ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014 року Справа №
904/2431/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Сизько І.А.
(доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Кузнецової
І.Л.,

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.В. представник,
довіреність № 24-93 від 18.04.2014р.;

представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 05.06.2014р. по справі №904/2431/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Нікопольського комунального
підприємства "НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО",
м.Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 4 352 223, 04 грн.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі ПАТ
"НАК "Нафтогаз України") звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Нікопольського
комунального підприємства
"НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО" (далі НКП
"НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО") про стягнення 3
967 731, 72 грн. основного боргу, 252 871, 14 грн.
пені, 87 392, 71 грн. 3% річних, 44 227, 47 грн.
інфляційних втрат та 73 080, 00 грн. витрат
по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 05.06.2014р.
по справі №904/2431/14 (суддя Кармазіна Л.П.)
позов задоволено частково: стягнуто з
НКП "НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО" на користь
ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 3 967 731, 72 грн.
основного боргу, 176 806, 71 грн. пені, 44 227, 47
грн. інфляційних втрат, 87 392, 71 грн. 3%
річних та 73 080, 00 грн. витрат по сплаті
судового збору. В решті позову
відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивоване неналежним виконанням
відповідачем грошових зобов'язань за
договором №13/2300-ТЕ-3 від 21.12.2012р. купівлі
- продажу природного газу в частині
своєчасної та повної сплати
заборгованості.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "НАК
"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.06.2014р.
по справі №904/2431/14 в частині зменшення
розміру пені на 75 774, 31 грн. та прийняти в
цій частині нове рішення, яким стягнути
з НКП "НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО" на користь
ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 75 774, 31 грн.
пені, в стягненні яких було відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник
посилається на те, що в частині
зменшення розміру пені місцевий
господарський суд не врахував доводи
позивача, не зазначив мотиви такого
неврахування, чим порушив вимоги ст. 4-2,
43, 84 Господарського процесуального
кодексу України, що призвело до
прийняття неправильного рішення;
єдиним джерелом часткової компенсації
понесених ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
втрат є стягнення з боржників пені в
розмірі, передбаченому умовами
договору.

В відзиві на апеляційну скаргу НКП
"НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО" просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
05.06.2014р. по справі №904/2431/14 - без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання НКП
"НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО" було повідомлене
належним чином (а.с.131).

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

21.12.2012р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
(продавець) та НКП
"НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО" (покупець)
укладено договір №13/2300-ТЕ-3
купівлі-продажу природного газу, за
умовами якого продавець зобов'язується
передати у власність покупцю в 2013 році
природний газ, ввезений на територію
України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за
кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей газ на умовах цього договору (п. 1.1.
договору).

За п. 2.1. договору, продавець передає
покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня
2013 року газ обсягом до 3 592,8 тис. куб. м.

Відповідно п. 3.3. договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, в якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаного
уповноваженим представником та
скріпленого печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ для
теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ. Ціна за 1 000 куб. м.
природного газу становить 1 091, 00 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування ПДВ. До
сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 1
091, 00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218, 20 грн.,
всього з ПДВ - 1 309, 20 грн. У разі зміни
НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його
транспортування, розподіл і
постачання, вони є обов'язковими для
сторін за цим договором з моменту
введення їх в дію (п. 5.1., п. 5.2., п. 5.3.
договору).

В п. 6.1. сторонами визначено, що оплата
за газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно п. 11.1. договору, договір
набуває чинності з дати підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печатками
сторін, діє в частині реалізації газу
до 31.12.2013р., а в частині розрахунків - до
їх повного здійснення.

В ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки другій стороні -
покупцеві товар, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

На виконання умов договору позивач
протягом січня - квітня 2013р. та жовтня -
грудня 2013р. поставив відповідачу
природний газ обсягом 3 620, 56 тис. куб. м.
на загальну суму 4 740 037, 16грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
підписаними уповноваженими
представниками сторін та скріпленими
печатками підприємств (а.с.15-21)

Відповідач за поставлений газ
розрахувався частково в сумі 772 305,44 грн.
Заборгованість покупця складає 3 967 731,72
грн., що не заперечується відповідачем.

Порушенням зобов'язання, відповідно ст.
610 Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ч. 1
ст. 548 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов п. 6.1
договору продавець має право не
здійснювати поставку газу покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів за
умови їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем п. 6.1 умов договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Господарський суд першої інстанції на
підставі аналізу матеріалів справи,
умов договору №13/2300-ТЕ-3
купівлі-продажу природного газу від
21.12.2012р., з урахуванням положень статей
526, 530, 549, 610, 625 Цивільного кодексу
України, статей 193, 232 Господарського
кодексу України, приписів п. 1.9.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" №14 від
17.12.2013р. дійшов вірного висновку про
стягнення з НКП "НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО"
на користь позивача 3 967 731, 72 грн.
основного боргу, 44 227, 47 грн. інфляційних
втрат, 176 806, 71 грн. пені та 87 392, 71 грн. 3%
річних за загальний період з 14.02.13р. по
27.03.2014р., враховуючи, що за
зобов'язаннями лютого та квітня 2013р. в
порушення ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України позивачем здійснено
нарахування пені на 184 дні
прострочення, що призвело до
помилкового розрахунку,

Стосовно доводів скаржника щодо
зменшення розміру пені відповідно до ч.
3 ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України до 70% від заявленої
позивачем суми, слід зазначити
наступне.

Частиною 1 ст. 233 Господарського
кодексу України закріплено, що суд має
право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлює, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей
свідчить, що вони не є імперативними та
застосовуються за визначених умов на
розсуд суду.

Отже, питання про зменшення розміру
неустойки вирішується судом на
підставі аналізу конкретної ситуації,
тобто, сукупності з'ясованих ним
обставин, що свідчать про наявність
підстав для вчинення зазначеної дії.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, господарський
суд повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач є юридичною особою, що
створена з метою забезпечення
безперервного постачання населенню,
комунально-побутовим та іншим
підприємствам, організаціям, установам
теплової енергії, без мети отримання
прибутку; відповідач не є фактичним
споживачем газу, оскільки за п. 1.2.
договору газ використовувався
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями,
населенням та іншими споживачами;
прострочення зобов'язання виникло
внаслідок відсутності коштів та
неприбутковості підприємства;
основною причиною порушення
зобов'язання відповідачем є велика
кредиторська заборгованість, що
утворилась через несвоєчасні і не в
повному обсязі платежі бюджетних
організацій та інших суб'єктів
господарювання за спожиту теплову
енергію, а також невідшкодування
Державою різниці в тарифах; єдиним
видом діяльності відповідача є
вироблення та постачання теплової
енергії, і саме з коштів, отриманих за
надані послуги, відповідач здійснює
розрахунки з кредиторами.

Велика заборгованість населення,
бюджетних установ, невідшкодування
різниці в тарифах, які не покривають
витрат відповідача на вироблення
теплової енергії свідчать про
об'єктивну неможливість виконання
відповідачем своїх зобов'язань в
повному обсязі і в установлений строк.

Відповідач є комунальним
підприємством та неприбутковою
організацією; за перший квартал 2014р.
отримав збиток від виробничої
діяльності 8 363 тис. грн., загальний
збиток складає 63 077 тис. грн.; значна
частина майна підприємства
знаходиться у податковій заставі, що
унеможливлює оформлення банківського
кредиту; накладено арешт на всі грошові
кошти, які містяться на рахунках та
підлягають примусовому стягненню
відповідно до наказів господарського
суду від 27.02.2012р. №39/5005/168/2012, від 11.06.2012р.
№8/5005/4111/2012 та зведеного виконавчого
провадження №22-1 від 25.02.2003р.; в
матеріалах справи відсутні будь-які
об'єктивні дані, що свідчать про те, що
внаслідок порушення відповідачем
своїх зобов'язань, кредитор зазнав
збитків.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про наявність підстав для часткового
задоволення клопотання відповідача,
зменшення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України розміру пені на 30% та стягнення
70% від належної до стягнення пені, що
становить 176 806, 71 грн.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ",
м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.06.2014р.
по справі №904/2431/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через апеляційний
господарський суд.

Головуючий суддя
І.А. Сизько

Суддя
І.М. Герасименко

Суддя
І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений
15.08.2014р.)