м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
до Фонд державного майна
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
1. Міністерство інфраструктури
2. Державне підприємство
"Адміністрація морських портів"
про визнання договору
Суддя: Домнічева І.О.
Представники сторін:
від позивача: Ващенко В.О. - за
від відповідача: Васильківська В.Є. - за
від третьої особи-1: не з'явились;
від третьої особи-2: Сидоренко Д.О. - за
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Фонду державного майна
України про визнання договору оренди
В позовній заяві Позивач просить суд
визнати Договір оренди майна, що
належить до державної власності від
09.06.1999 р. № 572, укладений між Позивачем
та Відповідачем, продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені цим Договором з
урахуванням змін, внесених додатковими
угодами № 585/17/1 від 10.04.2000 р., № 259 від
21.04.2003 р., № 264 від 22.04.2003 р., № 339 від 31.05.2007
р., № 411 від 27.06.2007 р.
Ухвалою від 10.06.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 17.06.2014 р.
10.06.14р. через відділ діловодства суду
позивачем подано додаткові матеріали.
17.06.14р. через відділ діловодства суду
позивачем подано письмові пояснення.
23.06.14р. через відділ діловодства суду
відповідачем подано клопотання про
залучення третіх осіб.
Ухвалами від 17.06.2014 р. задоволено
заяву позивача про забезпечення
позову, залучено до участі у розгляді
справи у якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору Міністерство інфраструктури
України та Державне підприємство
"Адміністрація морських портів",
розгляд справи відкладено на 05.08.2014 р.

24.06.2014 р. від відповідача через відділ
діловодства суду надійшов відзив на
позов.

05.08.2014 р. від позивача та третіх
осіб через відділ діловодства суду
надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою від 05.08.14р. розгляд справи
продовжено та відкладено на 14.08.14р.

13.08.14р. через відділ діловодства суду
позивачем подано письмові пояснення та
додаткові матеріали по справі.

В судовому засіданні 14.08.14р. оголошено
перерву до 19.08.14р.

Представник третьої особи 1 в судове
засідання 19.08.14 р. не з'явився, про
причини неявки не повідомив, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Жодних
заяв, клопотань через відділ
діловодства суду від відповідача не
надходило.

Враховуючи наявність у матеріалах
справи доказів належного повідомлення
відповідача про дату, час та місце
розгляду справи, суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи за
наявними в ній матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 19.08.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Відповідачем та Позивачем укладено
договір оренди майна, що належить до
державної власності від 09.06.1999 р. № 572.

З метою уточнення переліку
орендованого майна, зміни вартості
майна та орендної плати, приведення
умов договору у відповідність до
законодавства сторонами внесено зміни
до Договору додатковими угодами №585/17/1
від 10.04.2000 р., № 259 від 21.04.2003 р., № 264 від
22.04.2003 р., № 339 від 31.05.2007 р., № 411 від 27.06.2007
р.

Згідно пункту 1.1. Договору Орендодавець
(Відповідач) передає, а Орендар
(Позивач) приймає в строкове платне
користування майно Дніпро-Бузького
морського порту (групу інвентарних
об'єктів): причал № 1 (інвентарний №
20000030), причал № 2 (інвентарний № 20000031),
причал № 3 (інвентарний № 20000032), причал
№ 4 (інвентарний № 20000033), причал № 5
(інвентарний №20000034), яке знаходиться на
балансі Позивача.

Пунктом 10.1. Договору, в редакції від
21.04.2003 р., встановлено, що Договір діє з
01.04.1999 р. до 01.04.2014 р. строком 15
(п'ятнадцять) років.

14.11.2013 р. у зв'язку із наближенням строку
закінчення дії Договору, Позивач
листом № 1912/101-05-117-05 звернувся до
Відповідача з пропозицією продовжити
дію Договору, на той самий термін - 15
років.

Також згідно з договором № 14-У/464 від
31.12.2013 р. Відповідачем було замовлено
незалежну оцінку орендованого майна,
яку оплачено Позивачем у встановленому
договором порядку.

Тобто, Позивач завчасно здійснив дії
щодо продовження дії Договору.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" (надалі - Закон про оренду)
передбачено, що у разі надходження до
орендодавця заяви про оренду цілісного
майнового комплексу підприємства, його
структурного підрозділу, нерухомого
майна, а також майна, що не увійшло до
статутного (складеного) капіталу
господарських товариств, створених у
процесі приватизації (корпоратизації),
орендодавець, за умови відсутності
заборони на передачу майна в оренду, у
п'ятиденний строк після дати
реєстрації заяви надсилає копії
матеріалів органу, уповноваженому
управляти відповідним майном.

Згідно розпорядження Кабінету
Міністрів України від 18.01.2001 р. № 8-р
орендовано майно передано до сфери
управління Міністерства
інфраструктури України. Тобто Третя
особа-1 є органом, уповноваженим
управляти вказаним майном.

Відповідач на виконання частини 2
статті 9 Закону про оренду надіслав
22.11.2013 р. за вих. № 10-16-14796 лист до Третьої
особи-1, для погодження заяви Позивача
щодо продовження дії договору. Третя
особа-1 отримала вказаний лист 27.11.2013 р.
за вх. № 59823/0/7-13.

Частина 3 статті 9 Закону про оренду
передбачає, що орган, уповноважений
управляти державним майном, розглядає
подані йому матеріали і протягом
п'ятнадцяти днів після їх надходження
надсилає орендодавцеві висновки про
умови договору оренди або про відмову в
укладенні договору оренди.

Тобто, Третя особа-1 повинна була надати
свої висновки щодо продовження дії
Договору до 12.12.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
Третя особа-1 надала свої пропозиції
щодо продовження дії Договору лише
12.03.2014 р. за вих. № 2485/16/10-14 на повторний
запит Відповідача від 24.02.2014 р. вих. №
10-16-2047. Тобто з порушенням строків
встановлених частиною 3 статті 9 Закону
про оренду майже на 4 місяці.

Після чого, Відповідач направив
Позивачу лист від 30.04.2014 р. за вих. №
10-16-5285 з викладенням пропозицій Третьої
особи-1 щодо можливості продовження
Договору лише з врахуванням пропозицій
Міністерства інфраструктури України.

Суд приходить до висновку, що оскільки
Міністерство інфраструктури України
не надало свій висновок щодо
продовження договору оренди у
встановлений законом строк,
продовження договору на той самий
термін було погодженим цим органом.
Таким чином, відповідь Міністерства
інфраструктури України від 12.03.2014 р. та
посилання на неї в листі Відповідача
від 30.04.2014 р. не мають юридичного
значення. При цьому Відповідачем не
було висунуто власних зауважень щодо
продовження дії Договору у встановлені
статтею 9 Закону про оренду строки.

Як встановлено судом, 12.05.2014 р. Позивач
отримав лист Відповідача, датований
30.04.2014 р. за вих. № 10-16-5285, про повернення
Третій особі-2 майна Дніпро-Бузького
морського порту (причали №№1-5), яке
передано ТОВ "МГЗ" відповідно до
Договору та інше.

У вказаному листі як підставу для
повернення майна зазначено те, що
відсутні на сьогодні правові підстави
для продовження терміну дії Договору,
який закінчився 01.04.2014 р.

Позивач листом від 13.05.2014 р. за вих. №
722/101-05-117-05, направленим у відповідь на
вказаний лист Відповідача, повідомив
що підстав для повернення орендованого
майна немає, оскільки Відповідачем у
встановлений частиною 2 статті 17 Закону
про оренду строк не здійснено заяви
про припинення або зміну умов договору
оренди, у відповідності до частини 2
статті 17 Закону про оренду Договір є
продовженим на той самий термін та на
тих самих умовах, які були передбачені
Договором.

У відповідь на вказаний лист,
Відповідач листами від 16.05.2014 р. за вих.
№ 10-16-6061 та від 03.06.2014 р. за вих. № 10-16-6948
ще раз зазначив, що строк дії Договору
закінчився 01.04.2014 р., а орендоване майно
повинно бути повернуто Позивачем
Третій особі -2.

Статтею 764 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Частина 2 статті 17 Закону про оренду
встановлює, що у разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або
зміну умов договору оренди протягом
одного місяця після закінчення терміну
дії договору він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
договором.

Аналогічне положення передбачено
також у пункті 10.5 Договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
жодна зі Сторін Договору не направляла
заяв про припинення або зміну умов
Договору протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору, тобто
у період з 02.04.2014 р. до 05.05.2014 р. (з
врахуванням святкових та вихідних
днів).

Таким чином, відповідно до статті 764
Цивільного кодексу України, частини 2
статті 17 Закону про оренду та пункту 10.5.
Договору, Договір є продовженим на той
самий термін та на тих самих умовах, які
були передбачені Договором.

Посилання Відповідача та Третіх сторін
на те, що 30.04.2014 р. Відповідач направив
лист вих. № 10-16-5285 Позивачу про
припинення Договору, а тому Договір не
є продовженим, не приймаються до уваги
з огляду на наступне.

Лист Відповідача датований 30.04.2014 р., як
вбачається зі штемпелю на конверті
направлений Позивачу лише 07.05.2014 р.
Зазначений факт також підтверджено
відповіддю КМД УДППЗ "Укрпошта" від
20.05.2014 р. за вих. № 33-20-814 на запит
Позивача від 13.05.2014 р. за вих. №
723/101-05-117-05.

Таким чином, Відповідач здійснив заяву
про припинення Договору після спливу
строку, передбаченого частиною 2 статті
17 Закону про оренду та пункту 10.5
Договору, а отже Договір є продовженим
на тих самих умовах та на той самий
термін, які були передбачені Договором,
тобто до 01.04.2029 року.

Крім того, як встановлено судом, після
01.04.2014 р. Договір продовжується
виконуватись Сторонами належним чином,
зокрема, Орендар продовжує
використовувати майно за призначенням
та своєчасно вносить орендну плату.

Вказані факти підтверджено платіжними
дорученнями № 02002 від 14.05.2014 р., №02453 від
13.06.2014 р., №02938 від 15.07.2014 р.

Твердження Третьої особи - 2 щодо
відсутності такого способу захисту
прав як визнання договору продовженим
не приймаються до уваги та
спростовуються наступним.

Частиною 2 статті 20 Господарського
кодексу України встановлено, що кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом, зокрема, визнання наявності або
відсутності прав та іншими способами,
передбаченими законом.

Відповідно до пункту 4.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 12 від 29.05.2013 року "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна"
господарським судам слід відмовляти в
позові про визнання договору оренди
продовженим (пролонгованим), оскільки
така позовна вимога (без подання
доказів наявності спору стосовно
такого продовження), є, по суті, вимогою
про встановлення юридичного факту, а це
не відповідає передбаченим законом
(стаття 20 ГК України, стаття 15, частина
друга статті 16 ЦК України) способам
захисту порушеного права.

Оскільки, у даному випадку між
Позивачем та Відповідачем наявний спір
щодо продовження дії договору оренди
на той самий термін на тих самих умовах
вказана позовна вимога може бути
розглянута господарським судом.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 4-3
Господарського процесуального кодексу
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими
суду доказами.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене,
оцінивши зібрані докази, господарський
суд дійшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір при задоволенні
позову в повному обсязі покладається
на відповідача.

Таким чином, враховуючи задоволення
позову в повному обсязі, судовий збір у
розмірі 1827,00 гривень покладається на
Відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати Договір оренди майна, що
належить до державної власності від
09.06.1999 р. № 572, укладений між Фондом
державного майна України (01133, м. Київ,
вул. Кутузова, буд. 18/9, ідентифікаційний
код 00032945) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод" (54051, Миколаївська
область, місто Миколаїв, просп.
Жовтневий, буд. 471, ідентифікаційний код
33133003) продовженим на той самий термін і
на тих самих умовах, які були
передбачені цим Договором з
урахуванням змін, внесених додатковими
угодами № 585/17/1 від 10.04.2000 р., № 259 від
21.04.2003 р., № 264 від 22.04.2003 р., № 339 від 31.05.2007
р., № 411 від 27.06.2007 р.

Стягнути з Фонду державного майна
України (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд.
18/9, ідентифікаційний код 00032945) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод" (54051, Миколаївська
область, місто Миколаїв, просп.
Жовтневий, буд. 471, ідентифікаційний код
33133003) 1 218 (одна тисяча двісті
вісімнадцять ) грн. 00 коп. судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.08.14р.

Суддя
І.О. Домнічева