ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
Справа № 925/913/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого -судді Довганя К.І.,
при секретарі Олексенко Т.В. за участю
представників сторін: позивача - не
з'явився, відповідача - Сторчоуса О.В. за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси справу
за позовом державного підприємства
"Одеська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Одеська
дирекція залізничних перевезень" до
державного підприємства
"Звенигородське лісове господарство"
про стягнення 30640,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 30640,00 грн. штрафу за
неправильно зазначену у накладній масу
вантажу.

Позивач був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання, однак в
судове засідання не з'явився. У
направленому до суду письмовому
пояснені представник позивача просив
суд розглядати справу без його участі.

Представник відповідача у відзиві на
позов та у судовому засіданні проти
позову заперечував з підстав вказаних
у відзиві. Заперечення вмотивовано тим,
що маса лісоматеріалів і дров
визначалась відправником умовно, а
згідно з пунктом 22 Правила видачі
вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України №644
від 21.11.2000р. перевірка маси вантажу на
станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. Однак позивач вибірково
провів зважування окремих вагонів
відповідача на вагонних вагах.

Суд вважає за можливе розглядати
справу в порядку ст.. 75 ГПК України за
наявними матеріалами.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву від 02.07.2014 р. та зазначав,
що відповідач при визначенні маси
вантажу діяв правомірно, оскільки
законодавство не забороняє
відправникам визначати масу
лісоматеріалів умовно, а не шляхом
обов'язкового зважування цього вантажу
на вагонних вагах. Перевірка маси
вантажу під час слідування вагону
проведена з порушенням порядку
визначеному в п. 22 Правил видачі
вантажів, оскільки маса вантажу
визначена перевізником не в спосіб,
який був визначений відправником на
станції відправлення.

Крім того відповідач стверджував, що
складений комерційний акт АА №053678/41/15
від 01.02.2014 року підписаний не
уповноваженими особами, а тому не може
бути належним доказом. Також
відповідач зауважував, що позивачем не
надано належних доказів щодо
справності та своєчасного проходження
метрологічних перевірок
тензометричних ваг, на яких
проводилось зважування вагону №66690066.

Також відповідач зазначав про
порушення позивачем внутрішніх
настанов, які врегульовують спірне
питання. Зокрема, листа Головного
комерційного управління Державної
адміністрації залізничного транспорту
України від 16.03.2007 року №ЦМКО-1/242, який
адресований начальникам служб
комерційної роботи та маркетингу
залізниць України, та в якому
зазначено, що, якщо маса вантажу при
відправленні визначалась умовно,
розрахунком або за обміром і при
зважуванні на тензометричних вагах під
час перевезення у справному вагоні за
справним ЗПП (пломбами) виявлена
різниця з масою, зазначеною в
перевізних документах, але при цьому
маса вантажу у вагоні не більше
вантажопідйомності вагону, то такий
вагон відправляється за призначенням
без оформлення відповідних документів
для стягнення штрафу згідно ст.122
Статуту залізниць України. Про
виявлену при зважуванні масу,
складається акт загальної форми, один
екземпляр якого додається до
перевізних документів та надається
телеграма станції призначення для
стягнення провізної плати за фактичну
масу вантажу.

Не зважаючи на вказаний лист, позивач
склав акт загальної форми №74 (форми
ГУ-23), та на станцію призначення -
Одеса-Застава 1, направив телеграму
(оперативне повідомлення). Незважаючи
на цей лист вищого органу управління,
позивачем був складений комерційний
акт і подію задокументовано для
стягнення штрафу.

Крім того, відповідач зазначив, що при
відвантаженні лісопродукції
залізницею підприємство діє
відповідно до договору про організацію
перевезень вантажів і проведення
розрахунків за перевезення вантажів та
надані залізницею додаткові послуги
від 11 жовтня 2011 року, який укладено між
державним підприємством
"Звенигородське лісове господарство"
та Шевченківською дирекцією
залізничних перевезень. Згідно умов
вказаного договору, дирекція лише
зобов'язується приймати до перевезення
вантажі лісгоспу, для чого подавати під
завантаження вагони згідно з
затвердженими планами і заявками
лісгоспу, як вантажовласника.
Наявність вагонних ваг, які необхідні
для визначення маси нетто деревини на
станції Золотоноша відсутні, що
позбавляє можливості підприємство
проводити тензометричне зважування
завантаженої деревини. У зв'язку з
вищенаведеним, відповідач просив суд у
позові відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, а також дослідивши докази,
що містяться в матеріалах справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено господарським судом,
у січні 2014 р. по накладній №40093940 зі
станції Багачеве Одеської залізниці ДП
"Звенигородське лісове господарство"
було відправлено вагон №60399615 з
вантажем «Лісоматеріаливсяких порід»,
станція призначення Одеса-Застава 1
Одеської залізниці, одержувач ТОВ
"Транс Конкорд".

З даних залізничної накладної
вбачається, що навантаження вагону
здійснювалося засобами відправника
(відповідача у справі), правильність
внесених до накладної відомостей
підтверджено підписом представника
вантажовідправника, у відповідності до
п. 2.3. Правил оформлення перевізних
документів.

22.01.2014 при перевірці маси вантажу на
станції ім. Т. Шевченка Одеської
залізниці на тензометричних вагах
встановлено, що вага у вагоні №60399615
брутто - 66550 кг., тара з документа - 23700
кг., нетто - 42850 кг, що складає різницю
проти ваги, яка зазначена у документі в
сторону зменшення на 16150 кг, про що
складено комерційний акт АА №053653/20/08
(форми ГУ-22) від 22.01.2014 року. Зазначений
акт був підписаний заступником
начальника станції ОСОБА_2 та
працівниками станції ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу
України, яка кореспондуються з
вимогами ч. 4 ст. 909 та ч. 1 ст. 920
Цивільного кодексу України, умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями визначається
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Постановою КМ України від 06.04.1998 №457
"Про затвердження Статуту залізниць
України" затверджено Статут залізниць
України (далі - Статут) у якому
визначено обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом.

У ст. 6 Статуту визначено, що накладна є
основним перевізним документом
встановленої форми, оформленим
відповідно до цього Статуту та Правил,
і наданий залізниці відправником разом
з вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

Нормами ст.24 Статуту встановлено, що
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

У ст.129 Статуту визначено обставини, що
можуть бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. До обставин, за
наявності яких складається
комерційний акт, віднесено
встановлення, зокрема, невідповідності
найменування, маси і кількості місць
вантажу, багажу чи вантажобагажу
натурою з даними, зазначеними у
транспортних документах.

Як зазначено вище, при перевірці маси
вантажу на станції ім. Т. Шевченка
Одеської залізниці 22.01.2014 було
встановлено, що вага у вагоні №60399615
брутто - 66550 кг., тара з документа - 23700
кг., нетто - 42850 кг, що складає різницю
проти ваги, яка зазначена у документі в
сторону зменшення на 16150 кг, про що
складено комерційний акт АА №053653/20/08
(форми ГУ-22) від 22.01.2014 року.

Відповідно до ст. 122 Статуту за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порту стягується штраф у
п'ятикратному розмірі провізної плати
згідно зі статтею 118 цього Статуту, при
цьому відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме накладної, яка була заповнена
відправником, провізна плата вагону
складає 6128,00 грн., тому розмір штрафу за
неправильне визначення маси вантажу
згідно ст.122 Статуту становитиме 30640,00
грн.

Статтею 129 Статуту передбачено, що
порядок складання комерційних актів та
актів загальної форми встановлюється
Правилами складання актів.

Згідно п. 10 Правил (стаття 129 Статуту)
комерційний акт підписує начальник
станції (його заступник), начальник
вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути залучені
також інші працівники залізниці.

Як вбачається з матеріалів справи
комерційний акт форми ГУ-22 №053678/41/15 від
01.02.2014 2014 року підписаний заступником
начальника станції ОСОБА_2 та
працівниками станції ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (
в акті також зазначено, що посада зав.
вантажним двором не передбачена)

В зв'язку з чим комерційний акт
підписаний посадовими особами
залізниці, які відповідають за
достовірність відомостей, зазначених у
акті, що відповідає вимогам пункту 10
Правил складання актів, а тому
посилання відповідача на те, що
комерційний акт підписаний не
уповноваженими особами є
безпідставним та спростовується
належними у справі доказами.

Факт контрольного зважування
вантажу відображено в книзі зважування
вантажів на вагонних вагах форми ГУ-36.

З огляду на вказане, станція ім. Т.
Шевченка Одеської залізниці
правомірно склала вищевказаний
комерційний акт, який є засвідченням
невідповідності маси наявного вантажу
даним, зазначеним у перевізних
документах.

В зв'язку з чим, відповідачем
безпідставно зроблено висновок, що
складання позивачем актів спеціальної
форми суперечить положенням чинного
законодавства, так як було складено акт
загальної форми по факту виявлення
надлишку вантажу.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 644 від 21 листопада
2000 року, на кожне відправлення вантажу
відправник повинен подати станції
навантаження накладну (комплект
перевізних документів).

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до
перевезення, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 644
від 21.112000 року, встановлено, що
загальна маса вантажу визначається
зважуванням (на вагонних, вантажних,
елеваторних та інших вагах) або іншим
способом, тип ваг указується в
накладній. Маса вантажу визначається
відправником. Про спосіб визначення
маси вантажу відправник зобов'язаний
зазначити в накладній.
Ваговимірювальні технічні засоби
відправників (одержувачів) мають бути
повірені органами Держспоживстандарту
та взяті на облік залізницею
відповідно до Інструкції про порядок
застосування ваговимірювальної
техніки на залізничному транспорті.

Згідно п. п. 2.1., 2.3. Інструкції про
порядок застосування засобів
ваговимірювальної техніки на
залізничному транспорті України,
затвердженої наказом Міністерства
інфраструктури України від 31 липня 2012
року, № 442 засоби ваговимірювальної
техніки (далі - ЗВВТ), які перебувають у
власності як залізниць, так і
організацій, які не належать до сфери
управління Укрзалізниці (далі -
сторонні організації), підлягають
обліку залізницями.

Якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї
Інструкції, інших нормативно-правових
актів та нормативних документів, вони
беруться на облік ревізором вагового
господарства дирекції, який відповідно
до вимог пункту 2.2 розділу 2 Правил
технічної експлуатації залізниць
України, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 20
грудня 1996 року N 411, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25 лютого
1997 року за N 50/1854 (далі - ПТЕ), оформлює
технічний паспорт засобу
ваговимірювальної техніки (далі -
технічний паспорт ЗВВТ) згідно з
додатком 1 до цієї Інструкції. У
технічному паспорті ЗВВТ робиться
запис про повірку або державну
метрологічну атестацію, вказується
нормована похибка для різних режимів
зважування згідно з вимогами пункту 1.9
розділу I цієї Інструкції, зазначається
можливість зважування небезпечних
вантажів згідно з наданими документами
та робиться запис про придатність ЗВВТ
для зважування відповідних вантажів,
що перевозяться залізничним
транспортом. У технічному паспорті
електронних ЗВВТ записуються також
заводські номери датчиків,
вагопроцесора, у разі потреби -
контрольне число фіскальної
реєстрації регулювання ЗВВТ, зазначене
в експлуатаційних документах
виробника ЗВВТ, яке визначає його
технічний стан.

Технічний паспорт ЗВВТ надається
начальнику станції, на якій будуть
оформлятися перевізні документи за
результатами зважування на цих ЗВВТ.

Технічні паспорти ЗВВТ повинні
зберігатися в місці, визначеному
розпорядчим документом начальника
станції, який забезпечує їх
схоронність. На прохання власника ЗВВТ
йому може бути надано копію технічного
паспорта ЗВВТ.

Технічні паспорти ЗВВТ, які
зберігаються у начальника станції, є
документами, згідно з якими
розглядаються претензії, пов'язані з
визначенням маси вантажу.

Записи в технічному паспорті ЗВВТ у
процесі експлуатації здійснюють:

керівники вагових бригад, ревізори
вагового господарства дирекції - про
огляд-перевірку, профілактичне
технічне обслуговування, виконані
ремонти та про усунення недоліків,
виявлених особами, що проводили
перевірку;

ревізори вагового господарства
залізниці та дирекції - про результати
перевірки (несправності ЗВВТ,
невідповідності залізничних колій,
вагонних ваг, фундаментів, вагових
приміщень тощо вимогам
нормативно-правових актів та/або
нормативних документів) та, у разі
потреби, про заборону зважування на
ЗВВТ або заїзду на вагонні ваги із
зазначенням причин;

державні повірники та повірники (далі -
повірники) - про результати виконання
повірки або державної метрологічної
атестації;

керівники служб комерційної роботи та
маркетингу залізниць, комерційних
відділів дирекцій, Головного
комерційного управління Укрзалізниці -
про заборону зважування на ЗВВТ або
заїзду на вагонні ваги із зазначенням
причин за результатами перевірки;

інші ревізори - відповідно до своїх
повноважень (п. 2.5. Інструкції).

Пунктами 4.1. - 4.6. Інструкції
визначено, що на ЗВВТ за результатами
зважування, згідно з якими
оформляються перевізні документи під
час перевезень залізничним
транспортом, поширюється
метрологічний нагляд. ЗВВТ підлягають
повірці або державній метрологічній
атестації.

Повірка чи державна метрологічна
атестація ЗВВТ проводиться у порядку,
встановленому ДСТУ 2708:2006 "Метрологія.
Повірка засобів вимірювальної техніки.
Організація та порядок проведення" та
ДСТУ 3215-95 "Державна система
забезпечення єдності вимірювань.
Метрологічна атестація засобів
вимірювальної техніки. Організація та
порядок проведення".

Використання ЗВВТ, які не пройшли
повірку або державну метрологічну
атестацію, забороняється.

Позитивні результати повірки або
державної метрологічної атестації
ЗВВТ засвідчують відбитком
повірочного тавра в місцях,
передбачених експлуатаційною
документацією або свідоцтвом про
державну метрологічну атестацію.

Місце нанесення відбитка повірочного
тавра повинно бути таким, щоб та
частина, на якій його розташовано, не
могла бути видалена з приладу без
пошкодження відбитка тавра.

Наявність та збереження пломб із
відбитком повірочного тавра на ЗВВТ
забезпечує керівник власника ЗВВТ
(юридичної особи), власник ЗВВТ -
фізична особа - підприємець або особи,
призначені ними.

Результати повірки або державної
метрологічної атестації державні
повірники записують також у
контрольному примірнику технічного
паспорта ЗВВТ. При цьому для
електронних ЗВВТ, які мають програмне
забезпечення, записують також
контрольне число фіскальної
реєстрації регулювання ЗВВТ.

Повірка та державна метрологічна
атестація ЗВВТ здійснюються згідно з
вимогами Закону України "Про
метрологію та метрологічну
діяльність".

Згідно п. п. 5.6. - 5.8., 5.11. Інструкції під
час експлуатації ЗВВТ виконуються такі
види робіт з обслуговування:
огляд-перевірка, профілактичне
технічне обслуговування, ремонт,
технічний огляд ЗВВТ, діагностичне
обстеження вагонних ваг.

Під час огляду-перевірки ЗВВТ
перевіряється відповідність їх
технічного стану конструкторській
документації і нормативним вимогам та
визначається за допомогою еталонів, чи
не перевищуються значення
встановлених для ЗВВТ нормованих
метрологічних характеристик: для
статичних ЗВВТ - непостійність показів
ненавантажених ЗВВТ, незалежність
показів ЗВВТ від положення вантажу на
вантажоприймальному пристрої, похибки
навантажених ЗВВТ; для динамічних ЗВВТ
- похибка ЗВВТ під час зважування
вагонів у русі.

Огляд-перевірка ЗВВТ також включає:
підіймання платформ, огляд елементів
ЗВВТ, очищення, закріплення деталей
ЗВВТ, змащування вузлів кріплення
датчиків, призм, подушок тощо, для
вагонних ваг - приведення стану вагових
колій у відповідність із нормативними
вимогами. Огляд-перевірка виконується
без внесення будь-яких змін у
конструкцію елементів ЗВВТ, без
виконання заміни чи ремонту елементів
ЗВВТ, без проведення
електрогазозварювальних робіт, без
заточування призм, подушок. Платформа
вагонних ваг підіймається лише на
висоту, достатню для очищення та
змащування призм, подушок або вузлів
кріплення датчиків.

5.11. Огляд-перевірка ЗВВТ виконується
без порушення повірочного тавра.

Повірка та обслуговування ЗВВТ повинні
проводитися відповідно до інтервалів,
наведених в додатку 3 до цієї
Інструкції (п.5.33. Інструкції).

Так в додатку 3 до Інструкції вказано,
що періодична повірка ЗВВТ проводиться
у період строку служби, встановленого
експлуатаційною документацією
виробника 12 міс., після закінчення
строку служби, встановленого
експлуатаційною документацією
виробника, а також для вагонних ваг
після модернізації - 6 міс.

Огляд-перевірка ЗВВТ проводиться у
період строку служби, встановленого
експлуатаційною документацією
виробника 6 міс., після закінчення
строку служби, встановленого
експлуатаційною документацією
виробника, а також для вагонних ваг
після модернізації - 3 міс.

З копії технічного паспорту засобу
ваговимірювальної техніки вагонних
ваг тип 2344ВВ-150Э/2с, заводський номер 44
станція ім. Т.Шевченка Одеської
залізниці вбачається, що 12.04.2013 року
вагонним вагам №44 проведено повірку за
допомогою робочих еталонів ВПВ №19991314.
Ваги придатні для зважування вантажів,
які перевозяться залізничним
транспортом.

Крім того, 11.10.2013 року вагонним вагам №44
проведено огляд - перевірку за
допомогою робочих еталонів ВПВ №19991314.
Ваги придатні для зважування вантажів,
що проводяться залізницями. Фактичні
найбільші похибки становлять: до 26 т - 0
кг; від 26 т до 100т - 50 кг. КОД АЦП: АЦП1 1-
63100; 2- 63180.

Строк експлуатації, встановлений
виробником для вагонних ваг №44 15 років
(п. 6 технічного паспорту ЗВВТ).

Міжповірочний інтервал ЗВВТ 12 місяців,
інтервал між оглядами - перевірками 6
місяців (п.11, 12 технічного паспорту
ЗВВТ).

Тобто посилання відповідача на
несправність ваговимірювальної
техніки, якою здійснювалося зважування
вагону №60399615 є безпідставними,
оскільки при проведенні зважування
вказаного вагону 22.01.2014 року вагонні
ваги №44 пройшли повірку та огляд -
перевірку у визначені Інструкцією та
технічною документацією ЗВВТ строки.

Пунктом 9 Правил приймання вантажів до
перевезення встановлено, що
лісоматеріали й дрова повинні
пред'являтися до перевезення із
зазначенням у накладній таких даних:

у разі перевезення в спеціальних
контейнерах або в пакетах - кількості
контейнерів або пакетів;

у разі перевезення з використанням
верхньої звуженої частини обрису
навантаження ("шапки") - кількості
основних штабелів, їх висоти і
кількості штабелів, укладених у "шапці";

у разі перевезення лісоматеріалів і
дров у критих вагонах - кількості
штабелів;

в інших випадках - кількості штабелів і
їх висоти.

Маса лісоматеріалів і дров
визначається відправником умовно.

Відповідно п. 22 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 644 від 21.112000 року,
перевірка маси вантажу на станції
призначення проводиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.
Зважування вантажів на вагонних вагах
провадиться в порядку, передбаченому
Правилами приймання вантажів до
перевезення.

Судом встановлено, що визначення маси
вантажу відправником проводилося на
станції Золотоноша 1 умовним способом,
а на ст. ім. Т Шевченка Одеської
залізниці контрольне зважування
вагону здійснювалося посадовими
особами відповідача на 150 - тонних
статичних тензометричних вагах.

Суд вважає що зазначене в п. 22 Правил
видачі вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 644
від 21.112000 року поняття "як правило" не
виключає можливості визначення маси
вантажу як на станції призначення, так
і на попутній станції іншим способом
ніж той, що було застосовано на станції
відправлення.

Одночасно з пункту 3.18. Роз'яснення
Вищого господарського суду України від
29 вересня 2008 року № 04-5/225 "Про внесення
змін та доповнень до роз'яснення
президії Вищого господарського суду
України від 29 травня 2002 року N 04-5/601 "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з перевезення
вантажів залізницею" вбачається, що
пункт 22 Правил видачі вантажів
передбачає, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. При цьому зважування
вагону з вантажем на станції
відправлення на 200-тонних електронних
вагах, а при видачі на станції
призначення на 100 - 150-тонних вагонних
вагах або навпаки не є порушенням
способу визначення маси вантажу.

Якщо в пункті відвантаження масу
вантажу визначено шляхом зважування, а
у пункті одержання - за обміром або
навпаки, то у вирішенні спорів слід
виходити з того, що зважування є більш
точним способом визначення маси
вантажу.

Так, ст. 24 Статуту передбачено право
залізниці перевіряти правильність
відомостей, зазначених у накладних, а
також періодично перевіряти кількість
та масу вантажу, що зазначаються у
накладній.

Залізницею даний вид зважування
проводиться для виявлення фактів
недостачі, втрати, а також перевірки
правильності маси вантажу при
слідуванні потягу по маршруту. У разі
розходження даних про масу вантажу
вказаної у перевізних документах з
даними виявленими при зважуванні на
тензометричних вагах, вагон з таким
вантажем підлягає відчепленню від
складу потяга для контрольної
перевірки, що і було зроблено
працівниками станції ім. Т.Шевченка
Одеської залізниці. Після чого
контрольну перевірку маси вантажу було
проведено станцією призначення, що не є
порушенням Статуту та Правил видачі
вантажів.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймаючи рішення
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесу всіх
обставин справи в їх сукупності.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд
дійшов наступних висновків:

перевезення вантажу здійснювалося
залізничним транспортом по маршруту
зазначеному в накладній;

ваги на яких було здійснено зважування
вантажу були придатні для зважування
та пройшли відповідну повірку;

факт розходження даних про масу
вантажу вказаної у перевізних
документах з даними виявленими при
зважуванні на тензометричних вагах
підтверджується належним та
допустимим доказом;

в добровільному порядку штраф
відповідачем не сплачено, його розмір є
вірним, строк сплати настав.

Доводи відповідача, що викладені у
відзиві на позов не спростовують
вищенаведеного, а тому заявлена до
стягнення сума штрафу в розмірі 31450,00
грн. підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача в судовому порядку.

При цьому судом було також враховано
відповідні правові висновки, що
містяться в постанові Вищого
господарського суду України з розгляду
даної категорії спорів, зокрема, від 20
березня 2012 року зі справи №12/5007/75/11.

Згідно з вимогами ст. 49 ГПК України
судові витрати у розмірі 1827,00 грн.
підлягають до стягнення з відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного
підприємства "Звенигородське лісове
господарство", пров. Жовтневий, б. 1А, с.
Козацьке, Звенигородського району,
Черкаської області, 20240,
ідентифікаційний код 00993426, на користь
державного підприємства "Одеська
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу "Одеська дирекція
залізничних перевезень", вул.
Пантелеймонівська, 17, м. Одеса,
ідентифікаційний код 25426332 - 30640,00 грн. -
штрафу та 1 827 грн. витрат зі сплати
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та
строки передбачені розділом ХІІ ГПК
України.

Повне рішення складено 18.08.2014
року.

Суддя
К.І.Довгань