (від 28.12.1960 р. в ред. від
19.11.2012 року), ст. 49 КК України, звільнення
від кримінальної відповідальності на
підставі Кримінально-процесуального
кодексу України та закриття у зв'язку з
цим кримінальної справи відбувається з
нереабілітуючих підстав, внаслідок
чого особа вважається такою, що
притягувалась до кримінальної
відповідальності, шляхом винесення
судом у кримінальній справі постанови
ім'ям України, яка згідно вказаних норм
Кримінального та
Кримінально-процесуального кодексів
України прирівнюється до вироку у
кримінальній справі та відповідає за
формою, змістом і статусом вироку.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, вирок
суду у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, є обов'язковим
для господарського суду при вирішенні
спору з питань, чи мали місце певні дії
та ким вони вчинені. Факти, які
відповідно до закону вважаються
встановленими, не доводяться при
розгляді справи. Таке припущення може
бути спростовано в загальному порядку.

У постанові Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 23.12.2013 року у кримінальній справі
№1/381/10813; 1027/3547/12 відносно ОСОБА_6
обвинуваченого у вчинення злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 212
та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК
України; ОСОБА_7 обвинуваченого у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
212 та ч. 1 ст. 366 КК України, а також ОСОБА_8
обвинуваченого у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.
212; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 5 ст. 27,
ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України
(надалі - Постанова), судом встановлені
факти, що мають істотне значення для
розгляду вимог Заявника до боржника у
даній справі про банкрутство.

Зокрема, у вказаній Постанові
Фастівським міськрайонним судом
Київської області встановлено, що
будучи обізнаним про значний розмір
податкових зобов'язань підприємства
усвідомлюючи свій обов'язок
необхідності їх сплати до бюджету
Держави в кожному звітному періоді
директор ТОВ „ВД „Купол" ОСОБА_6 за
попередньою змовою з головним
бухгалтером підприємства ОСОБА_8,
впродовж 2008-2010 років, переслідуючи
намір, спрямований на ухилення від
спати податків, шляхом мінімізації
виниклих податкових зобов'язань,
використовували завідомо підроблені
документи щодо проведених
фінансово-господарських
взаєморозрахунків з низкою
підприємств, в тому числі ТОВ "ПМС Груп",
які створені з метою складання
(оформлення) ряду „псевдо" угод, та
інших первинних документів щодо
створення видимості проведених
фінансово-господарських відносин, які
давали можливість скласти податкову
звітність з відображенням податкового
кредиту з ПДВ та надати до органів
Державної податкової служби України
декларації з прибутку на додатну
вартість із завищеними показниками
виниклих зобов'язань. ОСОБА_8, являючись
і головним бухгалтером ПП „Ефф-систем"
(і одночасно виконуючим обов'язки
головного бухгалтера ТОВ „ПМС Груп"
(а.с. 5, т. 5)), в порушення вимог чинного
законодавства України, переслідуючи за
мету отримання неконтрольованого
державою прибутку, шляхом заниження
об'єктів оподаткування, сприяючи
директору ПП „Ефф-систем" ОСОБА_7, в
період з 01.01.2009 року по 19.12.2010 року,
ухилився від сплати до бюджету
податків на загальну суму 1 278 011 грн., що
є значним розміром. Будучи обізнаним
про значний розмір сум податкових
зобов'язань підприємства та
усвідомлюючи свій обов'язок
необхідності їх сплати до бюджету
Держави в кожному звітному періоду,
директор ПП „Ефф-систем" ОСОБА_7 при
пособництві головного бухгалтера
даного підприємства ОСОБА_8 впродовж
2009-2010 років, переслідуючи намір
спрямований на ухилення від сплати
податків, шляхом мінімізації виниклих
податкових зобов'язань,
використовували завідомо підроблені
документи щодо проведених
фінансово-господарських
взаєморозрахунків, зокрема, з ТОВ „ПМС
Груп", які створені з метою складання
(оформлення) ряду „псевдо" угод, та
інших первинних документів щодо
створення видимості проведених
фінансово-господарських відносин, які
давали можливості скласти податкову
звітність з відображенням податкового
кредиту з ПДВ та надати до органів ДПС
України декларації з податку на додану
вартість із заниженими показниками
виниклих зобов'язань. При цьому
службові особи ПП „Ефф-систем"
достовірно знали, що їхні діяння носять
протиправний характер, усвідомлювали,
передбачали та бажали настання
суспільно-небезпечних наслідків у
вигляді ненадходження до бюджет
коштів.

Крім того, в період 2009-1010 років, ОСОБА_7
за попередньою змовою з ОСОБА_8,
достовірно знаючи що ТОВ „ПМС Груп" на
якому ОСОБА_8 фактично виконував
обов'язки головного бухгалтера, не
будучи офіційно оформленим, тобто не
уклавши з директором ТОВ „МПС Груп"
ОСОБА_9 (який фактично працював водієм
на ПП „Ефф-систем") угоди письмового
характеру, не постачало та не буде
постачати в адресу ПП „Ефф-систем"
товари, роботи (послуги), придбані у
суб'єктів підприємницької діяльності з
ознаками "фіктивності". При цьому
службові особи ПП „Ефф-систем"
достовірно знали, що їхні діяння носять
протиправний характер, усвідомлювали,
передбачали та бажали настання
суспільно-небезпечних наслідків у
вигляді ненадходження до бюджету
коштів. У Постанові досліджено та
встановлено аналогічні факти
помісячно включаючи 2010 рік. Також у
Постанові було встановлено, що з метою
створення видимості придбання товарів,
надання послуг від ПП „Ефф-систем"
протягом 2009-2010 років, перераховувались
грошові кошти з рахунку вказаного
підприємства на банківський рахунок
ТОВ „ПМС Груп", а останнє
перераховувало грошові кошти на
рахунки інших компаній" (а.с. 16, т. 5).

Крім того, в Постанові досліджено та
встановлено завідомо підроблені
документи на послуги на надання яких
ТОВ „ПМС Груп" були виписані податкові
накладні та водночас на надання яких
(послуг) посилається Заявник у своїй
заяві про грошові вимоги до боржника в
межах даної справи про банкрутство, як
на підставу заявлених вимог (а.с. 16-17, т.
5): зокрема, на підтвердження виконаних
робіт Заявник надав акт № ОУ-0014
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 05.05.2010 року, згідно якого останнім
надано боржнику послуги з виготовлення
довідника овочевода на суму 47 326,00 грн.,
водночас у Постанові за результатом
проведеного аналізу встановлено
фіктивність наданих послуг визначених
за податковою накладною № 0029 від 05.05.2010
року, виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення довідника овочеводів на
аналогічну суму 47 326 грн., в т.ч. ПДВ 7887,67
грн.

Аналогічним чином Постановою
підтверджується підробленість
документів й на інші послуги, на які
посилається Заявник в період 2009-2010
років: на підтвердження виконаних
робіт ТОВ „ПМС Груп" надало акт № ОУ-0025
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 03.08.2010 року, згідно якого Заявником
надано боржнику послуги з виготовлення
та друку наклейок на суму 13 774,34 грн.,
водночас у Постанові за результатом
проведеного аналізу встановлено
фіктивність наданих послуг визначених
за податковою накладною № 0043 від 03.08.2010
року, виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення та друк наклейок на суму 13
774,34 грн., в т.ч. ПДВ 2 295,72 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0029
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 25.08.2010 року про виготовлення
каталогу „Піонер" на суму 46 320,96 грн.,
водночас у Постанові за результатом
проведеного аналізу встановлено
фіктивність наданих послуг визначених
податковою накладною № 0050 від 25.08.2010
року, виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення каталогу „Піонер" на суму
46 320,96 коп., в т.ч. ПДВ - 7 720,16 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0030
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 23.09.2010 року на виготовлення
каталогу моніторів на суму 302 488,00 грн.,
водночас у Постанові за результатом
проведеного аналізу встановлено
фіктивність наданих послуг визначених
за податковою накладною № 0060 від 23.09.2010
року, виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення за виготовлення
моніторів на суму 302 488 грн., в т.ч. ПДВ 50
414,67 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0026
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 05.08.2010 року на друк та виготовлення
шелфтолкерів, цінників тощо на суму 54
803,58 грн., водночас у Постанові за
результатом проведеного аналізу
встановлено фіктивність наданих
послуг визначених за податковою
накладною № 0044 від 05.08.2010 року,
виписаної ТОВ „МПС Груп" за друк та
виготовлення шелфтокерів, цінників на
суму 54 803,58 коп., в т.ч. ПДВ - 9 133, 93 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0028
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 20.08.2010 року на виготовлення буклету
на суму 73 040,00 грн., водночас у Постанові
за результатом проведеного аналізу
встановлено фіктивність наданих
послуг визначених за податковою
накладною № 0046 від 20.08.2010 року,
виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення буклету на суму 73 040,00 коп.,
в т.ч. ПДВ - 12 173,33 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0013
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 23.04.2010 року на виготовлення
блокноту відривного, виготовлення
постеру, друк буклету, виготовлено
блокноту відривного на суму 214 012,70 грн.,
водночас у Постанові за результатом
проведеного аналізу встановлено
фіктивність наданих послуг визначених
за податковою накладною № 0024 від 23.04.2010
року, виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення блокноту, постеру,
буклету на суму 214 012,70 грн., в т.ч. ПДВ - 35
668,79 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0011
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 14.04.2010 року про виготовлення
роторного полсайну, каталогу, друк,
виготовлення, збір, упакування
тендерів, друк та виготовлення
стоперів, виготовлення брошури та ін.
на суму 114 927,05 грн., водночас у Постанові
за результатом проведеного аналізу
встановлено фіктивність наданих
послуг визначених за податковою
накладною № 0021 від 14.04.2010 року,
виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення полсайну, каталогу, друк,
виготовлення, збір, упаковку тендерів,
друк, виготовлення стоперів,
виготовлення брошури на суму 114 927,05
грн., в т.ч. ПДВ - 19 154,67 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0027
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 11.08.2010 року на виготовлення дизайну
макету стойки на суму 54 021,60 грн.,
водночас у Постанові за результатом
проведеного аналізу встановлено
фіктивність наданих послуг визначених
за податковою накладною № 0045 від 11.08.2010
року, виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення дизайну макету стойки на
суму 54 021,60 грн., в т.ч. ПДВ - 9 003,60 грн.

На підтвердження виконаних робіт
Заявник надав акт № ОУ-0012
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 20.04.2010 року на виготовлення
постерів, збір, упакування рекламних
коробок, блокноту відривного на суму 160
547,32 грн., водночас у Постанові за
результатом проведеного аналізу
встановлено фіктивність наданих
послуг визначених за податковою
накладною № 0023 від 20.04.2010 року,
виписаної ТОВ „МПС Груп" за
виготовлення постеру, упаковки
рекламних коробок, блокноту відривного
на суму 160 547,32 грн., в т.ч. ПДВ - 26 757,88 грн.
(а.с. 15-16, т. 5).

Отже, судом було встановлено факт того,
що протягом 2009-2010 років ТОВ „ПМС Груп"
не постачало на адресу ПП „Ефф-систем"
товари, роботи (послуги), придбані у
суб'єктів підприємницької діяльності з
ознаками „фіктивності" переслідуючи
за метою отримання неконтрольованого
державою прибутку, шляхом заниження
об'єктів оподаткування.

У судовому засіданні 23.12.2013 року при
розгляді кримінальної справи ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, кожен окремо, не
оспорювали з фактичного боку діяння,
які поставлені їм за провину, а також
їхню кримінально-правову кваліфікацію,
вину у інкримінованих їм злочинів
визнали повністю.

Таким чином, факт того, що посадові
особи боржника впродовж 2009-2010 років,
переслідуючи намір спрямований на
ухилення від сплати податків, шляхом
мінімізації виниклих податкових
зобов'язань, використовували завідомо
підроблені документи щодо проведених
фінансово-господарських
взаєморозрахунків, зокрема, з ТОВ „ПМС
Груп", що включає в себе строк впродовж
якого виконано укладений між боржником
та Заявником договір підряду № 05/01-2010
від 05.01.2010 року, на який посилається
Заявник у своїй заяві з грошовими
вимогами до боржника, що призвело до
настання суспільно-небезпечних
наслідків у вигляді ненадходження до
бюджет коштів, встановлений
проголошеною ім'ям України Постановою
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 23.12.2013 року у
кримінальній справі №1/381/10813; 1027/3547/12, по
обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.
28, ч. 2 ст. 212 та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366
КК України; ОСОБА_7 обвинуваченого у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
212 та ч. 1 ст. 366 КК України, а також ОСОБА_8
обвинуваченого у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.
212; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 5 ст. 27,
ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК
України, яка має правовий статус вироку
у кримінальній справі.

Крім того, Постановою встановлений
факт фіктивності господарських
операцій протягом 2009-2010 років між ТОВ
„МПС Груп" та ПП „Ефф-систем",
включаючи фіктивність послуг на
надання яких в тому числі посилається
Заявник у своїй заяві з грошовими
вимогами до боржника.

Постанова набрала законної сили.
Жодним з учасників провадження
будь-яких доказів скасування постанови
суду не надано, жодних доказів, які
спростовують факти фіктивності
надання послуг Заявником Боржнику
впродовж 2009-2010 років встановлені
Постановою, суду не надані та у
відповідності до ст. 35 ГПК України, такі
факти вважається встановленим та не
підлягають повторному встановленню
судом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

При цьому, правочин, який вчинено з
метою, що завідомо суперечить
інтересам держави, зокрема, ухилення
від сплати податків та, відповідно,
недоотриманню бюджетом коштів,
водночас є таким, що порушує публічний
порядок, а тому згідно з частиною
першою ст. 203, частиною другою ст. 215
Цивільного кодексу України є
нікчемним, і визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

За таких обставин, враховуючи, що
Постановою встановлено вину, умисел
обвинувачених осіб в межах
кримінальної справи у вчиненні
протиправних дій впродовж 2009-2010 років,
спрямованих на ухилення від сплати
податків, та факт фіктивності
господарських операцій протягом 2009-2010
років між ТОВ „МПС Груп" та ПП
„Ефф-систем", що за відомо суперечить
інтересам держави, то укладений між
Заявником та боржником договір підряду
№ 05/01-2010 від 05.01.2010 року, на який
посилається Заявник у своїй заяві з
грошовими вимогами до боржника, є
нікчемний в силу приписів ст. 228 ЦК
України, як такий що порушує публічний
порядок.

З огляду на вищенаведене, судова
колегія погоджується із висновком
місцевого господарського суду, що
заява ТОВ „МПС Груп" № 23 від 29.08.2012 року
з грошовими вимогами до боржника
задоволенню не підлягає.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

ПП „Ефф-Систем" та „ПМС Груп" всупереч
статей 33, 34 ГПК України не надано суду
належних доказів на підтвердження
своїх заперечень, викладених в
апеляційній скарзі, доводи скаржників
не підтверджуються наявним у справі
доказами та спростовуються чинним
законодавством.

Інших підстав для скасування
оскаржуваної ухвали, окрім наведених в
апеляційних скаргах, судовою колегією
не встановлено.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що ухвалу господарського суду
Київської області від 17.02.2014 року
прийнято відповідно до вимог чинного
законодавства з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для її скасування чи зміни не
вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-103, 105, 106 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного
підприємства „Ефф-Систем" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПМС Груп" на ухвалу
господарського суду Київської області
від 17.02.2014 року у справі № Б8/056-12
залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської
області від 17.02.2014 року у справі № Б8/056-12
залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати
учасникам провадження у справі.

4. Справу № Б8/056-12 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 11.08.2014
року.

Головуючий суддя
О.М. Остапенко

Судді
А.А. Верховець

О.С. Копитова