ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2014 р.Справа № 922/3295/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом УПФУ в Золочівському
районі, смт. Золочів до Ліквідатор
СТОВ "Маяк" Беспалов В'ячеслав
Григорович про стягнення коштів за
участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Харківської області звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача -
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Маяк"
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій за списком № 2 за
січень 2014 року в сумі 9822,07 грн.,
мотивуючи свої вимоги порушенням
відповідачем приписів Законів України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" та "Про
загальнообов'язкове державне
страхування".

21.01.14 р. відповідач через канцелярію
суду надав відзив на позовну заяву,
відповідно до яких, проти задоволення
позову заперечував та зазначив, що 22
січня 2004 року ухвалою господарського
суду Харківської області відкрито
ліквідаційну процедуру.

На день відкриття ліквідаційної
процедури СТОВ "Маяк" мав визнаний
господарським судом реєстр конкурсних
кредиторів відповідно до вимог ч.1 ст. 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Відповідач стверджує, що позивачем
пропущено строк подання грошових вимог
конкурсних кредиторів відповідно до
вимог ст. 23 наведеного закону, а тому
його вимоги не розглядались і не
вносились до реєстру конкурсних
кредиторів, таким чином, вони не можуть
бути розглянуті в межах ліквідаційної
процедури СТОВ "Маяк".

Ухвалою від 07.08.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
до розгляду.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позові.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на обставини,
викладені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва до 20.08.2014 року.

20.08.2014 року у судове засідання
представник позивача не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, будь -
яких заяв чи клопотань не заявляв.

Представник відповідача в судове
засідання 20.08.2014 року не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників
позивача та відповідача не перешкоджає
всебічному, повному та об'єктивному
розгляду всіх обставин справи, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами в порядку
ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки судом у судовому
засіданні оголошувалась перерва, з
метою надання можливості учасникам
судового процесу реалізувати свої
процесуальні права на представництво
інтересів у суді та подання доказів в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ
(далі - Закон №2464) Харківське державне
авіаційне виробниче підприємство в
особі відокремленого підрозділу
"Конотопський механічний завод" (далі -
відповідач) перебуває на обліку у
позивача (Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотопі та Конотопському
районі).

Згідно з п.1 ст. 1 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон №400),
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону №400, одним з
об'єктів оподаткування для платників
збору, визначених пунктом 1 статті 1
вказаного Закону, є фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

В пункті "б" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" зазначено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, зокрема, працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками і застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованою
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004
за №64/8663 (далі - Інструкція),
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих,
які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

В пункті 6.4. Інструкції закріплено, що
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно з п. 6.8. Інструкції, підприємства
щомісяця до 25-го числа повинні вносити
до Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач у строк до 25-го числа
кожного місяця мав відшкодувати
управлінню Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області місячну суму фактичних на
виплату та доставку пільгових пенсій
призначених відповідно до ч.2
прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно п.п. "б"- "з" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення за серпень - грудень 2013
року та січень - травень 2014 року включно
на виплату та доставку пенсій, загальна
сума яких склала 29663,10 грн.

Проте, у встановлений законодавством
строк, а також на дату подання позову
вказана сума відповідачем не сплачена.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед управлінням
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області з відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій
складає 29663,10 грн.

Твердження відповідача, що позивачем
пропущено строк подання грошових вимог
конкурсних кредиторів відповідно до
вимог ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а тому його вимоги не розглядались і не
вносились до реєстру конкурсних
кредиторів, та не можуть бути
розглянуті в межах ліквідаційної
процедури СТОВ "Маяк", судом не
приймаються, оскільки на вимоги
позивача не поширюється дія мораторію
введеного при порушенні провадження
про банкрутство.

Поняттю "мораторій" наведене у ст.1
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", відповідно до
якої мораторій на задоволення вимог
кредиторів це зупинення виконання
боржником стосовно якого порушено
справу про банкрутство грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

Процедура мораторію на задоволення
вимог кредиторів є обов'язковою для її
застосування господарським судом з
метою збереження майна боржника для
забезпечення захисту інтересів
кредиторів.

Згідно ч.4 ст.12 названого Закону,
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів, зокрема, забороняється
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів. При
цьому, в силу ч. 6 цієї норми, дія
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на виплату
заробітної плати, аліментів,
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю та життю громадян, авторської
винагороди; дія мораторію не
поширюється на задоволення вимог
кредиторів, що здійснюється боржником
у порядку, встановленому ст.14 цього
Закону, або керуючим санацією згідно з
планом санації, затвердженим
господарським судом, або ліквідатором
у ліквідаційній процедурі в порядку
черговості, встановленому ст. 31 Закону.

Отже, виходячи з системного аналізу
положень Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
мораторій поширює свою дію на
зобов'язання боржника, термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію.

Тобто, мораторій підлягає застосуванню
до конкурсної заборгованості та не
поширюється на поточну заборгованість
боржника перед кредиторами.

Таким чином, заперечення відповідача є
позбавленими фактичного та правового
обґрунтування, такими, що не
відповідають як матеріалам справи, так
і нормам чинного законодавства, у
зв'язку з ненаданням доказів в
підтвердження обставин, викладених у
відзиві, що порушує умови ст. 33 ГПК
України, згідно якої, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог і заперечень та подати
відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 29663,10 грн.
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій за серпень - грудень
2013 року та січень - травень 2014 року є
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судовий збір відшкодовується за
рахунок відповідача.

Оскільки, згідно з п. 18 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір", Пенсійний
фонд України та його органи були
звільнені від сплати судового збору,
1827,00 грн. судового збору буде стягнуто з
відповідача на користь Державного
бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 1, 2, 4, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Маяк"
(62252, Харківська обл. Золочівський
район, с. Феськи) в особі ліквідатора
Беспалова В'ячеслава Григоровича
(АДРЕСА_3) на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області (62203, Харківська
обл., смт Золочів, м-н Леніна, 3, р/р 5
в Золочівському відділенні "Ощадбанк"
№2839, МФО 350136) заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій в
сумі 29663,10 грн.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Маяк"
(62252, Харківська обл. Золочівський
район, с. Феськи) в особі ліквідатора
Беспалова В'ячеслава Григоровича
(АДРЕСА_3) на користь Державного бюджету
України (одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 1827,00 грн.
судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.08.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова