ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
Справа № 925/1220/14

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого - судді Швидкого
В.А., при секретарі судового засідання
Хелис Н.М., за участю представників:

від позивача: Марченко О.В.- за
довіреністю,

від відповідача: Боровик І.С.- за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
публічного акціонерного товариства
"Черкасиобленерго" в особі
Звенигородського РЕМ до комунального
підприємства "Водопостачання та
водовідведення" Звенигородської
міської ради про стягнення 446350,13 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством
"Черкасиобленерго" в особі
Звенигородського РЕМ (далі за текстом
позивач) заявлено позов до
комунального підприємства
"Водопостачання та водовідведення"
Звенигородської міської ради (далі за
текстом відповідач) про стягнення 446350,13
грн. заборгованості за договором №6181
про постачання електричної енергії від
24.04.2013.

Ухвалою суду від 17.07.2014 порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 05.08.2014.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала в повному обсязі з підстав і
мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надала
заперечення на позовну заяву, яким
основний борг відповідач визнає,
заперечує проти нарахування пені, 3%
річних, інфляційних, просить відмовити
у їх задоволенні, відповідно до п.3 ст. 83
ГПК України.

В судовому засіданні представник
відповідача, заперечення проти позову
підтримала, просила зменшити розмір
пені, 3% річних, інфляційних.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини судового
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, суд вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

12.07.2013 між публічним акціонерним
товариством "Черкасиобленерго" в особі
Звенигородського РЕМ (Постачальник за
договором, позивач у справі) та
комунального підприємства
"Водопостачання та водовідведення"
Звенигородської міської ради (Споживач
за договором, відповідач у справі)
укладено договір №856 про постачання
електричної енергії (далі - Договір)
відповідно до умов якого Постачальник
продає електричну енергію Споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок Споживача в межах
дозволеної потужності (1700 кВт),
величини якої по об'єктах Споживача
визначені в п.6 додатку «Графіку зняття
показів засобів обліку електричної
енергії», а Споживач оплачує
Постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснює інші платежі згідно з умовами
цього Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.2.2.2. Договору
Постачальник зобов'язується постачати
Споживачу електроенергію як різновид
товару.

Відповідно до п.2.3.3 Договору Споживач
зобов'язується оплачувати
Постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатків «
Порядок розрахунків» та «Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії».

Відповідно до п.2.3.4 Договору Споживач
зобов'язується здійснювати оплату за
перетікання реактивної енергії між
електромережею Постачальника та
електроустановками Споживача згідно з
додатком «Порядок розрахунків
перетікання реактивної енергії « та
інші платежі відповідно до умов
Договору та чинного законодавства
України.

Відповідно до п.4.2.1 Договору за
внесення платежів, передбачених п.п.
2.3.3., 2.3.4 Договору з порушенням термінів
визначених відповідним додатком,
Споживач сплачує Постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожен день прострочення платежу.
Сума пені, 3% річних та сума індексу
інфляції зазначаються у
розрахунковому документів окремим
рядком.

Відповідно до п.7.1 Договору облік
електроенергії, спожитої Споживачем та
субспоживачами, приєднаними до
електричних мереж Споживача
здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та
ПКЕЕ.

Відповідно до п.1 Додатку №3 до Договору
розрахунковим періодом для визначення
обсягу спожитої електричної енергії
та інших платежів вважається період
часу з 30 числа попереднього місяця до
такого ж числа розрахункового місяця.

При розрахунках за фактично спожиту
електроенергію поняття «розрахунковий
період» та «календарний місяць»
вважати прирівняними.

Розрахунки за електричну енергію
проводяться Споживачем виключно
грошовими коштами шляхом
безготівкового перерахування за
платіжним дорученням через власний
рахунок в установі банку на поточний
рахунок Постачальника.

Відповідно до п.2 Додатку №3 до Договору
Споживач протягом перших п'яти днів
поточного календарного місяця
здійснює на підставі самостійно
отриманих у Постачальника рахунків
повну оплату вартості договірної
величини споживання електричної
енергії.

Відповідно до п.3 Додатку №3 до Договору
остаточний розрахунок Споживач
здійснює на підставі самостійно
отриманих у постачальника рахунків на
протязі 5 операційних днів після
закінчення розрахункового періоду за
активну електричну енергію шляхом
оплати різниці між вартістю обсягу
електричної енергії, фактично спожитої
протягом розрахункового періоду, та
сумою коштів сплачених у відповідності
з п.2 цього Додатку.

Рахунок, виставлений на підставі
складеного акту про порушення вимог
ПККЕ, оплачується Споживачем на
поточний рахунок протягом 30
календарних днів від дня отримання
рахунку.

Позивачем поставлено відповідачу
активну електроенергію у
відповідності до Договору, за період з
01.05.2013 по 09.07.2014 відповідач свої
зобов'язання за Договором виконав
частково, заборгованість відповідача
становить 366760,48 грн.

Позивачем поставлено відповідачу
реактивну електроенергію у
відповідності до Договору, за період з
01.05.2013 по 09.07.2014 відповідач свої
зобов'язання за Договором виконав
частково, заборгованість відповідача
становить 19975,87 грн.

Відповідно до вимог п.4.2.1 Договору
10.07.2014 відповідачу направлено рахунки
на оплату пені, 3% річних, інфляційних.
Рахунки залишено без сплати.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що у
разі, якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Виходячи з наведеного позовні вимоги
щодо стягнення 366760,48 грн.
заборгованості за активну
електроенергію та 19975,87 грн.
заборгованості за реактивну
електроенергію є обґрунтованими і
такими, що підлягають до задоволення.

Позивач, відповідно до п. 4.2.1 Договору
просить стягнути пеню в сумі 8345,16 грн.
за активну електроенергію, пеню в сумі
247,30 грн. за реактивну електроенергію,
розрахунок сум пені перевірено судом,
вони є вірними.

Однак відповідно до п.3 ч.1 ст. 83 ГПК
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач є комунальним
підприємством та здійснює свою
господарську діяльність на підставі
ліцензії. Нормативно-правові акти,
якими встановлюються або погоджуються
тарифи на житлово-комунальні послуги, є
засобом державного регулювання
господарської діяльності. Державним
бюджетом на 2013 рік передбачені кошти на
погашення різниці в тарифах на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення, які повинні бути
спрямовані на відшкодування збитків
водопостачаючих підприємств,
виникнення яких пов'язане з державним
регулюванням тарифів надійшли
частково. Що з кожним місяцем збільшує
заборгованість відповідача.

Крім того, на виконання Постанови №167
від 20.03.2013 року Згідно протоколу №16 від
03.12.2013 засідання територіальної
комісії з погашення заборгованості
підприємств паливно - енергетичного
комплексу, комунальному підприємству
«Водопостачання та водовідведення»
Звенигородської міської ради
розподілено кошти на погашення
електричної енергії на суму 90 314 ,00 грн.

Влада, здійснивши регулювання тарифів
на державному рівні, що призвело до
дисбалансу по розрахунках за спожиту
електроенергію, взяла на себе
зобов'язання по відшкодуванню
вищевказаних негативних наслідків у
вигляді фінансування як в різниці
тарифів так і наслідків по несвоєчасно
проведених відповідачем розрахунків.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Суд вважає можливим зменшити розмір
пені до суми 4172,58 грн. за активну
електроенергію, пеню до суми 123,65 грн. за
реактивну електроенергію.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок сум інфляційних нарахувань
перевірено судом, він є вірним.

У розумінні ст. 625 ЦК України проценти є
не відповідальністю, а платою за весь
час користування грошовими коштами, що
не були своєчасно сплачені боржником.

Річні, що передбачені ст. 625 ЦК України,
за своєю правовою природою є платою за
користування чужими коштами, які
обчислюються у фіксованому річному
розмірі і не можуть обчислюватись у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення.

Розрахунок суми 3% річних перевірено
судом, він є вірним.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
"Водопостачання та водовідведення"
Звенигородської міської ради (20200,
Черкаська обл., м. Звенигородка, вул.
Кримського, буд. 37, ) на
користь публічного акціонерного
товариства "Черкасиобленерго" в особі
Звенигородського РЕМ (20200, Черкаська
обл., м. Звенигородка, вул. Піонерська,
буд.87, ) - 366760,48 грн.
заборгованість за активну
електроенергію, 19975,87 грн.
заборгованість за реактивну
електроенергію, 4172,58 грн. пеня за
активну електроенергію, 123,65 грн. пеня
за реактивну електроенергію, 41392,36 грн.
інфляційні за активну електроенергію,
1914,85 грн. інфляційні за реактивну
електроенергію, 7314,05 грн. 3% річних за
активну електроенергію, 400,06 грн. 3%
річних за реактивну електроенергію та
8927,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня складення повного
рішення.

Повне рішення складено 12.08.2014.

Суддя
В.А. Швидкий