ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа № 911/2425/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Терра Банк", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Скорпіо", м.
Васильків

про звернення стягнення на
предмет іпотеки

за участю представників: згідно з
протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Публічним акціонерним товариством
"Терра Банк" (надалі позивач) заявлено
позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Скорпіо" (надалі
відповідач) про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Крім того, 19.06.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником позивача подано заяву
про вжиття заходів забезпечення
позову.

Розглянувши у судовому засіданні заяву
про забезпечення позову суд вирішив у
її задоволенні відмовити, оскільки
позивачем не було наведено суду
належних підстав, які б унеможливили
захист його прав, свобод та інтересів
без вжиття відповідних заходів, не
надано належних доказів, а з матеріалів
справи судом не встановлено обставин,
які б вказували на можливість
порушення прав, свобод та інтересів
позивача. Окрім того, позивачем не
наведено доказів того, що невжиття
заходів до забезпечення позову якимось
чином може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 23.06.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 09.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.07.2014 р. у зв'язку з неявкою
у судове засідання представника
відповідача розгляд справи відкладено
на 30.07.2014 р.

У судовому засіданні 30.07.2014 р. судом
оголошено перерву до 13.08.2014 р. про що
представниками сторін підписано
відповідне повідомлення.

12.08.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву у якому позовні вимоги
не визнає у повному обсязі.

У судовому засіданні 13.08.2014 р. судом
оголошено перерву до 26.08.2014 р. про що
представниками сторін підписано
відповідне повідомлення.

Крім того, ухвалою суду від 13.08.2014 р.
продовжено строк вирішення спору у
даній справі у порядку ст. 69 ГПК
України.

26.08.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представник відповідача подав
клопотання про залучення третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача.

Відповідно до частини першої ст. 27 ГПК
України треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до прийняття
рішення господарським судом, якщо
рішення з господарського спору може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї з сторін. Їх може бути залучено
до участі у справі також за клопотанням
сторін, прокурора. Якщо господарський
суд при прийнятті позовної заяви,
вчиненні дій по підготовці справи до
розгляду або під час розгляду справи
встановить, що рішення господарського
суду може вплинути на права і обов'язки
осіб, що не є стороною у справі,
господарський суд залучає таких осіб
до участі у справі як третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору.

У клопотанні про залучення третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ТОВ «Скорпіо» не вказано,
яким чином рішення у справі № 911/2425/14
може вплинути на права або обов'язки гр.
ОСОБА_1, відповідно, вказане клопотання
залишається судом без задоволення

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутнього у
судовому засіданні представника
позивача, суд

встановив:

21 лютого 2008 року між Закритим
акціонерним товариством
«Інвест-Кредит Банк», правонаступником
якого є ПбАТ «Терра Банк» (позивач у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Скорпіо»
(відповідач у справі) було укладено
договір іпотеки, що посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу - ОСОБА_2
за реєстровим № 489 (далі договір
іпотеки).

Згідно договору іпотеки відповідач, з
метою забезпечення належного
виконання зобов'язань ОСОБА_1 (далі
позичальник), що випливають з
кредитного договору № 01-МК/0208 від 21.02.2008
р. (далі кредитний договір), укладеного
з позивачем, передав в іпотеку позивачу
нежилі приміщення, а саме:
адміністративно-господарську будівлю
під літ. А, загальною площею 427,9 кв.м.;
огорожу № 1-2; каналізаційну яму № 3, що
знаходяться за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район, с
Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 11
(далі предмет іпотеки).

За умовами кредитного договору позивач
надав позичальнику кредит в розмірі
730000 доларів США зі сплатою 13 % річних, а
позичальник отримав кредит та
зобов'язався сплачувати проценти за
його користування, комісійну
винагороду та повернути отриманий
кредит згідно встановленого в додатку
№ 1 до кредитного договору графіку, в
строк до 21.01.2010 р.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 01.02.2011 р. по
справі № 22/371 стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість по
кредитному договору, а саме: 730000,00
доларів США, простроченої
заборгованості за кредитом, 63660,51
доларів США процентів, нарахованих на
строкову заборгованість по кредиту,
144663,01 доларів США процентів,
нарахованих на прострочену
заборгованість по кредиту, 12684,29
доларів США, пені за несвоєчасне
погашення процентів, 2957,22 доларів США -
витрат по сплаті державного мита, 215,94
грн. - витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, всього
953965,03 доларів США та 215,94 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
господарським судом Київської області
19.07.2012 р. було винесено постанову у
справі №Б24/056-12, якою відповідача
визнано банкрутом та відкрито відносно
нього ліквідаційну процедуру у порядку
ст. 52 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції,
яка була чинною до 19.01.2013 р.).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.02.2014 р. по справі №Б24/056-12
грошові вимоги ПАТ «Терра Банк», як
заставного кредитора відповідача, чиї
вимоги ґрунтуються, в тому числі, на
укладеному з відповідачем договорі
іпотеки, було визнано частково в
розмірі 11433464,63 грн., з яких: 4051615,00 грн. -
як вимоги першої черги, що забезпечені
заставою (тобто іпотекою предмета
іпотеки), 7279391,10грн. - як вимоги
четвертої черги, 101385,53 грн. - як вимоги
шостої черги, 1073,00 грн. - як вимоги
першої черги. Одночасно ліквідатора
банкрута було зобов'язано включити до
реєстру вимог кредиторів відповідача
визнані судом кредиторські вимоги ПАТ
«Терра Банк».

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 р. у
справі № Б24/056-12 вищевказана ухвала
суду від 03.02.2014 р. в частині визначення
черговості грошових вимог ПАТ «Терра
Банк» була скасована, визнано грошові
вимоги ПАТ «Терра Банк» до відповідача
в розмірі 11433 464,63 грн., з яких: 11331006,10 грн.
- вимоги четвертої черги, 101385,53 грн. -
вимоги шостої черги та 1073,00 грн. - вимоги
першої черги.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.07.2014 р. у справі №Б24/056-12
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014р. у
справі №Б24/056-12 скасовано, а ухвалу
господарського суду Київської області
від 03.02.2014р. у справі №Б24/056-12 в частині
визначення черговості грошових вимог
ПбАТ "Терра Банк" до ТОВ "Скорпіо"
залишено в силі.

У абз. 6 п. 40 роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
Інформаційному листі про Закон України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від
22.12.2011N4212-VI) вказано, що норми нової
редакції Закону у справах про
банкрутство відсутнього боржника (ст. 52
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції,
яка була чинною до 19.01.2013 р.) не
застосовуються, оскільки процедура
банкрутства такого боржника цією
редакцією Закону не передбачена. Тому
заява (заяви) про порушення справи про
банкрутство відсутнього боржника,
подана (подані) до 19.01.2013 р.,
розглядаються за правилами
попередньої редакції Закону.

З огляду на вказані роз'яснення Вищого
господарського суду України, суд, при
розгляді справи №Б24/056-12, керується
приписами Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
редакції, яка була чинною до 19.01.20113 р.

Верховний суд України у постанові
пленуму від 18 грудня 2009 року N 15 «Про
судову практику в справах про
банкрутство» зазначив, що Закон
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» містить
спеціальні норми, які мають пріоритет у
застосуванні при розгляді справ про
банкрутство щодо інших законодавчих
актів України.

Як зазначено вище, господарським судом
Київської області 19.07.2012 р. було
винесено постанову у справі №Б24/056-12,
якою відповідача визнано банкрутом та
відкрито відносно нього ліквідаційну
процедуру, ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого
Лошакова Д.С.

Відповідно до частини першої ст. 26
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції
Закону України від 22.12.2011 N4212-VI) усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

Згідно з приписами частини другої ст. 26
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції
Закону України від 22.12.2011 N4212-VI) майно
банкрута, що є предметом застави,
включається до складу ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України "Про іпотеку" іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, частиною 6 статті 3 Закону
України "Про іпотеку" передбачено, що у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

За приписами ст. 590 Цивільного кодексу
України іпотекодержатель може
задовольнити свої вимоги за рахунок
майнового поручителя шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки (застави),
а у разі порушення щодо майнового
поручителя справи про банкрутство -
шляхом заявлення до такого боржника
грошових вимог у встановленому
порядку. Незаявлення грошових вимог у
справі про банкрутство має наслідком
їх погашення, внаслідок чого такий
кредитор (іпотекодержатель) втратить
можливість задоволення своїх вимог за
рахунок поручителя. Такої ж позиції
дотримується Верховний Суд України у
постанові від 24.10.2011 р. у справі № 10/1946.

З системного аналізу вказаних вище
норм чинного законодавства вбачається,
що реалізація майна, іпотекодержателем
якого є позивач, а саме: нежитлових
приміщень
адміністративно-господарську будівлю
під літ. А, загальною площею 427,9 кв.м.;
огорожі № 1-2; каналізаційної ями № 3, що
знаходяться за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район, с
Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 11,
може здійснюватися лише у межах
ліквідаційної процедури майнового
поручителя, у порядку встановленому
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідності до вимог ст. 26 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у редакції,
яка діяла на момент визнання
відповідача банкрутом, нерухоме майно
було включене ліквідатором
відповідача до ліквідаційної маси
останнього. 24.12.2013 р. ліквідатором ТОВ
«Скорпіо» з метою продажу нерухомого
майна у рамках справи про банкрутство з
Українською Універсальною біржею
«Капітал» було укладено договір №АК-61
на організацію та проведення аукціону
з продажу нерухомого майна
відповідача. Аукціон був призначений
на 27.01.2014 р. 22.01.2014 р. Реєстраційною
службою Києво-Святошинського РУЮ у
Київській області за заявою
ліквідатора відповідача було прийнято
рішення про державну реєстрацію
припинення іпотеки на нерухоме майно
для подальшого продажу нерухомого
майна на прилюдних торгах (аукціоні) у
рамках справи про банкрутство. 23.01.2014 р.
УУБ «Капітал» надала ліквідатору
відповідача протокол засідання
біржового комітету від 21.01.2014 р.,
відповідно до якого, аукціон з продажу
нерухомого майна, який мав відбутись
27.01.2014 р., було визнано таким, що не
відбувся (у зв'язку із тим, що на аукціон
не було зареєстровано жодної особи).
15.04.2014 р. ліквідатором ТОВ «Скорпіо» був
отриманий звіт про оцінку нерухомого
майна, з якого вбачається, що оціночна
вартість нерухомого майна складає
978053,00 грн.

Враховуючи все вищевказане та той факт,
що ліквідатором банкрута здійснюються
дії по реалізації зазначеного вище
нерухомого майна у межах ліквідаційної
процедури відповідача у справі
№Б24/056-12, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Терра Банк" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Скорпіо" про
звернення стягнення на предмет іпотеки
залишаються судом без задоволення.

Відповідно до частини п'ятої статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
відмові в задоволенні позову,
покладаються на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Заяву про забезпечення позову
залишити без задоволення.

2. У задоволенні позову відмовити.

Суддя
А.В. Лопатін