ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.Справа № 916/1470/14Одеській
апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів :

головуючого : Мирошниченко М. А.,

суддів: Журавльова О.О. та Шевченко В.
В.,

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження в.о.
голови суду № 1287 від 20.06.2014 р. та
розпорядження голови суду № 501 від
18.08.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Ляшенко М.І.

за участю представників:

ДП „Білгород -Дністровський морський
торговельний порт" Кресюн А.В. (на
підставі доручення),

ТОВ „Білстар" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Державного підприємства „Білгород -
Дністровський морський торговельний
порт" на рішення господарського суду
Одеської області від 04.06.2014 р. по справі
№ 916/1470/14 за позовом Державного
підприємства „Білгород -
Дністровський морський торговельний
порт" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Білстар" про
стягнення 1965,778 грн.

ВСТАНОВИЛА:

16.04.2014 р. Державним підприємством
„Білгород - Дністровський морський
торговельний порт" (далі ДП „Білгород -
Дністровський МТП" або позивач) у
господарському суді Одеської області
пред'явлено позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Білстар"
(далі ТОВ „Білстар" або відповідач ) про
стягнення 1965,78 грн. - заборгованості за
договором № 10-ОД від 29.12.2009р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на умови укладеного між
сторонами спору договору № 10-ОД від
29.12.2009 р., наряд № 31 від 09.07.2010 р., рахунок
від 09.07.2010 р. № 2768, акт виконаних робіт
до нього, валютний меморіальний ордер
від 15.07.2010 р. № 11416, складений Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області акт від 13.01.2014 р. № 840-16/01 тощо, та
зазначає, що в ході проведеної названим
контролюючим органом ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача встановлено невірне
застосування діючого законодавства
під час визначення розміру швартового
та буксирного зборів, що призвело до
недоотримання доходів у розмірі ціни
позову.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.04.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження по
справі № 916/1470/14.

Відповідач участі в розгляді справи в
місцевому суді не приймав, відзив на
позов не надав.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 04.06.2014 р. (повний текст якого
складено і підписано суддею
Мостепаненко Ю.І. 05.06.2014 р.) в
задоволенні позову відмовлено з
посиланням на те, що строк виконання
відповідачем зобов'язання по оплаті
зазначеної позивачем заборгованості
не настав, оскільки позивач не надав
доказів направлення відповідачу
рахунку на вказану суму, а зобов'язання
з оплати послуг, згідно умов договору,
виникають у відповідача після
виставленням позивачем рахунку. Суд
також зазначив, що виставлена
позивачем відповідачу претензія не є
рахунком у розумінні умов договору, а
тому не доводить виникнення у
відповідача зобов'язань по оплаті
зазначеній у позові суми
заборгованості.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням
позивач звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою в якій просить це
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити його позов в повному
обсягу.

Скарга мотивована тим, що місцевий суд
безпідставно відмовив в задоволенні
його вимог не врахувавши приписи
чинного законодавства та надані ним
докази які підтверджують надання ним
послуг відповідачу за договором та
наявність вказаної в позові
заборгованості з оплати цих послуг, з
урахуванням висновку контролюючого
фінансового органу. Скаржник також
зазначив, що місцевий суд не врахував,
що вимога по оплаті заборгованості
згідно приписів ст..530 ЦК України може
бути заявлена у будь-якому вигляді, в
т.ч. у вигляді претензії, а тому не
виставлення ним рахунку не звільняє
відповідача від обов'язку оплатити
отримані за договором послуги.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 р.
вказану скаргу прийнято до провадження
колегією суддів у складі головуючого
судді Мирошниченко М.А., суддів Головея
В.М. та Шевченко В.В. та призначено до
розгляду на 21.08.2014 р. об 11.00, про що
сторони були належним чином
повідомлені.

14.08.2014 р. від скаржника до суду надійшло
доповнення до апеляційної скарги в
якому він обґрунтовує за визначеною
методикою розмір збору якій на його
думку підлягає стягненню з
відповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження колегією суддів у складі
головуючого судді Мирошниченко М.А.,
суддів Журавльова О.О. та Шевченко В.В.

Оскільки представник скаржника не
заявив клопотання про фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів така фіксація не
здійснювалась, але вівся протокол
судового засідання.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про розгляд справи
належним чином і колегія суддів
враховуючи думку представника
скаржника прийняла рішення про розгляд
справи за його відсутністю.

Представник скаржника (позивача) в
усних поясненнях наданих суду
підтримав скаргу і просив її
задовольнити.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення
представника скаржника (позивача),
обговоривши доводи викладені в
апеляційній скарзі, дослідивши
обставини справи та наявні у ній
докази, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та ці
обставини встановлено місцевим судом
29.12.2009 р. між позивачем - ДП
„Білгород-Дністровський МТП" (Портом)
та відповідачем ТОВ „Білстар" (Агентом)
укладено договір № 40-ОД (Договір),
відповідно до п. 1.1 якого є надання
Портом послуг з організації
агентування суден та забезпечення
оплати послуг Порту судновласникам.

Згідно п.1.2 Договору надання послуг
суднам і збори по ним здійснюється на
підставі діючих правил, передбачених
Типовим положенням про морські порти,
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 15.12.2001 р. № 711,
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2000 р. № 1544, Кодексом
торговельного мореплавства України,
обов'язковими постановами по порту і
положеннями даного Договору.

За умовами п. 3.3 Договору Порт надає
Агенту рахунки/лоцманські квитанції за
портові збори та інші послуги, які
надаються судну в Порту, не пізніше 2-х
робочих днів з дати відходу суден в
рейс.

Сторони узгодили, що моментом
виставлення рахунку є дата вручення
представнику Агента, наділеному
повноваженнями у відповідності до
оформленої довіреності.

Агент здійснює доплату різниці між
сумами попереднього та виконавчого
дисбурментского рахунку не пізніше 10
банківських днів з моменту відходу
судна в рейс (п. 3.4 Договору).

Пунктом 3.9 Договору встановлено, що
Порт має право в односторонньому
порядку змінювати місцеві тарифи на
послуги по даному договору шляхом
сповіщення про такі зміни Агенту
рекомендованим листом з повідомленням.

Договір вступає в силу з дати
підписання та діє до 31.12.2010 р. По
закінченню строку дії договору він
може бути розірваний чи продовжений
сторонами та таких же чи інших умовах.
Продовження строку дії договору
здійснюється сторонами на протязі 30
робочих днів до дати припинення дії
договору шляхом обміну відповідними
листами (п. 7.1 Договору).

Припинення дії договору не звільняє
сторони від виконання всіх зобов'язань,
діючих на день його припинення (п. 7.3
Договору).

З наявної у матеріалах справи копії
наряду від 09.07.2010р. № 31 вбачається що
09.07.2010р. позивачем (портом) за допомогою
буксиру „РТБ-17" надано послуги з
відшвартування судна т/х „VOLGO-BALT 179",
агентом якого був відповідач, від
причалу № 3 Порту, з початком
відшвартування 05.00 год. та закінченням
відшвартування 05.35 год.

Слід зазначити, що вказаний наряд
підписано обома сторонами договору
без зауважень, тобто відповідач визнав
отримання від порту вказаних послуг.

Для оплати вартості вищевказаних та
інших наданих послуг Портом
(позивачем) виставлено Агенту
(відповідачу) рахунок № 2768 від 09.07.2010р.
на суму 3788,33 дол. США, в т.ч.: швартовий
збір - 170 дол. США. (85+85) і буксирний збір -
1373,25 дол. США.

З матеріалів справи вбачається, що
вказаний рахунок оплачено
відповідачем, про що свідчить валютний
меморіальний ордер № 11416 від 15.07.2010 р.,
що свідчить про визнання ним отримання
вказаних в рахунку послуг на визначену
в ньому грошову суму.

Види, порядок та розміри зборів і плат
за послуги, що надаються суднам у
морських торговельних портах України,
на час здійснення (надання )
вищевказаних послуг і на час розгляду
спору в суді регулювались і
регулюються наказом Міністерства
транспорту України від 27 червня 1996 р. N
214, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 24 липня 1996 р. за N 374/1399, в
редакції наказу Міністерства
транспорту України від 15 грудня 2000 року
N 711, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 10 січня 2001 р. за N 5/5196,
із змінами і доповненнями, внесеними
наказом Міністерства транспорту
України від 9 січня 2003 року N 10,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 21 січня 2003 р. за N 46/7367 та
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 26 червня 2008 року N 772,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27 червня 2008 р. за N 570/15261 „Про
затвердження Зборів і плат за послуги,
що надаються суднам у морських
торговельних портах України „(далі
Зборів і плат за послуги).

У пункті 6 Зборів і плат за послуги, що
надаються суднам у морських
торговельних портах України,
визначено, що ставки лоцманського та
швартовного зборів, плати за роботу
буксирів при швартовних операціях і
плати за користування самохідними
плавзасобами, плати за послуги, які
надаються агентом, підвищуються для
всіх суден.

У робочі дні з 22.00 до 6.00 - на 25 %;

в суботні, недільні й святкові дні за
календарем та згідно з чинним
законодавством:

з 6.00 до 22.00 - на 50 %,

з 22.00 до 6.00 - на 100 %.

А у пунктів 31 Зборів і плат за послуги,
що надаються суднам у морських
торговельних портах України, визначено
ставки швартового збору при
швартуванні, відшвартуванні,
перетягуванні і перешвартуванні суден
усіх груп, крім В, Г, Д і Е.

Враховуючи вищевикладені фактичні
обставини та приписи вищезазначених
наказів колегія суддів дійшла
висновку, що при нарахуванні позивачем
відповідачу до сплати сум швартового
збору, а також оплати послуг буксиру
(буксирний збір) за відшвартування
09.07.2010р. в період 05.00 год. по 05.35 год.
позивачем (портом) судна т/х „VOLGO-BALT 179",
агентом якого був відповідач, від
причалу № 3 Порту, позивач повинен був
додатково нарахувати: до ставки
швартового збору ( 85 дол. США) ще 25% цієї
ставки, тобто 21,50 дол. США, а до оплати
послуг буксиру (буксирний збір) ще 25%
від суми 742,82 дол. США ( 9071 х 0,082), тобто ще
185,96 дол. США, а всього 207,46дол.США що за
офіційним курсом НБУ на час надання
послуг з урахуванням 20% складало 1965, 78
грн.

Проте, як зазначалось вище, позивач
виставивши відповідачу рахунок № 2768
від 09.07.2010 р., який відповідач оплатив в
повному обсягу, не здійснив цього
нарахування.

З матеріалів справи вбачається, що факт
нездійснення позивачем вказаного
нарахування було встановлено при
здійсненні 13.01.2014 р. Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01.07.2010 р. по 01.11.2013
р., що підтверджується актом 840-16/01.

Матеріали справи свідчать, що позивач
направив відповідачу претензію від
05.03.2014 р. № 420, відповідно до якої просив
сплатити вказану заборгованість в
розмірі 1 965,78 грн. на протязі 30 днів з
дня отримання.

Листом-відповіддю від 03.04.2014 р. вих. №
03/04 відповідач, вважаючи претензію
необґрунтованою, зазначив, що договір
№ 10-ОД від 29.12.2009 р., відповідно до якого
ТОВ „Білстар" надавав послуги по
агентуванню суден в
Білгород-Дністровському морському
торгівельному порту, був припинений в
односторонньому порядку за
ініціативою Порту з 01.03.2012р., а всі
рахунки, які виставлялись Портом, були
сплачені вчасно та в повному обсязі.

Як зазначалось вище, пунктом 3.3
Договору встановлено, що позивач (Порт)
надає відповідачу (Агенту)
рахунки/лоцманські квитанції за
портові збори та інші послуги, які
надаються судну в Порту, не пізніше 2-х
робочих днів з дати відходу суден в
рейс.

Згідно п. 3.4 договору сторони узгодили,
що остаточні розрахунки здійснюються
відповідачем не пізніше 10 банківських
днів з моменту відходу судна в рейс.

Вказані умови договору свідчать, що
обов'язок по оплаті послуг наданих
позивачем відповідачу за Договором
виникає у відповідача у разі настання
конкретно визначеної сторонами події -
отримання відповідачем виставленого
позивачем рахунку.

Зазначені умови узгоджуються з
приписами ст..ст. 252 і 253 ЦК України, а
також ч. 1 ст. 530 вказаного Кодексу, якою
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно приписів ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючі вищевказані обставини та
норми права колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду, що на час звернення позивача до
суду з цим позовом у відповідача ще не
виникло зобов'язання по оплаті
зазначеної у позові грошової суми, так
як строк виконання цього зобов'язання
не настав, оскільки подія з якою
пов'язується виконання зобов'язання не
відбулась - відповідач не отримав
рахунок на оплату цієї суми.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано відмовив позивачу в
задоволенні позову .

Посилання скаржника на те, що ст.. 530 ЦК
України не визначено форми вимоги про
сплату заборгованості, а тому заявлену
ним претензію можливо враховувати як
таку вимогу та вважати підставою для
сплати, колегія суддів не приймає до
уваги з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк. Зобов'язання,
строк (термін) виконання якого
визначений вказівкою на подію, яка
неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Частиною другою вказаної статті
визначено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що приписи її частини другої
застосовуються у тому випадку коли
умовами договору не визначено строк
(термін) викання зобов'язання.

Однак Договором визначено строк
(термін) виконання відповідачем
зобов'язань по оплаті послуг, а саме
строк (термін) виконання ним
зобов'язання пов'язується з конкретною
подією - отриманням відповідачем від
позивача рахунку на оплату, а тому
направлення позивачем претензії
відповідачу не може замінити його
обов'язку направити (вручити)
відповідачу рахунок, а без такого
направлення (вручення) рахунку (а не
претензії) згідно умов договору та
приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України строк
оплати відповідачем заявленої у позові
грошової суми ще не настав.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
22.03.2012р. Про судове рішення" рішення
господарського суду повинно
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, які фактично повторюють
його доводи викладені у позові та
письмових поясненнях до нього, і яким,
як зазначалось вище, місцевий суд дав
належну оцінку, не спростовують
висновків місцевого суду та не
доводять їх помилковість, а тому не
можуть бути підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
про задоволення позову, що не
позбавляє позивача можливості,
виконавши передбачені договором дії
(вручення відповідачу рахунку на не
донараховану суму грошів) у разі
неотримання оплати у встановлений
договором строк, звернутись до суду з
позовом про стягнення цієї
заборгованості.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 99, 101-105, ГПК України, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 04.06.2014 р. по справі № 916/1470/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Державного підприємства „Білгород -
Дністровський морський торговельний
порт" - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 21.08.2014
р.

Головуючий суддя
Мирошниченко М.А.

Судді
Журавльов О.О.

Шевченко В.В.