ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.
Справа №
911/2589/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Відкритий лист»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»

про стягнення 212 853,19грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Федоров А.П. (довіреність
№19-Т від 19.05.2014);

від відповідача - Корчук І.І.
(довіреність № 480/03-УБР-14 від 09.07.2014)

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Відкритий лист»
(далі - ТОВ «Відкритий лист») звернулося
до господарського суду Київської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» (далі - ТОВ «Фоззі-Фуд») про
стягнення 344 625,90грн заборгованості, у
тому числі:

- 326 890,98грн основної
заборгованості за період з 08.08.2013 по
04.03.2014;

- 14 751,10грн пені за загальний період
з 18.10.2013 по 02.06.2014;

- 2 983,82грн процентів за загальний
період з 18.10.2013 по 02.06.2014.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
поставки № 191- ПС-11/12 від 01.02.2012 в частині
здійснення оплати за поставлений
товар у встановлений договором строк
(т.1 а.с.2-10).

Відповідач у справі - ТОВ «Фоззі-Фуд» у
відзиві на позов просив припинити
провадження у справі в частині
стягнення 148 000,00грн основного боргу, у
зв'язку зі сплатою зазначеної суми
після порушення провадження у даній
справі. Крім того, відповідач у відзиві
на позов відхиляє заявлені вимоги,
посилаючись на те, що строк оплати
товару не настав, оскільки видаткові
накладні містіть недоліки, а саме -
відсутня інформація щодо номеру та
дати замовлення, у зв'язку з чим
виконання зобов'язання з оплати
відстрочується до усунення недоліків
(т. 2 а.с.12-14).

До прийняття рішення по суті, позивачем
подано заяву про зменшення позовних
вимог. Так, у поданій заяві відповідач
просить стягнути з відповідача на
користь позивача 234 844,99грн
заборгованості, з яких:

- 202 182,90грн основної
заборгованості за період з 08.08.2013 по
26.12.2013;

- 12 138,41грн пені за загальний період
з 18.10.2013 по 02.06.2014;

- 2 532,80грн процентів за загальний
період з 18.10.2013 по 02.06.2014 (т.2 а.с.1-2).

Подана заява прийнята судом до
розгляду 01.08.2014, враховуючи, що право на
зменшення позовних вимог є виключним
правом позивача, яке може бути ним
реалізовано у будь-який час до
прийняття рішення у справі (т.2 а.с.20).

Також, заявою від 13.08.2014 розмір
заявлених вимог позивачем зменшено до
216 854,11грн, з яких:

- 202 182,90грн основної
заборгованості;

- 12 138,41грн пені;

- 2 532,8грн процентів (т.2 а.с.22-23).

Відповідна заява прийнята судом до
розгляду 15.08.2014 (т.2 а.с.30).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.08.2014 провадження у справі
в частині стягнення 4 000,92грн припинено
на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

У судових засіданнях оголошувалась
перерва з 01.08.2014 до 15.08.2014 та з 15.08.2014 до
19.08.2014.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі,
представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 між Приватного акціонерного
товариства «Відкритий лист»,
правонаступником якого відповідно до
статуту є ТОВ «Відкритий лист» (т.1,
а.с.30-36), (далі - постачальник) та ТОВ
«Фоззі-Фуд» (далі - покупець) укладено
договір поставки № 191-ПС-11/12 (т. 1, а.с.39-44,
далі - договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець прийняти та
оплатити товар відповідно до умов
договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору товар
поставляється в асортименті та за
цінами, узгодженими сторонами у
специфікації (додаток № 1), яка є
невід'ємною частиною договору;
кількість товару та асортимент
конкретної партії вказується у
замовленні, узгодженому сторонами у
встановленому цим договором порядку.

В силу умов укладеного договору, ціна
товару, що вказана у накладних, які
надаються постачальником покупця
разом із партією товару, повинна
відповідати специфікації; зміна ціни
без попереднього узгодження сторонами
шляхом складення та підписання нової
специфікації, до виконання всіх діючих
і не виконаних на момент такої зміни
замовлень, не допускається.

Ціна договору складається з вартості
поставленого та прийнятого покупцем
товару згідно відповідних накладних за
цим договором (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору усі
розрахунки за договором здійснюються
винятково у національній валюті
України; днем здійснення платежу
вважається день, у який сума, що
підлягає оплаті, списується з
банківського рахунку покупця на
рахунок постачальника.

Обов'язковою умовою для оплати
поставленого за договором товару, як
визначено договором, є наявність у
покупця, оформлених у встановленому
чинним законодавством України та п. 4.2
цього договору порядку, відповідної
накладної і податкової накладної та
інших документів, які передбачені
розділом 4 договору, а також
відповідність цін у накладній діючій
специфікації; за відсутності одного з
зазначених документів, а також у разі
їх неналежного оформлення, наявності
розбіжностей у відомостях чи даних,
постачальник повинен надати відсутні
документи або привести документи у
відповідність до вимог чинного
законодавства України та вимог п. 4.2
цього договору протягом 7-ми днів з дати
поставки (п. 2.3 договору).

Пунктом 3.17 договору встановлено, що
датою прийняття партії товару та
переходу права власності та ризиків
вважається дата підписання
відповідної накладної уповноваженими
представниками покупця.

Відповідно до п. 11.1 даний договір
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами і діє протягом
одного календарного року; у тому
випадку, якщо сторони, у термін не менш
ніж за 20 днів до закінчення дії
договору не повідомлять про бажання
розірвати договір або укласти новий
договір, то останній вважається
продовженим на один рік.

Як встановлено під час розгляду даної
справи, на виконання умов відповідного
договору, позивачем передано
відповідачу товар, що підтверджується
видатковими накладними (т. 1 а.с.45-113).

Частина поставленого товару оплачена
відповідачем.

Як вбачається з акту звірки
розрахунків за цим договором між
сторонами, станом на 31.07.2014 розмір
заборгованості становить 202 182,90грн (т. 2
а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Також, судом встановлено, що листом від
29.07.2014 за № 151 позивач звернувся до
відповідача з пропозицією зарахувати
передплату у розмірі 4 000,92грн за
договором № 07-ПС11/14 від 27.01.2014 в рахунок
погашення заборгованості за договором
№ 191-ПС-11/12 від 01.02.2012 (т.2 а.с.27).

Відповідачем прийнято зазначену у
листі пропозицію та зараховано
передплату за договором № 07-ПС11/14 у
розмірі 4 000,92грн в рахунок погашення
заборгованості за договором № 191-ПС-11/12
від 01.02.2012, що підтверджується листом
б/н від 19.08.2014 (т. 2 а.с.32) та фактом
відображення такої операції у акті
звірки розрахунків у редакції
відповідача станом на 06.08.2014,
відповідно до якого заборгованість за
поставлений товар за вищевказаним
договором становить 198 181,98грн (т.2 а.с.29).

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати переданого товару за
вищевказаними накладними, а також
застосування до відповідача
відповідальності, встановленої чинним
законодавством за порушення
зазначених зобов'язань.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює
порядок оплати товару за договором
купівлі-продажу, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

При укладенні договору сторонами
змінено загальне правило, відповідно
до якого товар, переданий за договором
купівлі-продажу, оплачується після
його прийняття шляхом встановлення
іншого строку оплати умовами договору.

Так, строк оплати товару визначений п.
2.6 договору, в силу якого оплата за
товар здійснюється протягом 70
календарних днів від дати поставки за
умови, що постачальник належним чином
виконав вимоги п. 2.5 договору; якщо
постачальник виконав вимоги п. 2.5
договору пізніше 7-денного строку,
термін відстрочення платежу рахується
від дати належного виконання
постачальником всіх умов п. 2.5 договору;
у разі коли останній день строку
платежу припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день
банківської установи, днем виконання
зобов'язання є перший за ним робочий
день.

Заперечуючи проти позову, відповідач
вказував на те, що строк оплати не
настав, оскільки передані видаткові
накладні містили певні недоліків, що є
підставою для відстрочення платежу,
строк якого рахується з дати усунення
відповідних недоліків.

Заперечення відповідача не беруться
судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.17 договору датою
приймання партії товару та переходу
права власності та ризиків вважається
дата підписання відповідної накладної
уповноваженим представником покупця.

Як встановлено під час розгляду даної
справи, спірні накладні підписані
відповідачем без будь-яких заперечень,
а, отже, товар прийнятий відповідачем.
Доказів того, що відповідач повідомляв
позивача про певні недоліки накладних
та просив їх усунути не надано.

Накладні, які долучені до матеріалів
справи в якості доказів передачі
товару, є первинними обліковими
документами у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і відповідають
вимогам, зокрема, ст. 9 Закону та
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 204.05.95 №88
(зареєстроване у Міністерстві юстиції
України 05.06.95 за №168/784).

Крім того, товар на підставі таких
видаткових накладних оприбуткований
відповідачем, як підтверджується
зведеними бухгалтерським документами -
актами звірки.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не виконані
зобов'язання з оплати переданого
товару на суму 198181,98грн у встановлений
договором строк, відповідач є таким, що
порушив зобов'язання, у зв'язку з чим
заявлені у відповідній частині вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги
щодо стягнення з відповідача 2 532,80грн
процентів, нарахованих за період з
18.10.2013 по 02.06.2014, які є обґрунтованими з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом враховано, що за наданим
розрахунком позивача проценти
фактично відповідачем розраховані за
періоди, кількість днів у яких є
фактично більшою на один день, ніж
вказано у четвертій колонці розрахунку
позивача (т.2 а.с.5-7). За розрахунком суду,
з урахуванням дати оплати за кожною
накладною, розміру боргу та періоду
прострочення, розмір процентів складає
більшу суму, однак, у суду відсутні
підстави для виходу за межі заявлених
вимог.

Також, позивачем заявлені вимоги щодо
стягнення з відповідача 12 138,41грн пені
за період з 18.10.2013 по 02.06.2014, які є
мотивованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7.2 договору у випадку
порушення термінів оплати товару,
передбачених договором, покупець
сплачує на користь постачальника
виключну неустойку у розмірі 0,05% від
простроченої суми за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

При цьому, штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Розмір пені відповідачем обрахований з
урахуванням розміру заборгованості,
дати настання строку платежу за кожною
накладною та періоду прострочення, з
урахуванням обмеження нарахування
пені, визначеного ч.6 ст.232 ГК України.
Між тим, за розрахунком суду розмір
пені за відповідний період складає
більшу суму, що пов'язано з невірним
визначенням кількості днів у періоді
прострочення (фактично за кожним
періодом кількість днів прострочення
більша на один день від кількості днів
у періоді, вказаному у четвертій
колонці розрахунку позивача, т.2 а.с.4-5),
однак, у суду відсутні підстави для
виходу за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
судові витрати, понесені позивачем у
зв'язку з оплатою позову судовим
збором, підлягають відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача у
розмірі 4 337,08грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 21.08.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Відкритий лист» 198
181,98грн основного боргу, 12 138,41грн пені, 2
532,80грн процентів, а також 4 337,80грн в
рахунок відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.