ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2014 р.
Справа № 914/2751/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк», м.Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

про стягнення 18272,76грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Львів про стягнення 18272,76грн., з яких
17564,65грн. заборгованості за кредитом,
327,87грн. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 149,73грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором та 230,51грн. заборгованості
по комісії за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 31.07.2014р.
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 20.08.2014р.

Сторонами явки повноважних
представників в судове засідання
20.08.2014р. не забезпечено, поважності
причин неявки суду не повідомлено, хоча
сторони про час та місце проведення
судового засідання повідомлені
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення
рекомендованих поштових відправлень
(знаходяться в матеріалах справи).

На адресу електронної пошти
господарського суду Львівської
області надійшла заява ПАТ КБ
«Приватбанк» (вх.№35579/14 від 20.08.2014р.),
якою до матеріалів справи долучено
копії витребуваних ухвалою суду
документів, та клопотання (вх.№35580/14 від
20.08.2014р.) про розгляд справи без участі
повноважного представника за наявними
у справі документами, в якому позовні
вимоги підтримано в повному обсязі.

До початку судового засідання інших
клопотань та заяв від сторін не
надходило.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, в яких
достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Між Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «Приватбанк» (позивач
по справі, банк за договором) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідач по справі, клієнт за
договором) укладено договір
банківського обслуговування від
16.03.2011р., який складають Заява, на яку
відповідачем накладено електронно
цифровий підпис у системі
інтернет-клієнт-банкінгу Приват24, а
також Умови та Правила надання
банківських послуг та Тарифи банку
(розміщені на офіційному сайті банку).

Підписавши Заяву, відповідач
приєднався та погодився із умовами,
викладеними в Умовах та Правилах
надання банківських послуг (далі -
Умови та Правила), Тарифах ПриватБанку,
що розміщені на офіційному сайті
позивача.

Згідно з п.3.18.1.16 Умов та Правил, при
укладенні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
клієнта до «Умов і правил надання
банківських послуг» (або у формі «Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовою чи електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом «першого» підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів і
угод в письмовій формі.

Законом України «Про електронний
цифровий підпис», а саме ст.3, визначено,
що електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки) та не
може бути визнаний недійсним лише
через те, що він має електронну форму, а
ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо
сторони домовились укласти договір в
певній формі, він вважається укладеним
з моменту надання йому цієї форми,
навіть якщо законом ця форма для даного
виду договорів не вимагалась.

Відповідно до п.3.18.1.1 Умов та Правил,
кредитний ліміт на поточний рахунок
(надалі - кредит) надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту (далі - ліміт).
Технікоекономічне обґрунтування
кредиту фінансування поточної
діяльності. Про розмір ліміту банк
повідомляє клієнта на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта (системи клієнт-банк, інтернет
клієнт банк, sms повідомлення чи інших).
Банк здійснює обслуговування ліміту
клієнта, що полягає у проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку клієнта, за
наявності вільних грошових ресурсів,
за рахунок кредитних коштів в межах
ліміту, шляхом дебатування поточного
рахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

Відповідно до договору відповідачу
встановлено кредитний ліміт на рахунок
НОМЕР_2 в розмірі 27000,00грн. Згідно з
п.3.18.1.6. Умов та Правил, ліміт може бути
змінений банком в односторонньому
порядку, передбаченому цими умовами, на
що клієнт висловлює свою згоду.

Умовами та Правилами, а саме п.3.18.1.3,
встановлено, що кредит надається в
обмін на зобов'язання клієнта щодо його
повернення, сплати процентів та
винагороди. Згідно з п.3.18.1.8 Умов та
Правил, проведення платежів клієнта у
порядку обслуговування кредитного
ліміту, проводиться банком протягом
одного року з моменту підписання угоди
про приєднання клієнта до цих Умов та
Правил.

Розділом 3.18.4 Умов та Правил визначено і
затверджено порядок розрахунків,
згідно з яким користування кредитом в
період з дати виникнення дебетового
сальдо на поточному рахунку клієнта
при закритті банківського дня клієнт
виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка) (п.3.18.4.1).

Відповідно до положень закріплених у
цьому розділі, зокрема, п.п.3.18.4.1.1-3.18.4.1.4,
3.18.4.9, 3.18.4.10, за період користування
кредитом з моменту виникнення
дебетового сальдо до дати обнулення
дебетового сальдо в одну з дат з
наступного 20-го до 25-го числа місяця
(надалі - період, в який дебетове сальдо
підлягає обнуленню), розрахунок
процентів здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При необнуленні дебетового сальдо в
одну з зазначених дат, протягом 90 днів з
останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення такого періоду, кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання клієнта щодо погашення
заборгованості вважаються порушеними.
При порушенні клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань клієнт виплачує
банку проценти за користування
кредитом в розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості. У
випадку порушення клієнтом будь-якого
з грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами та Правилами,
клієнт сплачує банку пеню в розмірі
0,1315% від суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за днем порушення
зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Згідно з п.3.18.4.4 Умов та Правил, клієнт
виплачує банку винагороду за
використання ліміту 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, в передбаченому
Умовами та Правилами порядку. Клієнт
доручає банку здійснювати списання
винагороди зі своїх рахунків. У випадку
зміни ліміту строк виплати винагороди -
не пізніше 3-х днів з дати встановлення
нового ліміту.

Відповідно до п.3.18.2.3.4 Умов та Правил,
при порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань, передбаченого цими
Умовами та Правилами, банк, серед
іншого, має право змінити умови
кредитування - вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі шляхом
надіслання повідомлення.

Умовами та Правилами, а саме п.3.18.5.1,
передбачено, що при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань по сплаті
відсотків за користування кредитом,
строків повернення кредиту,
винагороди, передбачених відповідними
пунктами цих Умов та Правил, клієнт
виплачує банку за кожен випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який виплачується пеня, (в %
річних) від суми простроченого платежу
за кожен день такого прострочення. А у
випадку реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт виплачує банку пеню в
розмірі, вказаному в п.3.18.4.1.3 від суми
заборгованості за кожен день
прострочки.

Згідно з п.3.18.5.4 Умов та Правил,
нарахування неустойки за кожен випадок
порушення зобов'язань, передбачений
п.3.18.0.5.1, 3.18.5.2 та 3.18.5.3, здійснюється
протягом 3 років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало би бути виконане
клієнтом.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
КБ «Приватбанк» надіслано на адресу
відповідача претензію від 02.06.2014р. (вих.
№10221LVA1S046), в якій просить негайно
погасити прострочену заборгованість в
розмірі 21770,11грн. Відповіді на вказану
претензію позивачем не отримано.

Внаслідок невиконання відповідачем
зобов'язань за договором, а саме тих, що
стосуються обслуговування кредитних
лімітів, ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду із позовною заявою
про стягнення з ФО-П ОСОБА_1 17564,65грн.
заборгованості за кредитом, 327,87грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 149,73грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором та 230,51грн. заборгованості
по комісії за користування кредитом. В
обґрунтування розміру позовних вимог
позивачем долучено також банківську
виписку про рух коштів по рахунку
відповідача за період з 01.12.2013р. по
12.06.2014р.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Як встановлено ч.2 ст.345 ГК України,
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, а ч.1
ст.1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними
санкціями в цьому Кодексі визначаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно ч.2 ст.343 ГК України, платник
грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Враховуючи вищевикладене та
проаналізувавши долучені до позовної
заяви розрахунки заборгованості, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований поданими доказами,
відповідачем не спростований та
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, відтак, витрати зі
сплати судового збору слід покласти на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» (м.Дніпропетровськ,
вул.Набережна Перемоги, буд.50, ) 17564,65грн. заборгованості за
кредитом, 327,87грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом,
149,73грн. пені за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором,
230,51грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом та 1827,00грн.
судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 26.08.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.