РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2014 р.
Справа №9/5007/12/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демидюк О.О.

судді
Крейбух О.Г. ,

судді
Розізнана І.В.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

прокурор - Зелебіцька Л.В. (посвідчення
№010532 від 23.04.2013 року)

відповідача - Наумов О.Л. (довіреність
від 11.07.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача товариства
з обмеженою відповідальністю "Бауком
Україна" на ухвалу господарського суду
Житомирської області від 03.06.2014 року у
справі №9/5007/12/11

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бауком Україна"

Відповідач: Акціонерна компанія
"Гюльсан іншаат санті туризм накліят ве
тіджарет анонім шіркеті"

за участю прокурора Житомирської
області

про розірвання договору суборенди
транспортного засобу та спеціальної
техніки від 30.07.2009 та стягнення 28654406,08
грн.

Судом роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області №9/5007/12/11 від
03.06.2014 року (суддя Вельмакіна Т.М.)
відмовлено у задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бауком Україна" від
21.05.2014 № 21-БУ про перегляд рішення суду
за нововиявленими обставинами. Рішення
господарського суду Житомирської
області від "29" листопада 2011 року у
справі №9/5007/12/11 залишено без змін.

Ухвала господарського суду
Житомирської області мотивована тим,
що поданий акт звірки не може вважатись
нововиявленою обставиною, що в
установленому порядку спростовує
факти, які було покладено в основу
рішення господарського суду
Житомирської області від 29.11.2011 у
справі №9/5007/12/11, а тому не може бути
підставою для зміни або скасування
наведеного судового рішення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бауком Україна"
оскаржило її в апеляційному порядку. У
своїй апеляційній скарзі, позивач
просить суд скасувати оскаржувану
ухвалу, задовольнити заяву Товариства
з обмеженою відповідальністю "Бауком
Україна" від 21.05.2014 № 21-БУ про перегляд
рішення суду за нововиявленими
обставинами, скасувати господарського
суду Житомирської області від "29"
листопада 2011 року у справі №9/5007/12/11 та
прийняти нове рішення, яким стягнути з
Акціонерної компанії "Гюльсан іншаат
санті туризм накліят ве тіджарет
анонім шіркеті" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бауком
Україна" суму в розмірі 23 260 648 грн. 16
коп..

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду № 9/5007/12/11 від 01.08.2014
року (колегія суддів у складі:
головуючий суддя Гудак А.В., суддя
Крейбух О.Г., суддя Маціщук А.В.)
прийнято до свого провадження
апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю "Бауком
Україна" на ухвалу господарського суду
Житомирської області від 03.06.2014 року у
справі № 9/5007/12/11.

Розпорядженням в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 року у
зв'язку із перебуванням у відпустці
судді Маціщук А.В. та відповідно до
затверджених складів колегій, внесено
зміни до складу колегії суддів, окрім
заміни головуючого судді. У справі
№9/5007/12/11 визначено колегію суддів у
складі: головуючий суддя Гудак А.В.,
суддя Крейбух О.Г., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду № 9/5007/12/11 від 15.08.2014
року задоволено заяву головуючого
судді Гудак Алли Володимирівни про
самовідвід, заявлений у справі
№9/5007/12/11.

Повторним автоматичним розподілом
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Демидюк О.О., суддя
Крейбух О.Г., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №9/5007/12/11 від 15.08.2014
року апеляційну скаргу позивача
товариства з обмеженою
відповідальністю "Бауком Україна" на
ухвалу господарського суду
Житомирської області від 03.06.2014 року у
справі №9/5007/12/11 прийнято до свого
провадження визначеною колегією
суддів.

Прокуратурою Житомирської області
подано відзив на апеляційну скаргу, в
якому орган прокуратури просить суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу
залишити без змін.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Бауком Україна"
подано суду клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги на іншу
дату в зв'язку з тим, що ним вчасно не
отримано ухвалу про призначення справи
до розгляду.

Однак, як свідчать матеріали справи, а
саме повідомлення про вручення
поштового відправлення, ухвала про
призначення апеляційної скарги до
розгляду була вручена апелянту 19.08.2014
року.

Окрім того, судова колегія звертає
увагу на те, що відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Апелянтом у своєму клопотанні не
обґрунтовано неможливості розгляду
апеляційної скарги у відповідному
судовому засіданні.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду,
заслухала прокурора та представника
відповідача, вивчила та дослідила
матеріали справи та наявні в ній
докази, розглянула матеріали
апеляційної скарги та додані до неї
документи, відзив на апеляційну скаргу,
перевірила правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, та прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 03.06.2014 року у справі
№9/5007/12/11 без змін, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням
господарського суду Житомирської
області №9/5007/12/11 від 29.11.2011 (залишеним в
силі постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
01.02.2012 та постановою Вищого
господарського суду України від 03.09.2012)
в позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бауком Україна" про
розірвання договору суборенди
транспортного засобу та спеціальної
техніки від 30.07.2009 та стягнення 28 654 406,08
грн. відмовлено.

22.05.2014 на адресу суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бауком
Україна" надійшла заява від 21.05.2014 №21-БУ
про перегляд рішення господарського
суду Житомирської області від 29.11.2011 у
справі №9/5007/12/11 за позовом ТОВ "Бауком
Україна" до Акціонерної компанії
"Гюльсан інша ат санаї туризм накліят
ве тіджарет анонім шіркеті" про
розірвання договору суборенди
транспортного засобу та спеціальної
техніки від 30.07.2009 та стягнення 28 654 406,08
грн., за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області №9/5007/12/11 від
23.05.2014 зазначену заяву прийнято до
розгляду заяву та призначено судове
засідання для її розгляду.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області №9/5007/12/11 від
03.06.2014 року у задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бауком Україна" від
21.05.2014 № 21-БУ про перегляд рішення суду
за нововиявленими обставинами
відмовлено, а рішення господарського
суду Житомирської області від "29"
листопада 2011 року у справі №9/5007/12/11
залишено без змін.

За результатами апеляційного
перегляду оскаржуваної ухвали, судова
колегія дійшла такого ж висновку з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.112 ГПК України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами, зокрема, є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Згідно п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Виникнення нових або
зміна обставин після вирішення спору
або розгляду справи про банкрутство не
можуть бути підставою для зміни або
скасування судового рішення за
правилами розділу XIII ГПК.

Пунктом 8.6 зазначеної Постанови
передбачено, що прийняття та розгляд
заяви про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами не означає
обов'язкового скасування чи зміни
рішення, що переглядається. Результат
перегляду повинен випливати з оцінки
доказів, зібраних у справі, і
встановлення господарським судом на
основі цієї оцінки наявності або
відсутності нововиявлених обставин,
визначення їх істотності для
правильного вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство.
Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Як вірно зазначено господарським судом
першої інстанції, однією з неодмінних
ознак нововиявлених обставин є
істотність таких обставин для розгляду
справи (тобто, коли врахування їх судом
мало б наслідком прийняття іншого
судового рішення, ніж те, яке було
прийняте).

Так, обґрунтовуючи підстави звернення
із заявою про перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами відповідач
(заявник) вказує, що 12 травня 2014 року ТОВ
"Бауком Україна" було отримано від
Представництва "Гюльсан іншаат санаї
туризм накліят ве тіджарет анонім
шіркеті" конверт (лист), в якому
знаходився підписаний акт звірки
взаєморозрахунків станом на 07 лютого
2011 року по договору №30/07/09-БУ суборенди
транспортного засобу та спеціальної
техніки від 30.07.2009 року. В результаті
вказаного виявилося, що Представництво
боргує перед ТОВ по вищезгаданому
договору суму в розмірі 19 922 465 гривень 83
коп.

Апелянт вказує, що про існування даної
обставини, а саме існування акту звірки
взаєморозрахунків на час розгляду
справи Позивач не знав і не міг знати,
оскільки Представництво "Гюльсан
іншаат санаї туризм накліят ве
тіджарет анонім шіркеті" весь час
відмовлялось від підписання наданих
Позивачем Актів звірки
взаєморозрахунків по договору
№30/07/09-БУ суборенди транспортного
засобу та спеціальної техніки від
30.07.2009 року.

Позивач посилається на те, що в
розумінні статті 112 ГПК України
існування акту звірки
взаєморозрахунків станом на 07 лютого
2011 року по договору №30/07/09-БУ суборенди
транспортного засобу та спеціальної
техніки від 30.07.2009 року слід вважати, як
істотною для справи обставиною, а саме
нововиявленою обставиною.

Однак, судова колегія вважає
правильним висновок господарського
суду першої інстанції про те, що
існування вищенаведеного акту звірки,
у випадку його підписання після
вирішення спору у даній справі, не може
бути розцінено судом як нововиявлена
обставина. У випадку ж підписання акту
07.02.2011 року, зважаючи, що він містить
підписи представників двох сторін, про
існування останнього та про зазначену
в ньому інформацію заявник не міг не
знати і на час вирішення спору. За
вказаного, наданий акт не може
розцінюватися як нововиявлена
обставина, а являється лише додатковим
доказом.

Окрім того, судова колегія звертає
увагу на те, що підставами для відмови у
задоволенні позовних вимог стало те, що
із подорожніх листів, змінних рапортів,
посвідчень про відрядження водіїв,
заяв окремих водіїв позивача про їх
відрядження для надання послуг
відповідачу, актів про повернення та
технічний стан техніки від 31.08.2010 року,
які складені та підписані тільки
представниками позивача, не
вбачається, що послуги з оренди техніки
відповідачу надавались саме по
договору №30/07/09-БУ від 30.07.2009 року.
Також, між позивачем та відповідачем
існували інші господарські відносини,
крім тих, що здійснювались на підставі
договору №30/07/09-БУ від 30.07.2009 року.
Вказані обставини також
підтверджуються банківськими
виписками, з яких вбачається, що
відповідачем за період з вересня 2009
року по липень 2010 року
перераховувались позивачу кошти як
оплата за послуги згідно рахунків та
інших договорів (а.с.112-153 т.2).

А тому, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що докази, надані позивачем
на підтвердження факту користування
відповідачем орендованою на підставі
договору №30/07/09-БУ від 30.07.2009 року
технікою в період з жовтня 2009 року по
травень 2010 року, не є беззаперечними.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.02.2012 рішення
господарського суду Житомирської
області у справі №9/5007/12/11 від 29
листопада 2011 року залишено без змін.

При цьому, у постанові Вищого
господарського суду України від 03.09.2012,
якою залишено в силі постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.02.2012 року у
даній справі наголошено, що надані
позивачем в обґрунтування його
позовних вимог документи, в силу
приписів ст.ст. 33,34 ГПК України не є
належними та допустимими доказами.

Окрім того, підписаний сторонами Акт
звірки взаєморозрахунків, на який
посилається позивач, не є первинним
документом, а тому не може бути
беззаперечним доказом наявності
заборгованості.

Так, відповідно до ч.1 ст.3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Згідно ст.8 зазначеного Закону -
головний бухгалтер або особа, на яку
покладено ведення бухгалтерського
обліку організовує контроль за
відображенням на рахунках
бухгалтерського обліку всіх
господарських операцій, забезпечує
перевірку стану бухгалтерського
обліку у філіях, представництвах,
відділеннях та інших відокремлених
підрозділах підприємства.

Аналіз наведених положень
законодавства дає підстави вважати, що
акти звірки взаємних розрахунків не є
первинними документами, проте в силу
ст.ст. 33, 34 ГПК України - можуть бути
доказами, які в сукупності з іншими
доказами можуть встановлювати
юридичний факт - наявність
заборгованості відповідача.

Враховуючи вищевикладене, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про те, що предоставлений акт
звірки не може вважатись нововиявленою
обставиною, що в установленому порядку
спростовує факти, які було покладено в
основу рішення господарського суду
Житомирської області від 29.11.2011 у
справі №9/5007/12/11, а тому не може бути
підставою для зміни або скасування
наведеного судового рішення.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

За таких обставин, господарський суд
Житомирської області правомірно
дійшов висновку про відмову у
задоволенні заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами та про залишення судового
рішення без змін.

Судова колегія вважає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими,
документально не підтвердженими,
такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33
ГПК України, не довів тих обставин, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що приймаючи
оскаржувану ухвалу, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, дійшов правильних
висновків щодо прав та обов'язків
сторін, які ґрунтуються на належних та
допустимих доказах, й виніс ухвалу з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому у суду
апеляційної інстанції відсутні
підстави для її скасування чи зміни та
задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст.49 ГПК
України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 112, 114 ГПК
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 03.06.2014 року у
справі №9/5007/12/11 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача товариства
з обмеженою відповідальністю "Бауком
Україна" - залишити без задоволення.

2. Справу №9/5007/12/11 повернути до
господарського суду Житомирської
області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Розізнана І.В.