ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.08.2014 Справа № 920/875/14

Господарський суд Сумської області, у
складі судді Зайцевої І.В. при
секретарі судового засідання
Кальченко А.М., розглянувши матеріали
справи № 920/875/14:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арніка», с. Руське
Поле, Тячівський район, Закарпатська
область

до відповідача: Дочірнього
підприємства «Сумський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
Державної акціонерної компанії
«Автомобільні дороги України», м. Суми

про стягнення 219 042 грн. 37 коп.,

За участю представників сторін:

від позивача: представник Фурт В.М. (дов.
№ 7 від 19.03.2014 р.);

від відповідача: представник Кравченко
Ю.М. (дов. № 1006/2 від 10.06.2014 р.);

Суть спору: позивач подав заяву, в якій
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 219 042 грн. 37
коп., у тому числі: 198 669 грн. 24 коп.
основного боргу, 14 266 грн. 09 коп. пені, 6
107 грн. 04 коп. 3% річних.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача на виконання
ухвал господарського суду від 23.05.2014 р.
та 16.06.2014 р. подав відзив на позовну
заяву від 27.06.2014 р. в якому проти
задоволення позовних вимог заперечує.

В судовому засідання представник
відповідача підтримав свої
заперечення наведені у відзиві на
позовну заяву.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачу та відповідачу для підготовки
до судового засідання та подання
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача та оцінивши надані докази,
суд встановив:

14 жовтня 2008 року між сторонами було
укладено договір купівлі - продажу
№ 14/10-08, за умовами якого позивач
зобов'язується передати у власність
відповідача сіль технічну, світлі та
темні нафтопродукти та кам'яно -
щебеневу продукцію, а відповідач
зобов'язується приймати цей товар та
своєчасно здійснювати його оплату на
умовах укладеного договору та згідно
зі специфікацією, що додається до
Договору.

Матеріалами справи, зокрема,
видатковою накладною № 95 від 22.06.2011 р.
підтверджується факт поставки
позивачем відповідачеві товару на
загальну суму 447 287 грн. 80 коп. (а.с. 38).

Згідно додатку до договору № 14/10-08 від
14.10.2008 року сторони домовились про
внесення змін до даного договору
стосовно ціни поставленого товару. Так,
згідно розрахунку ціни позову,
наданого позивачем, основна
заборгованість відповідача складає 198
669 грн. 24 коп.

06.02.2014 року позивачем було надіслано на
адресу відповідача претензію на суму 198
669 грн. 24 коп., після отримання якої
відповідачем було надано відповідь на
адресу позивача, з якої вбачається, що
у зв'язку зі скрутним становищем ДП
«Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України»,
підприємство не в змозі погасити
заборгованість за поставлений товар,
проте як зазначає відповідач у справі у
своїй відповіді на претензію сума
заборгованості ним повністю
визнається та буде погашатись по мірі
надходження коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
порушив взяті на себе зобов'язання, в
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
198 669 грн. 24 коп.

Окрім того, позивачем у судовому
засіданні зазначено в усній формі, що
всі його позовні вимоги
підтверджуються видатковою накладною
та актом приймання - передачі.

Відповідач же у своєму відзиві на
позовну заяву зазначає, що укладений
між сторонами договір поставки № 14/10-08
від 14.10.2008 року не може бути підставою
для виникнення спірного обов'язку з
поставки, так як станом на дату
поставок він припинив свою дію.

Згідно ч. 3 ст. 267 Господарського кодексу
України, якщо в довгостроковому
договорі кількість поставки визначено
лише на рік або менший строк, у договорі
повинен бути передбачений порядок
погодження сторонами строків поставки
на наступні періоди до закінчення
строку дії договору. Якщо такий порядок
не передбачений, договір вважається
укладеним на один рік.

Тобто, як зазначає відповідач, з
посиланням на норми ст. 267
Господарського кодексу України
спірний договір постави не узгоджує
кількості продукції, що мала б бути
поставлена за ним, не містить також
договір і порядку, за яким сторони
мають погоджувати окремо строки кожної
поставки понад один рік, що вказує на
те, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ГК України
договір не міг діяти більше ніж один
рік.

Враховуючи приписи ст. 631 Цивільного
кодексу України відповідач зазначає,
що період, протягом якого сторони
можуть реалізувати свої права та
обов'язки за договором є строк дії
даного договору. Дана стаття
Цивільного кодексу України не
передбачає можливості здійснення
поставок за договором не в період його
дії.

Згідно з ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Обов'язок доказування відповідно до
приписів ст. 33 ГПК України
розподіляється між сторонами виходячи
з того, хто посилається на певні
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги та заперечення.

Згідно з приписами ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом.

Позивач, усно спростовуючи доводи
відповідача щодо безпідставності
позовних вимог, заявив, що підставою є
виникнення зобов'язання за фактом
поставки, якщо вважати, що договір
поставки є припиненим.

Суд не може погодитись з даним
твердженням, оскільки відповідно до
ст.. 22 Господарського процесуального
кодексу України позивач має право
змінити предмет або підставу позову до
початку розгляду господарським судом
справи по суті. Розгляд справи по суті
розпочатий 16.06.2014 року згідно
відповідного протоколу судового
засідання.

Таким чином, позивач не позбавлений
права звернення з такими ж вимогами до
суду, однак з інших підстав - з огляду
на іншу природу його правовідносин з
відповідачем, ніж зазначено в позові.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги
позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повний текст рішення складено 08.08.2014
року.

Суддя
І.В. Зайцева