Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" серпня 2014 року
Справа № 927/1071/14

Господарський суд Чернігівської
області у складі судді Цимбал-Нарожної
М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"

16600, вул. Глібова,1,
м.Ніжин, Чернігівська обл. ;

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

16600, АДРЕСА_1 ;

предмет спору: стягнення 5082,86 грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: Кіфік О.М. (дов.№01-07/1841 від
04.12.2013р.) - представник;

від відповідача: не з'явились;

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
звернулось до господарського суду
Чернігівської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі
9519,52грн. за поставлену теплову енергію
згідно договору №462 від 01.12.2006р. на
постачання теплової енергії на
опалення та гарячої води, з яких
3414,43грн. основного боргу, 1600,16грн. пені,
55,52грн. інфляційних та 13,15грн. 3%річних.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 17.07.2014р.
порушено провадження у справі та
розгляд призначено на 30.07.2014р., після
чого розгляд справи відкладався до
13.08.2014р.

Відповідач відзиву на позов не надав, в
судове засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений, що
підтверджується поштовим
повідомленням № 865 від 17.07.2014р.,
№19 від 31.07.201р.

Суд перейшов до розгляду спору по суті
в судовому засіданні 13.08.2014р.

Рішення приймається за наявними у
справі матеріалами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, вислухавши
пояснення повноважного представника
позивача, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, господарський суд встановив
наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтями 19 Закону України „Про
теплопостачання" та Закону України
„Про житлово-комунальні послуги"
передбачено обов'язковість укладення в
письмовій формі договору на
постачання теплової енергії на
опалення та гарячої води.

01.12.2006р. між ТОВ "НіжинТеплоМережі" та
ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 462 на
постачання теплової енергії на
опалення та гарячої води (надалі
-Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За юридичною природою вказаний Договір
є договором постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу.

Згідно до п.2 ст.714 ЦК України, до
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до п.1 ст. 714 ЦК України, за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Згідно п. 1.1 Договору, Виробник бере на
себе зобов'язання виробляти та
постачати Споживачу теплову енергію
для опалення та гарячу воду, а Споживач
зобов'язується сплачувати за надані
послуги шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок Виробника за
встановленими тарифами терміни,
передбачені даним договором.

У відповідності до п.6.2.1 Договору,
розрахунки за теплову енергію
здійснюються за такими розрахунковим
одиницями, на опалення:

- за 1 Гкал- при наявності приладів
обліку теплової енергії, згідно з їх
показниками;

- за 1 кв.м. опалювальної площі в
опалювальний сезон для нежитлових
приміщень, при відсутності приладів
обліку.

-за 1кв.м.опалювальної площі протягом
року для житлових та нежитлових
приміщень (абонплата).

У відповідності до п.6.2.2 Договору,
розрахунки за теплову енергію
здійснюються за такими розрахунковим
одиницями, на гаряче водопочачання:

-за 1Гкал- при наявності приладів обліку
теплової енергії, згідно з показаннями;

-за 1м.куб.- при наявності
водолічильника згідно з його
показаннями;

-на 1мешканця;

- за 1Гкал. згідно нормативних
документів;

Сторони визначили, що відповідно до п.
1.2. Договору тарифи на послуги на момент
укладення Договору становлять на
опалення 7,53 грн./1кв. в опалювальний
сезон.

Відповідно п.5.1. Договору, облік
споживання теплової енергії
проводиться за приладами обліку або
розрахунковим методом згідно з
"Нормами та вказівками по нормуванню
витрат палива та теплової енергії на
опалення житлових та громадських
споруд, а також на
господарсько-побутові потреби в
Україні" та даними вказаними у Додатку
№1 до Договору.

Відповідно до п.6.1 Договору, розрахунки
за теплову енергію, що споживається
Споживачем, здійснюється у грошовій
формі шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок
Теплопостачальника по затвердженим
тарифам. За письмовою згодою сторін
можливі інші форми розрахунків, які не
заборонені чинним законодавством.

Відповідно до Постанови №411
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 31.12.2013р. тариф на
теплову енергію для інших споживачів
за 1Гкал -791,92грн..

Відповідно до Постанови №182
Національної комісії що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 31.03.2014р., внесено
зміни до Постанови №411, та змінено
тариф на теплову енергію для інших
споживачів на 952,88грн. за 1Гкал.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідні положення також
визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7
статті 193 ГК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, крім випадку коли право
такої відмови встановлено договором
або законом.

Позивач, на виконання умов Договору,
поставив відповідачу за період з
01.02.2013р. по 30.04.2014р. теплову енергію на
загальну суму 3414,43грн. та виставив
відповідні рахунки.

Рахунки на оплату за постачання
теплової енергії за № 462 від 28.02.2014р. на
суму 1959,23грн., № 462 від 31.03.2014р. на суму
975,58грн., № 462 від 30.04.2014р. на суму 479,62грн.,
всього на суму грн., які направлялись на
адресу відповідача.

З письмових пояснень позивача судом
встановлено, що плата за теплову
енергію визначалась виходячи з
наступного: кількість днів, за які
виставлено рахунок до сплати в
розрахунковому періоді (кількість днів
в календарному місяці до дати
виставлення рахунку) множиться на 24
години в добу, множиться на % теплового
навантаження (яке визначено відповідно
до площі та об'єму приміщення, які
вказані, які вказані в технічному
паспорті на будинок Споживача, з
урахуванням середньомісячної
фактичної температури теплоносія в
теплових мережах теплопостачальної
організації) множиться на добуток
(температура внутрішнього
повітря-температура зовнішнього
повітря)/ (температура внутрішнього
повітря-температура зовнішнього
повітря розрахункова, яка складає -22).
Всі зазначені дані внесені до
спеціальної таблиці та додавались до
рахунків за відповідний місяць. Такі
таблиці вручались відповідачу для
можливості ознайомлення з порядком
проведення нарахувань.

Так, відповідачем обов'язок щодо оплати
за надані позивачем послуги на
постачання теплової енергії за період
з 01.02.2013р. по 30.04.2014р. належним чином не
виконаний, сума боргу за вказаний
період не сплачена.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7
статті 193 ГК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, крім випадку, коли право
такої відмови встановлено договором
або законом.

Згідно п. п. 6.4, 6.5. Договору, розрахунки
Споживача з Виробником за відпущену
теплову енергію здійснюються
щомісячно згідно з показаннями
приладів обліку або, при відсутності
приладів обліку або розрахунковим
методом при відсутності приладів
обліку. Розрахунки згідно даного
договору здійснюються щомісячно до 1
числа місяця, наступного за звітним
місяцем за фактично спожиту теплову
енергію.

Як встановлено судом, станом на час
розгляду спору заборгованість перед
позивачем становить 3414,43грн.

Враховуючи вище наведені факти, судом
встановлено, що станом на час вирішення
спору відповідач має заборгованість
перед позивачем у сумі 3414,43грн., що
належним чином доведено, документально
підтверджено, а отже господарський суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог позивача в цій частині.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Також, частиною 6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з положенням Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" N 686-XIV від
20.05.1999р., за несвоєчасні розрахунки за
спожиті комунальні послуги суб'єкти
підприємницької діяльності сплачують
пеню в розмірі одного відсотка від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100 відсотків загальної суми
боргу.

Пунктом 23 постанови Кабінету Міністрів
України від 21.07.2005 року №630 „Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення"
встановлено, що за несвоєчасну оплату
послуг споживач сплачує пеню в
установленому законом та договором
розмірах.

Зазначений Закон є чинним станом на
момент укладення спірних договорів та
є чинним на момент розгляду справи.

Пунктом 6.6. Договору передбачено, що у
випадку несплати споживачем отриманої
теплової енергії до 1 числа місяця
наступного за звітним нараховується
пеня згідно п. 7.3.3 цього договору.

Відповідно до п. 7.3.3 Договору, за
порушення порядку розрахунків за
теплову енергію, передбаченого п. 6.5.
договору, боржник сплачує пеню у
розмірі 1% від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення, а
також борг з урахуванням індексу
інфляції за весь період прострочення і
3% річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути на його
користь пеню за період з 03.03.2014р. по
05.05.2014р. в сумі 1600,16грн., нарахування
якої відповідає вимогам норм
матеріального права та умовам
Договору, отже такі вимоги підлягають
задоволенню.

Частина 2 статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3%
річних за період з 03.03.2014р. по 05.05.2014р. в
сумі 13,15грн. та інфляційних за період з
03.03.2014р. по 05.05.2014р. в сумі 55,12грн.,
нарахування яких відповідає вимогам
норм матеріального права та умовам
Договору, отже суд дійшов висновку, що
такі вимоги підлягають задоволенню та
стягненню на користь позивача.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України
передбачено, що в резолютивній частині
рішення вказується про розподіл
господарських витрат між сторонами,
про повернення судового збору з
бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону
України „Про судовий збір" від 08.07.2011
року № 3674-VI, господарський суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 1827,00грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (16600, АДРЕСА_2, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
(16600, вул. Глібова, 1, м. Ніжин,
Чернігівська область, р/р 1650 в ПАТ
„Банк „Демарк" м. Чернігів, МФО 353575, ) 3414,43грн. основного боргу,
1600,16грн. пені, 13,15грн. 3%річних та 55,12грн.
інфляційних, а всього 5082,86грн., а також
1827,00грн. судового збору .

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя М.П.
Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 18
серпня 2014 року

Суддя М.П.
Цимбал-Нарожна