КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Справа№ 27/12

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Курінний С.Ю.

від відповідача - крутенко Ю.В.

від третьої особи - не з'явився

від ДВС України - Харченко О.О.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Державної виконавчої служби
України на ухвалу Господарського суду
м. Києва від 16.07.2014 року (суддя Нечай
О.В.).

за скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ріелком"

на дії відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої

служби України по справі №
27/12

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою
відповідальність "Ріелком"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Науково-

виробничий центр "Тор"

про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.07.2014 року по справі №27/12
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ріелком" вих. № 15 на
дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України при винесенні постанови про
відкриття виконавчого провадження від
16.04.2014 року по справі № 27/12 за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до Товариства з обмеженою
відповідальність "Ріелком", третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий
центр "Тор" про звернення стягнення на
предмет іпотеки задоволено частково.

Визнано недійсним п. 2 резолютивної
частини постанови про відкриття
виконавчого провадження від 16.04.2014 року
ВП № 42970312, в якому зазначено: "боржнику
самостійно виконати: вимоги
виконавчого документа в 7-денний строк
з моменту винесення (отримання)
постанови про відкриття виконавчого
провадження".

Не погодившись з ухвалою, Державна
виконавча служба України звернулася до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 16.07.2014 року по справі №27/12 та
прийняти постанову, якою відмовити в
задоволенні скарги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
винесенні оскаржуваної ухвали судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
18.08.2014 року.

18 серпня 2014 року, через відділ
документального забезпечення суду, від
представника відповідача надійшов
відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 18.08.2014 року з'явились
представники позивача, відповідача та
Державної виконавчої служби України.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник третьої
особи повідомлений про час та місце
судового розгляду належним чином, про
що свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення (Том 7, а.с. 62,65,69),
колегія суддів приходить до висновку
про можливість розгляду апеляційної
скарги у відсутність представника
третьої особи.

Представник Державної виконавчої
служби України в судовому засіданні
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржувану ухвалу
Господарського суду міста Києва від
16.07.2014 року. Проти розгляду справи у
відсутність представника третьої
особи не заперечував.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржувану
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 16.07.2014 року. Проти розгляду справи у
відсутність представника третьої
особи не заперечував.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржувану ухвалу
Господарського суду міста Києва від
16.07.2014 року. Проти розгляду справи у
відсутність представника третьої
особи не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та Державної
виконавчої служби України, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши,
на підставі встановлених фактичних
обставин справи, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.02.2013 року по справі № 27/12,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 23.09.2013 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 19.11.2013 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором від 18.07.2007 року,
укладеним між Публічним акціонерним
товариством "Сведбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ріелком",
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за реєстровим номером
3506, а саме нежитлові приміщення
загальною площею 1769,8 кв.м., що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Анрі Барбюса, 5-В (літера А) та
складаються з: нежитлових приміщень з
№ 1 по № 20, № І (групи приміщень № 151) (в
літ. А) - офіс загальною площею 572,20 кв. м.;
нежитлових приміщень з № 1 по № 25, № І
(групи приміщень № 150) (в літ. А) - офіс
загальною площею 597,40 кв. м.; нежитлових
приміщень з № 1 по № 31 (групи приміщень
№ 149) (в літ. А) - офіс загальною площею
600,20 кв.м. За рахунок звернення
стягнення на предмет іпотеки за
Іпотечним договором від 18.07.2007 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за реєстровим номером
3506, задоволені грошові вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Сведбанк" за Кредитним договором №
5/71385-Л/2615 від 16.06.2007 року в розмірі 48 430 793
грн. 95 коп. Встановлено процедуру
реалізації предмету іпотеки за
Іпотечним договором від 18.07.2007 року,
укладеним між Публічним акціонерним
товариством "Сведбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ріелком",
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за реєстровим номером
3506, шляхом продажу на прилюдних торгах
в межах процедури виконавчого
провадження з початковою ціною на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності або незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій та стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ріелком" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Сведбанк" судовий збір в розмірі 54460
грн. 00 коп.

04 березня 2014 року, на виконання
вищезазначеного рішення
господарського суду міста Києва,
видано накази.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому ГПК України та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Згідно зі ст. 19 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа: 1) за заявою стягувача або
його представника; 2) за заявою
прокурора у випадках представництва
інтересів громадянина або держави в
суді; 3) у разі якщо виконавчий лист
надійшов від суду на підставі ухвали
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду в
порядку, встановленому законом; 4) в
інших передбачених законом випадках.

16 квітня 2014 року відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 42970312 з виконання наказу
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 року по справі № 27/12 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

22 травня 2014 року відповідачем подано
скаргу на постанову про відкриття
виконавчого провадження №42970312 від
16.04.2014 року, відповідно до якої скаржник
просить визнати незаконною та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження №42970312 від
16.04.2014 року, винесену державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Л.В.

Обґрунтовуючи вищезазначену скаргу
відповідач зазначив, що у виконавчому
документі чітко не визначено особу
стягувача, в зв'язку з чим постанова про
відкриття виконавчого провадження має
бути визнана незаконною та скасована.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і
номер рішення, згідно з яким видано
документ; 3) повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків)
або номер і серія паспорта стягувача
та боржника для фізичних осіб -
громадян України, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з наказу господарського
суду міста Києва від 04.03.2014 року по
справі № 27/12, чітко визначено
стягувача, а саме - ПАТ "Дельта банк".

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги, що виконавчий документ винесено
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження", колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що державний
виконавець правомірно виніс постанову
про відкриття виконавчого провадження.

Твердження апелянта, що судом
неправомірно визнано недійсним п.2.
резолютивної частини постанови про
відкриття виконавчого провадження від
16.04.2014р. ВП № 42970312, в якому зазначено:
"боржнику самостійно виконати: вимоги
виконавчого документа в 7-денний строк
з моменту винесення (отримання)
постанови, про відкриття виконавчого
провадження, колегією суддів визнано
необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що іпотекодавець - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель. Майновий
поручитель - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про
іпотеку" реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження".

Відповідно до наказу господарського
суду міста Києва від 04.03.2014 року по
справі 27/12, порядок виконання рішення
здійснюється шляхом продажу на
прилюдних торгах в межах виконавчого
провадження.

Частиною 1 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
звернення стягнення на заставлене
майно, в порядку примусового виконання,
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

В той же час, ч.1 та ч.6 Закону України
"Про виконавче провадження" зазначено,
що звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Оскільки, відповідач у виконавчому
провадженні №42970312 виступає
іпотекодавцем та майновим поручителем,
то скаржник, несе відповідальність
перед стягувачем за невиконання
боржником основного зобов'язання в
межах вартості предмета іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи при
встановленні державним виконавцем
строку на добровільне виконання
рішення суду у даній справі про
звернення стягнення на предмет іпотеки
останнім не зазначено, яким чином
боржник (відповідач - майновий
поручитель та іпотекодавець) може його
виконати.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
самостійне виконання вимоги
виконавчого документа в 7-денний строк
з моменту винесення (отримання)
постанови про відкриття виконавчого
провадження не може виконуватись в
добровільному порядку, шляхом
самостійного звернення стягнення
скаржника на предмет іпотеки

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, ухвала винесена
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Державної
виконавчої служби України та
скасування ухвали Господарського суду
міста Києва від 16.07.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України залишити
без задоволення, а ухвалу
Господарського суду міста Києва від
16.07.2014 року по справі 27/12 - без змін.

Матеріали справи №27/12повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 20.08.2014 року