ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2014 р.
Справа № 917/357/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Шевель О.В.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - Кривохижа Ю.А. (дов. у
справі)

третьої особи - Годня В.В. (розпор. у
справі)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ТОВ «Лідер-Плюс» (вх.
№ 2146 П/2) на ухвалу господарського суду
Полтавської області від 29.04.2014р. у
справі № 917/357/14

за позовом ТОВ «Лідер-Плюс», м. Полтава

до Полтавської міської ради, м. Полтава

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Полтавської міської ради, м.
Полтава

про визнання права користування
земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 29 квітня 2014
року у справі № 917/357/14 (суддя Бунякіна
Г.І.) відмовлено позивачу в задоволенні
заяви про забезпечення позову в
порядку статей 66,67 Господарського
процесуального кодексу України.

Позивач - ТОВ "Лідер-Плюс", з ухвалою
місцевого господарського суду не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
та на неповне з'ясування господарським
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 29 квітня 2014 року у справі №
917/357/14 в частині відмови у задоволенні
заяви про забезпечення позову та
винести нову ухвалу, якою задовольнити
заяву про забезпечення позову ТОВ
"Лідер-Плюс" і заборонити Управлінню
капітального будівництва Полтавського
міського виконавчого комітету та
Полтавській районній міжгосподарській
будівельній організації "Райагробуд"
та будь-яким іншим особам вчиняти дії
щодо проведення будівельних робіт по
будівництву житлових будинків на
земельній ділянці з кадастровим
номером :18:001:0046, до моменту
вирішення даної справи по суті.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 року
відмовлено у прийнятті апеляційної
скарги на ухвалу господарського суду
Полтавської області.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15 липня 2014 року касаційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідер-Плюс"
задоволено частково. Ухвалу
Харківського апеляційного
господарського суду від 22 .05.2014 року
скасовано , апеляційну скаргу ТОВ
"Лідер-Плюс" направлено до
Харківського апеляційного
господарського суду зі стадії
прийняття до апеляційного провадження.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014р.
апеляційну скаргу ТОВ «Лідер-Плюс»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 14.08.2014р.

14.08.2014р. від 3-ї особи надійшов відзив
(№6606) на апеляційну скаргу, в якому
Управління просить ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 29.04.2014р. залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

14.08.2014р. від відповідача також надійшов
відзив (№6607) на апеляційну скаргу, в
якому відповідач просить залишити без
задоволення апеляційну скаргу ТОВ
«Лідер-плюс», ухвалу господарського
суду Полтавської області від 29.04.2014р.
без змін, посилаючись на її законність
та обґрунтованість.

У судовому засіданні 14.08.2014р. присутні
представники відповідача та 3-ї особи
підтримали доводи, викладені у
відзивах.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
судового розгляду його апеляційної
скарги.

Враховуючи, що його явка не була
визнана обов'язковою, колегія суддів
вирішила розглянути апеляційну скаргу
без представника апелянта, про що також
не заперечували представники
відповідача та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням тридцять дев'ятої сесії
п'ятого скликання Полтавської міської
ради від 16.04.2009 року «Про надання
земельних ділянок, оформлення та
продовження права користування
земельними ділянками" ТОВ "Лідер Плюс"
було надано в користування на 2 роки
земельну ділянку площею 0,6774 га для
будівництва житлового будинку з
вбудовано - прибудованими приміщеннями
торгівлі й обслуговування (землі
житлової та громадської забудови),
пунктом 7 якого землекористувача
зобов'язано не пізніше ніж за 2 місяці
до закінчення терміну користування
земельною ділянкою звернутися до
міськвиконкому з клопотанням щодо
продовження або припинення права
користування землею.

На підставі вказаного рішення між
Полтавською міською радою
(орендодавець) та ТОВ "Лідер-плюс"
(орендар) було укладено договір оренди
землі від 18.06.2009 року (далі - Договір) з
16.04.2009 по 16.04.2011 року. Пунктом 3.1 Договору
встановлено, що після закінчення
строку Договору орендар має переважне
право на поновлення його на новий
строк. У цьому разі Орендар повинен не
пізніше ніж за 60 календарних днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово Орендодавця про
намір продовжити його дію. У разі якщо
Орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку дії договору та за відсутності
письмових заперечень Орендодавця
протягом 1 місяця після закінчення
строку дії договору він підлягає
поновленню на той самий строк і на тих
же самих умовах, які були передбачені
даним договором. Письмове заперечення
здійснюється Орендодавцем листом -
повідомленням (пункт 3.2 Договору).

В порушення вимог укладеного Договору
позивач направив заяву № 85 про
продовження права користування
земельною ділянкою за адресою м.
Полтава, вул. Героїв Сталінграда, 8 для
подальшого продовження запланованого
будівництва багатоповерхового
житлового будинку у зв'язку із
закінченням терміну дії договору
оренди землі № 282 - п лише 28.03.2011 року,
тобто поза межами строку. При цьому
вказана заява направлена на адресу не
орендодавця (Полтавської міської ради),
а Управління земельних ресурсів та
земельного кадастру Виконавчого
комітету Полтавської міської ради,
хоча останнє не є стороною Договору
оренди землі.

Управління земельних ресурсів та
земельного кадастру Виконавчого
комітету Полтавської міської ради
після розгляду вказаної заяви у межах
своїх повноважень 11.05.2011 року направило
на адресу позивача лист № 01-14/1636. Даним
листом позивача повідомили, що 19.04.2011
року на засіданні постійної комісії з
питань регулювання земельних відносин
вирішено виключити з проекту рішення
питання щодо продовження права
користування для забудови (суперфіцій)
строком на 2 роки земельної ділянки по
вул. Героїв Сталінграду, 8 у зв'язку з
тим, що на даний час ділянка
товариством не освоєна.

Орендодавець - Полтавська міська рада -
не отримавши від орендаря заяви про
продовження строку дії договору оренди
земельної ділянки за підписом
Полтавського міського голови
направила на адресу позивача листи №
02/02-27/807 від 26.04.2011 р. та № 02/02-27/1252 від
05.07.2011 р.. Вказаними листами
повідомлялося, що право оренди
земельної ділянки ТОВ "Лідер - Плюс"
продовжуватися не буде, оскільки
орендарем за період дії договору
оренди землі № 282 - п від 22.06.2009 року не
виконані умови рішення тридцять
дев'ятої сесії п'ятого скликання
Полтавської міської ради від 16.04.2009
року.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з позовом до
Полтавської міської ради про визнання
за товариством з обмеженою
відповідальністю "Лідер-Плюс" право
користування земельною ділянкою
площею 6 774 кв. м, кадастровий номер
:18:001:0046, яка знаходиться за
адресою: м. Полтава, вул. Героїв
Сталінграду, 8 на умовах поновленого
договору оренди землі від 18.06.2009 р.,
зареєстрованого у виконавчому
комітеті Полтавської міської ради 22
червня 2009 року за № 282-П, на строк до
16.04.2015 року.

29.04.2014р. позивач звернувся з заявою про
застосування заходів щодо
забезпечення позову, в обґрунтування
якої зазначив, що дізнався про те, що на
земельній ділянці площею 6774 кв.м.,
кадастровий номер :18:001:0046, за
адресою: м. Полтава, вул. Героїв
Сталінграду, 8, яка є предметом договору
оренди землі від 18.06.2009 р.
зареєстрованого у виконавчому
комітеті Полтавської міської ради 22
червня 2009 р. за номером 282-П (далі -
Договір оренди), і питання щодо
визнання права користування якою є
предметом спору, станом на
сьогоднішній день проводиться
будівництво житлового будинку.

Згідно паспорту об'єкту замовником
будівництва є Управління капітального
будівництва Полтавського міського
виконавчого комітету, а генпідрядником
- Полтавська районна міжгосподарська
будівельна організація «Райагробуд».

Позивач вважає, що продовження
будівництва може в подальшому
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду про визнання
права користування земельною ділянкою,
адже Позивач отримає у користування
земельну ділянку з незавершеним
будівництвом, яке належить третім
особам. У зв'язку з цим подальше
продовження будівельних робіт
призведе до збільшення вартості такого
незавершеного будівництва і до ще
більшого ускладнення для Позивача у
реалізації власних прав
землекористувача.

Відмовляючи в задоволенні вказаної
заяви, господарський суд Полтавської
області визнав її необґрунтованою з
огляду на недоведеність ймовірності
припущення або неможливості виконання
рішення суду в майбутньому.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, з наступних підстав.

Статтею 66 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд за
заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або зі
своєї ініціативи має право вжити
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Відповідно до вимог статті 67 цього
Кодексу позов забезпечується:
накладенням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна довести
адекватність засобу забезпечення
позову. При цьому, тягар доказування
покладається на особу, яка подала заяву
про забезпечення позову. Доказування
повинно здійснюватися за загальними
правилами відповідно до ст.33 ГПК
України.

Проте, всупереч положенням ст.66 ГПК
України, заява позивача про
забезпечення позову ґрунтується лише
на припущеннях про те, що невжиття
таких заходів унеможливить у
майбутньому виконання рішення
господарського суду, а також на тому, що
подальше продовження будівельних
робіт призведе до ще більшого
ускладнення для позивача у реалізації
власних прав землекористувача.

В пункті 1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. за № 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» зазначено, що особа, яка подала
заяву про забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

В пункті 3 зазначеної постанови також
вказано, що умовою застосування
заходів до забезпечення позову за
вимогами майнового характеру є
достатньо обґрунтоване припущення, що
майно (в тому числі грошові суми, цінні
папери тощо), яке є у відповідача на
момент пред'явлення позову до нього,
може зникнути, зменшитись за кількістю
або погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Як зазначалось раніше, позивач
обґрунтовує заяву про застосування
заходів щодо забезпечення позову
шляхом заборони проведення
будівельних робіт на спірній земельній
ділянці, тим, що продовження
будівництва може в подальшому
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду про визнання
права користування земельною ділянкою,
адже він отримає у користування
земельну ділянку з незавершеним
будівництвом, яке належить третім
особам, обсяг і вартість якого постійно
збільшується в процесі будівництва.

Проте, саме лише посилання в заяві на
ускладнення, які він може мати при
продовженні будівельних робіт на
спірній земельній ділянці при
реалізації його прав як
землекористувача не є обґрунтованою
підставою для задоволення відповідної
заяви.

При цьому, питання наявності, станом на
момент порушення даної справи, у нього
прав землекористувача спірної
земельної ділянки ще не вирішено
правовим шляхом, судових рішень, які б
набрали законної сили в матеріалах
справи не має.

Отже, заявником не надано належних
доказів, в розумінні статті 34 ГПК
України, вчинення відповідачем дій,
спрямованих на ухилення від виконання
зобов'язання після пред'явлення вимоги
чи подання позову до суду.

Згідно ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також, інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на приписи статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про законність та
обґрунтованість ухвали господарського
суду Полтавської області від 29.04.2014р., а
тому - відсутність підстав для її
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 66-68, 99, 101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,
одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 29.04.2014р. по
справі №917/357/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
15.08.2014р.

Головуючий суддя
В.О. Фоміна

Суддя
О.О. Крестьянінов

Суддя
О.В. Шевель