м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14115/14 08.08.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовом Приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний

університет»

до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»

про визнання недійсним протоколу

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Андрієвська О.В. -
представник за довіреністю № 7 від
13.06.2014.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватний вищий начальний заклад
«Київський міжнародний університет»
звернувся до Господарського суду м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» про визнання
недійсним протоколу вимірювань
показників складу та властивостей проб
стічних від 01.04.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
01.04.2014 відповідачем було здійснено
відбір проби на аналіз концентрації
забруднюючих речовин у стічних водах,
які скидаються позивачем, за
результатами якого було складено
протокол вимірювань показників складу
та властивостей проб стічних вод від
01.04.2014 р. із зазначеними перевищеннями
концентрації забруднюючих речовин, у
зв'язку з чим на позивача накладено
штраф. Водночас, позивач звернувся до
відповідних організацій з метою
проведення лабораторних досліджень
стічної води у будівлі
навчально-адміністративного корпусу
університету, за наслідками проведення
яких у стічних водах не виявлено
перевищення концентрації забруднюючих
речовин. За таких обставин, позивач
просить суд визнати недійсним протокол
вимірювань показників складу та
властивостей проб стічних вод від
01.04.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 р. порушено провадження
у справі №910/14115/14, та призначено справу
до розгляду на 30.07.2014 р.

25.07.2014 р. відділом діловодства суду
отримано від представника відповідача
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого останній заперечує проти позову
з тих підстав, що відбір проб зі стічних
вод у будівлі
навчально-адміністративного корпусу
університету було здійснено у
присутності представника позивача, а
тому, оскільки останнім всупереч
Правилам приймання стічних вод
абонентів у систему каналізації м.
Києва, затверджених розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 12.10.2011 р. № 1879, не
проведено аналіз контрольної проби у
присутності представників відповідача
та Державної екологічної інспекції у м.
Києві, то підстав для визнання спірного
протоколу недійсним немає.

У судовому засіданні 30.07.2014 р. оголошено
перерву до 08.08.2014 р.

31.07.2014 р. відділом діловодства суду
отримано від представника позивача
клопотання про витребування доказів,
продовження строку вирішення та
відкладення розгляду справи № 910/14115/14.

Дане клопотання обґрунтоване
необхідністю отримання відомостей
стосовно порядку розрахунку щодо
нарахування штрафу відповідачем, у
зв'язку з чим позивач просить суд
витребувати у відповідача розрахунок
щодо нарахування штрафу із
застосуванням коефіцієнта кратності
за перевищення концентрації
забруднюючих речовин у стічних водах,
згідно з яким нараховано штраф на суму
12 006, 14 грн. та 5 423, 24 грн.

За таких обставин, у зв'язку з
необхідністю витребування доказів
позивач просить суд відкласти розгляд
справи після 25.08.2014 р. та продовжити
строк розгляду даної справи.

05.08.2014 р. відділом діловодства суду
отримано від представника відповідача
додаткові пояснення щодо
безпідставності позовних вимог,
відповідно до яких останній заперечує
проти позову, зокрема, з підстав
неналежно обраного позивачем способу
захисту свого права.

У судове засідання представники
позивача не з'явились, про поважні
причини неявки суд не повідомили, про
дату та час судового засідання буди
повідомленні належним чином.

У судове засідання 08.08.2014 з'явився
представник відповідача та дав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких заперечує проти заявлених
позовних вимог з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву та додаткових
поясненнях до відзиву. Представник
відповідача також заперечив проти
заявлених позивачем клопотань про
витребування доказів, продовження
строку вирішення та відкладення
розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 08.08.2014
р. клопотання про витребування доказів,
продовження строку вирішення та
відкладення розгляду справи № 910/14115/14,
суд відмовляє в його задоволенні з
огляду на таке.

За змістом ст. 38 ГПК України, сторона
або прокурор у разі неможливості
самостійно надати докази вправі подати
клопотання про витребування
господарським судом доказів. У
клопотанні повинно бути зазначено:
який доказ витребовується, обставини,
що перешкоджають його наданню,
підстави, з яких випливає, що цей доказ
має підприємство чи організація,
обставини, які може підтвердити цей
доказ.

Вказане клопотання позивача в частині
витребування доказів не містить
зокрема обґрунтування неможливості
отримання зазначених відомостей
самостійно, тобто наявності обставин,
що перешкоджають їх наданню, а вказані
у клопотанні обставини, які може
підтвердити інформація такого
характеру - встановлення правильності
нарахування відповідачем штрафу - не
має жодного юридичного значення для
вирішення спору із заявленою вимогою
про визнання протоколу недійсним.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
витребування доказів, зазначених у
клопотанні.

Стосовно прохальної частини
клопотання щодо відкладення розгляду
справи, то суд зазначає, що приписами
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України визначений перелік
обставин, за яких суд відкладає розгляд
справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1
названої статті, у разі нез'явлення в
засідання представників сторін, інших
учасників судового процесу, відповідно
до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі
неподання витребуваних доказів, згідно
п. 3 ч. 1 необхідності витребування нових
доказів тощо. Однак оскільки суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
витребування доказів, наявність в
матеріалах справи достатніх,
допустимих та належних доказів для
з'ясування всіх обставин справи, з
огляду на відсутність передбачених ст.
77 ГПК України інших підстав для
відкладення розгляду справи, то у суду
відповідно немає підстав для
задоволення клопотання і у частині
відкладення розгляду справи.

Стосовно продовження строку розгляду
даної справи, то суд звертає увагу, що
за змістом приписів ч. 1 ст. 69 ГПК
України, спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви. При цьому відповідно до
ч. 3 вказаної статті ГПК України, у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів. Разом з тим, оскільки позивачем не
зазначено жодних підстав виняткової
необхідності продовження строку
розгляду справи, з огляду на висновки
суду щодо відсутності підстав для
витребування доказів та відкладення
розгляду справи, з метою вирішення
спору в межах строків, встановлених ч. 1
ст. 69 ГПК України, суд відмовляє в
задоволенні клопотання в частині
продовження строків розгляду спору.

За таких обставин, у задоволенні
клопотання позивача про витребування
доказів, продовження строку вирішення
та відкладення розгляду справи №
910/14115/14 судом відмовлено.

В судовому засіданні 08.08.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши надані суду
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що
01.04.2014 р. лабораторією
хіміко-аналітичного контролю за якістю
стічних вод Управління екологічного
нагляду Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» на основі здійсненого
01.04.2014 р. відбору проб стічних вод в
присутності пробовідбірника ОСОБА_2 та
завгоспа ОСОБА_3 проведено вимірювання
показників складу та властивостей
стічних (зворотних) вод Приватного
вищого навчального закладу «Київський
міжнародний університет» (м. Київ, вул.
Львівська 49), за результатами якого
складено Протокол вимірювань
показників складу та властивостей проб
стічних вод від 01.04.2014 р., у якому
зроблено висновок про невідповідність
проби стічної води за своїм хімічних
складом Правилам приймання стічних вод
абонентів у систему каналізації м.
Києва через перевищення концентрації
сухого залишку (1524 мг/дм. куб.), фосфатів
(44, 90 мг/дм. куб.), хлоридів (390, 6 мг/дм.
куб.) та амонію (70, 90 мг/дм. куб.).

Відповідач звернувся до позивача із
листом-повідомленням про порушення при
скиді стічних вод № 15/302-Т від 08.04.2014 р.
та листом-попередженням від 08.04.2014 р. із
вимогою про оплату рахунку в розмірі 12
006, 14 грн. за перевищення допустимої
концентрації у стічних водах будівлі
навчально-адміністративного корпусу
університету позивача забруднюючих
речовин. При цьому, до
листа-попередження позивачем додано
розрахунок 15/ДК-2014-04-02 від 01.04.2014 р.
сплати за скид стічних вод у міську
каналізацію з перевищенням допустимих
концентрацій забруднюючих речовин на
суму 12 006, 14 грн.

24.04.2014 р. за замовленням позивача (лист
№ 120 від 11.04.2014 р.)
Санітарно-епідеміологічною службою
Святошинського району м. Києва було
здійснено дослідження проби колодязю
стоку учбового корпусу по вул.
Львівській 49 у м. Києві, за результатами
якого складено протокол № 0168
дослідження води поверхневих водоймищ,
прибережних зон морів і стічних вод від
24.04.2014 р., у якому зазначено, що якість
дослідженої проби стічної води за
санітарно-хімічними показниками не
відповідає вимогам діючого
Розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 18.06.2003 р. №
1073 в частині вмісту азоту амонійного та
поліфосфатів.

19.05.2014 р. за замовленням позивача (лист
№ 170 від 14.05.2014 р.) відокремленим
підрозділом Оболонського міжрайонного
відділу (філії) лабораторних
досліджень Державної установи
«Київський міський лабораторний центр
Держсанепідслужби України» було
здійснено дослідження проби побутових
стоків Приватного вищого навчального
закладу «Київський міжнародний
університет», за результатами якого
складено протокол № 0320 дослідження
води поверхневих водоймищ і стічних
вод від 19.05.2014 р., у якому зазначено, що
зразки побутових стоків відповідають
вимогам Правил приймання стічної води
в систему каналізації м. Києва,
затверджених Розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від
18.06.2003 р. № 1073.

24.04.2014 р. позивач звернувся до
відповідача із викладеним у листі № 147
проханням про розгляд можливості
зменшення суми оплати за скиди стічних
вод з перевищенням допустимої
концентрації забруднюючих речовин.

Листом-попередженням від 15.05.2014 р.
відповідач повідомив позивача про
зобов'язання останнього сплатити штраф
у розмірі 5 423, 27 грн. за перевищення
допустимої концентрації у стічних
водах будівлі
навчально-адміністративного корпусу
університету позивача забруднюючих
речовин згідно з розрахунком №
15/ДК-2014-04-02-Ф від 01.04.2014 р.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2)створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

За змістом ст. 70 Водного кодексу
України, скидання стічних вод у водні
об'єкти допускається лише за умови
наявності нормативів гранично
допустимих концентрацій та
встановлених нормативів гранично
допустимого скидання забруднюючих
речовин.

При цьому, за змістом ст. 110 Водного
кодексу України, порушення водного
законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством України.
Відповідальність за порушення водного
законодавства несуть особи, винні в
тому числі у забрудненні та засміченні
вод.

Згідно п. 1.1 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України № 190 від 27.06.2008 № 190 приймання
стічних вод від підприємств, установ,
організацій до системи
централізованого водовідведення
здійснюється відповідно до Правил
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Держбуду від
19.02.2002 N 37 (далі - Правила № 37),
зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 за N
403/6691, а також місцевих правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації населеного пункту.

Відповідно до п. 1.2 Правил № 37 дія
правил поширюється на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації, та на всі підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності й відомчої належності,
які скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів України.
На підставі цих Правил та Інструкції
про встановлення та стягнення плати за
скид промислових стічних вод у системи
каналізації населених пунктів
Водоканали розробляють місцеві
Правила приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації
населеного пункту (далі - Правила
приймання), у яких установлюються
допустимі концентрації для кожної
забруднюючої речовини, що може
скидатися Підприємствами в систему
каналізації, а також відображаються
місцеві особливості приймання стічних
вод Підприємств у міську каналізацію
(п. 1. 5 Правил № 37).

В силу положень ч. 2 п.1.6 Правил № 37
місцеві правила приймання є
обов'язковими для всіх підприємств
установ, організацій незалежно від
форм власності й відомчої належності,
яким ПАТ «АК «Київводоканал» надає
послуги з водовідведення та які
розташовані на території даної
місцевої ради. На даний час порядок
приймання стічних вод в систему
каналізації м. Києва регулюється
Правилами приймання стічних вод
абонентів у систему каналізації м.
Києва, затвердженими розпорядженням
КМДА від 12.10.2011 № 1789 (далі - Місцеві
правила).

Згідно до п. 1.2 місцевих правил їх дія
поширюється на установи, підприємства
усіх форм власності та фізичних осіб -
підприємців, що скидають всі види
стічних вод у міська каналізацію (крім
балансоутримувачів житлового фонду та
об'єктів соціально-культурного
призначення, які не скидають стічні
води технологічного та/або не
побутового походження, або у яких немає
орендарів чи інших суб'єктів, що
скидають стічні води технологічного
та/або не побутового походження). Таким
чином, на Приватний вищий начальний
заклад «Київський міжнародний
університет» також розповсюджується
дія Правил № 37 та Місцевих правил, які
останній зобов'язаний виконувати та
дотримуватись.

Відповідно до Правил приймання стічних
вод абонентів у систему каналізації
міста Києва, затверджених
Розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 12.10.2011
р. № 1879 та зареєстрованих в Головному
управлінні юстиції у місті Києві 17.10.2011
р. за № 44/903 (далі - Правила), до прав та
обов'язків Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал», зокрема, належить
обов'язок здійснювати контроль за
якістю, режимом та обсягом стічних вод,
що скидають абоненти, та право
нараховувати плату із застосуванням
коефіцієнта кратності у випадку
виявлення порушень Абонентами вимог
цих Правил та умов Договору або
невиконання вимог Акта, у будь-який час
за участю представника абонента
відбирати проби стічних вод, проводити
хімічний аналіз проб стічних вод
абонентів тощо (п.п. 2.1., 2.2.).

Відповідно до розділу 5 Правил
затверджені допустимі концентрації
забруднюючих речовин у стічних водах
абонентів, які зокрема стосовно
спірних речовин становлять: сухий
залишок - 1000 г/куб. м., хлориди - 240 г/куб.
м., фосфати - 8 г/куб. м., амоній (азот
амонійний, аміак) - 20 г/куб. м.

Також, п. 6.2. Порядку передбачено, що з
метою контролю якості стічних вод
абонентів Водоканал здійснює відбір
разових проб. Разові проби
характеризують хімічний склад стічних
вод. Виявлені таким чином перевищення
допустимих концентрацій забруднюючих
речовин є підставою для нарахування
додаткової плати згідно з цими
Правилами. За результатами аналізу
робочої проби визначаються
концентрації забруднюючих речовин (Сф)
та робиться висновок щодо відсутності
чи наявності у стічних водах, які
скидаються до міської каналізації,
перевищень допустимих концентрацій
забруднюючих речовин. Після відбору
робоча проба передається в хімічну
лабораторію Водоканалу для аналізу.
Інформацію про хімічний склад стічних
вод, відібраних на випуску абонента,
абонент може одержати за телефоном в
хімічній лабораторії Водоканалу на
другий день після відбору проби. Ці
запити фіксуються у Водоканалі в
спеціальному журналі. Проба для
абонента відбирається за його
бажанням. Аналіз цієї проби
проводиться абонентом. Абонент може не
проводити аналізу проби, погоджуючись
з результатами аналізу робочої проби.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
01.04.2014 р. в присутності представників
позивача лабораторією
хіміко-аналітичного контролю за якістю
стічних вод Управління екологічного
нагляду Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» на основі здійсненого
01.04.2014 р. відбору проб стічних вод
проведено вимірювання показників
складу та властивостей стічних
(зворотних) вод Приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет» (м. Київ, вул.
Львівська 49), за результатами якого
складено Протокол вимірювань
показників складу та властивостей проб
стічних вод від 01.04.2014 р., у якому
зроблено висновок про невідповідність
проби стічної води за своїм хімічних
складом Правилам приймання стічних вод
абонентів у систему каналізації м.
Києва.

При цьому, позивач, не погоджуючись із
результатами, викладеними у Протоколі
від 01.04.2014 р., 11.04.2014 р., звернувся до
Санітарно-епідеміологічної служби
Святошинського району м. Києва із
проханням про проведення за плату
лабораторних досліджень питної та
стічної вод у будівлі
навчально-адміністративного корпусу
за адресою вул. Львівська 49 у м. Києві.
Лише 24.04.2014 р.
Санітарно-епідеміологічною службою
Святошинського району м. Києва було
здійснено дослідження проби колодязю
стоку учбового корпусу по вул.
Львівській 49 у м. Києві, за результатами
якого складено протокол № 0168
дослідження води поверхневих водоймищ,
прибережних зон морів і стічних вод від
24.04.2014 р., у якому зазначено, що якість
дослідженої проби стічної води за
санітарно-хімічними показниками не
відповідає вимогам діючого
Розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 18.06.2003 р. №
1073 в частині вмісту азоту амонійного та
поліфосфатів.

Разом з тим, з метою проведення
повторного оплатного дослідження
стічних вод у будівлі
навчально-адміністративного корпусу
за адресою вул. Львівська 49 у м. Києві
14.05.2014 р. позивач звернувся із
відповідним листом до Відокремленого
підрозділу Оболонського міжрайонного
відділу (філії) лабораторних
досліджень.

19.05.2014 р. відокремленим підрозділом
Оболонського міжрайонного відділу
(філії) лабораторних досліджень
Державної установи «Київський міський
лабораторний центр Держсанепідслужби
України» було здійснено дослідження
проби побутових стоків Приватного
вищого навчального закладу «Київський
міжнародний університет», за
результатами якого складено протокол
№ 0320 дослідження води поверхневих
водоймищ і стічних вод від 19.05.2014 р., у
якому зазначено, що зразки побутових
стоків відповідають вимогам Правил
приймання стічної води в систему
каналізації м. Києва, затверджених
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 18.06.2003 р. №
1073.

Таким чином, позивач вважає, що
показники, зазначені в протоколі від
01.04.2014 р., не відповідають дійсності, у
зв'язку з чим просить суд визнати такий
протокол недійсним.

Разом з тим, суд зазначає, що зазначені
вище протоколи від 24.04.2014 р. та від 19.05.2014
р., виконані на замовлення, вказують про
відповідність (протокол від 19.05.2014 р.) та
часткову відповідність (протокол від
24.04.2014 р.) стічних вод у будівлі
навчально-адміністративного корпусу
за адресою вул. Львівська 49 у м. Києві
Правилам приймання стічної води в
систему каналізації м. Києва,
затверджених Розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від
18.06.2003 р. № 1073 відповідно станом на
24.04.2014 р. та 19.05.2014 р. - дати відібрання
проб.

За таких обставин, вказані протоколи
від 24.04.2014 р. та 19.05.2014 р. жодним чином не
спростовують наявність у стічних водах
у будівлі університету позивача за
адресою м. Київ, вул. Львівська 49,
виявлений відповідачем відповідно до
Правил саме станом на 01.04.2014 р. факт
перевищення концентрації сухого
залишку (1524 мг/дм. куб.), фосфатів (44, 90
мг/дм. куб.), хлоридів (390, 6 мг/дм. куб.) та
амонію (70, 90 мг/дм. куб.).

Крім того, суд звертає увагу на таке, що
позивачем не надано до суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що одночасно з відібранням проб
Публічним акціонерним товариством «АК
«Київводоканал», були ввібрані проби
іншим акредитованим на це суб'єктом, як
це передбачено діючим законодавством.

Відповідно до п. 6.2.5 Правил приймання
стічних вод абонентів у систему
каналізації міста Києва, затверджених
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 12.10.2011№ 1879
(далі - Правил приймання стічних вод)
проба для абонента відбирається за
його бажанням. Аналіз цієї проби
проводиться абонентом. Абонент може не
проводити аналізу проби, погоджуючись
з результатами аналізу робочої проби.

Суд зазначає, що проба для абонента,
зокрема і позивача, відбирається за
його бажанням (так, зокрема при відборі
Публічним акціонерним товариством «АК
«Київводоканал» проб 01.04.2014, Приватний
вищий начальний заклад «Київський
міжнародний університет» паралельно
міг відібрати пробу стічних вод).
Аналіз цієї проби проводиться
абонентом абонент може не проводити
аналізу проби, погоджуючись з
результатами аналізу проби, відібраної
Публічним акціонерним товариством «АК
«Київводоканал».

Відповідно до п. 6.2.6 Правил приймання
стічних вод у випадку розходження
результатів аналізу між лабораторіями
водоканалу і абонента за ініціативою
абонента аналіз контрольної
(арбітражної) проби може проводитись в
лабораторії водоканалу або проба може
бути передана для проведення аналізу
незалежній лабораторії, акредитованій
у цій галузі.

Таким чином у випадку сумнівів щодо
правомірності результатів або
розходження результатів аналізу між
лабораторіями УЕН та лабораторією
відповідача, Приватний вищий начальний
заклад «Київський міжнародний
університет» зобов'язаний провести, в
присутності представників Публічного
акціонерного товариства «АК
«Київводоканал» та представників
Державної екологічної інспекції у м.
Києві, аналіз контрольної проби в
лабораторії УЕН чи в іншій атестованій,
уданій галузі, лабораторії.

Позивач наданим йому Правил приймання
стічних вод правом оскаржити
результати виявлених порушень проб
стічних вод від 01.14.2014 не скористався, а
дані лабораторних досліджень проб
стічних вод, що були відібрані в інші
дати: 24.04.2014 та 19.05.2014 не спростовують
виявлені перевищення допустимих
концентрацій за результатами проб
стічних вод від 01.04.2014, проведених УЕН
Публічного акціонерного товарсивта
«АК «Київводоканал».

Відповідно до п. 6.2.1 Правил приймання
стічних вод, виявлені за результатами
лабораторного дослідження проб
стічних вод перевищення вмісту ДК є
необхідною та достатньою підставою для
нарахування додаткової плати.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України, можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 20 Господарського
кодексу України, якими визначено, що
держава забезпечує захист прав та
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів у спосіб
та порядок, що визначається цим
кодексом та іншими законами України.
Права та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються шляхом: визнання
наявності або відсутності прав;
визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Таким чином, серед переліку наведених
норм чинного законодавства України
відсутній такий спосіб захисту права,
як визнання протоколу вимірювань
показників складу та властивостей проб
стічних недійсним.

Зокрема суд зазначає що протокол
вимірювань показників складу та
властивостей проб стічних від 01.04.2014 за
своєю правовою природою не є
правочином, який би в розумінні статті
202 ЦК України створював відповідні
обов'язки для позивача, ані актом, який
би в розумінні статті 12 ГПК України
підлягав визнанню недійсними, оскільки
він безпосередньо не породжує
будь-яких зобов'язань у позивача та не
тягне за собою безумовних і
передбачених законом негативних
наслідків в разі його невизнання та/або
невиконання.

Надаючи правову оцінку належності
обраного позивачем як зацікавленою
особою способу захисту, суд звертає
увагу на визначення можливої
ефективності такого способу з точки
зору ст. 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод. Так, у
п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у
справі "Чахал проти Об'єднаного
Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996]
ECHR 54) Європейський суд з прав людини
зазначив, що згадана норма гарантує на
національному рівні ефективні правові
засоби для здійснення прав і свобод, що
передбачаються Конвенцією, незалежно
від того, яким чином вони виражені в
правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться
до вимоги надати людині такі міри
правового захисту на національному
рівні, що дозволили б компетентному
державному органові розглядати по суті
скарги на порушення положень Конвенції
й надавати відповідний судовий захист,
хоча держави - учасники Конвенції мають
деяку свободу розсуду щодо того, яким
чином вони забезпечують при цьому
виконання своїх зобов'язань. Крім того,
Суд указав на те, що за деяких обставин
вимоги ст. 13 Конвенції можуть
забезпечуватися всією сукупністю
засобів, що передбачаються
національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми
національного правового засобу
стосувалися сутності «небезпідставної
заяви» за Конвенцією та надавали
відповідне відшкодування. Зміст
зобов'язань за ст. 13 також залежить від
характеру скарги заявника за
Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту,
що вимагається згаданою статтею
повинен бути "ефективним" як у законі,
так і на практиці, зокрема, у тому сенсі,
щоб його використання не було
ускладнене діями або недоглядом
органів влади відповідної держави (п. 75
рішення Європейського суду з прав
людини у справі "Афанасьєв проти
України" від 5 квітня 2005 року (заява №
38722/02)).

Іншими словами, у кінцевому результаті
ефективний засіб повинен забезпечити
поновлення порушеного права, а у разі
неможливості такого поновлення -
гарантувати особі можливість
отримання нею відповідного
відшкодування.

Разом з тим заявлена позивачем вимога
про визнання протоколу недійсним не
може бути сприйнята судом як
ефективний спосіб захисту в розумінні
ст. 13 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, оскільки такий
протокол безпосередньо (автоматично)
не породжує виникнення будь-яких
зобов'язань у позивача, а тому визнання
його недійсним не вимагається.

Відповідно до п. 3 Листа Вищого
господарського суду України № 01-8/2229
від 25.11.2005р. "Про деякі питання практики
застосування норм законодавства,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у I півріччі
2005 року", дійшовши висновку, що предмет
позову не відповідає встановленим
законом або договором способам захисту
прав, суд повинен відмовити у позові, а
не припиняти провадження у справі за її
непідвідомчістю суду.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
13.07.2004 р. у справі № 10/732.

Згідно з ч.2 ст. 14 ЦК України особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Відтак, з огляду на відсутність доказів
відповідності станом на 01.04.2014 р.
стічних вод у будівлі Приватного
вищого навчального закладу «Київський
міжнародний університет» (м. Київ, вул.
Львівська 49) вимогам чинного
законодавства стосовно обсягів
забруднюючих речовин та обраний
позивачем не передбачений законом та
недоведений з позиції ефективності
спосіб захисту права, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, а тому
відмовляє в задоволенні позовних
вимог.

Разом з тим суд, звертає увагу позивача,
що він не позбавлений права звернутися
до вимогою про вирішення спору про
право цивільне, обравши спосіб захисту
цивільних прав та інтересів визначений
у відповідності до Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України, договору або іншого закону.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, судові витрати відповідно до
вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 13.08.2014 р.

Суддя
І.М. Отрош