ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р.
Справа № 909/177/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів
Давид Л.Л., Данко Л.С.

при секретарі судового засідання
Іванець М.Я.

з участю представників: позивача
Гайдей В.В., відповідача Шевченко К.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Обласного
комунального підприємства
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» на рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 27
березня 2014 року по справі №909/177/14 за
позовом Обласного комунального
підприємства «Івано-Франківське
обласне бюро технічної
інвентаризації» до товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«Гоба» про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області (суддя
Булка В.І.) від 27 березня 2014 року по
справі №909/177/14 у позові Обласного
комунального підприємства
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» до
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Гоба» про
стягнення заборгованості відмовлено.

Обласне комунальне підприємство
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» подало
апеляційну скаргу, просить Львівський
апеляційний господарський суд
скасувати рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 27
березня 2014 року по справі №909/177/14 та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Позивач вважає, що оскаржене рішення
винесено з неправильним застосуванням
норм матеріального права, неповному
з'ясуванню обставин справи, що мають
значення для справи та невідповідністю
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду
обставинам справи, а тому має бути
скасовано. Скаржник не погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що договір №00666/00666 про виконання робіт
з технічної інвентаризації від 08.05.2013
року (договір), укладений між сторонами
є договором про надання послуг,
оскільки на думку скаржника такий
договір за своєю правовою природою є
договором підряду. На думку позивача,
зважаючи на характер виконання робіт
по технічній інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, слід врахувати що при
їх укладенні неможливо визначити повну
вартість такої роботи, оскільки така
вартість визначається після того, як
спеціаліст БТІ на місці огляне об'єкт
та здійснить відповідні обміри. Тому,
при укладенні договору зазначається
тільки авансова вартість робіт, про що
вказано в п.п. 2.2 та 2.3 договору. Скаржник
також зазначає, що при визначенні суми
боргу суд мав би виходити із положень ч.
2 ст. 843 ЦК України.

Відповідач подав відзив на апеляційну
скаргу, рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 27
березня 2014 року вважає законним і
обґрунтованим, просить залишити без
змін.

Апеляційний суд неодноразово
відкладав розгляд справи з метою
перевірки законності і
обґрунтованості рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
оскільки сторони подавали додаткові
письмові пояснення, обґрунтування
своєї позиції.

Крім того представник позивача подала
суду додаткові докази - розпорядження
голови Івано-Франківської обласної
державної адміністрації від 17.11.2004р.про
тарифи на послуги БТІ та розпорядження
від 03.05.2006р. про внесення змін до нього;
аудиторська довідка по розрахунку
вартості виконаних робіт з поточної
технічної інвентаризації об'єкта
нерухомого майна, що знаходиться за
адресою м. Калуш, вул. Височанка 8-А, від
04.06.2014р.; копії технічної документації
(поповерховий план, експлікації
внутрішніх площ, проекту
реконструкції, декларації про початок
робіт тощо), виконані задовго до
прийняття оскарженого рішення
(травень-червень 2013 року, 2004р., 2006р.).

За визначенням ч. 1 ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Позивач не обґрунтував неможливість
подання додаткових доказів суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього. Тому суд апеляційної інстанції
таких доказів не приймає. Позивач
повинен був доводити достовірність
вартості виконаних ним робіт (а
фактично надати обґрунтований і
документально підтверджений
розрахунок позовних вимог), суду першої
інстанції. Тому аудиторська довідка по
розрахунку вартості виконаних робіт з
поточної технічної інвентаризації
об'єкта нерухомого майна, що
знаходиться за адресою м. Калуш, вул.
Височанка 8-А, від 04.06.2014р. теж не
приймається судом апеляційної
інстанції. Позивач вправі був, якщо
вважав за необхідне, замовити таку
аудиторську довідку ще до звернення з
позовом.

Згідно з ст. 99 ГПК України в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Львівський апеляційний господарський
суд розглянув апеляційну скаргу,
матеріали справи, заслухав пояснення
представників сторін і вважає, що
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 27
березня 2014 року слід залишити без змін
враховуючи наступне.

Згідно з матеріалами справи між
Обласним комунальним підприємством
"Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації" та
товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою "Гоба"
укладено договір №00666/00666 виконання
робіт з технічної інвентаризації від
08.05.2013.

Згідно з п. 1.1 вказаного вище договору,
виконавець (позивач) зобов'язався
надати послуги щодо об'єкта нерухомого
майна, що знаходиться за адресою м.
Калуш, вул. Височанка 8-А, а замовник
(відповідач) - прийняти надані послуги
та оплатити їх вартість.

Умовами п. 1.2 договору передбачено, що
результатом надання послуг є поточна
інвентаризація будинку (споруди)
громадського чи виробничого
призначення.

Вартість послуг, що є предметом цього
договору становить 500,00 грн. (п. 2.1
договору).

Відповідно до п. 2.4 договору, замовник
(відповідач) зобов'язаний здійснити
оплату наданих послуг за цим договором
протягом 5-ти календарних днів з
моменту пред'явлення виконавцем
(позивачем) рахунку в національній
валюті шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок виконавця (позивача).

Замовник (відповідач) зобов'язаний
провести розрахунок з виконавцем
(позивачем) у порядку та строки
визначені цим договором (п. 4.1.1
договору).

У лютому 2014 року Обласне комунальне
підприємство "Івано-Франківське
обласне бюро технічної інвентаризації"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Гоба" про
стягнення заборгованості за надані
послуги згідно договору №00666/00666
виконання робіт з технічної
інвентаризації від 08.05.13 в розмірі 2276,23
грн., із яких: 2092,76 грн. основного боргу
та 183,47 грн. пені. При цьому посилається
на невиконання відповідачем у
встановлений строк умов договору в
частині оплати за надані послуги, що
спричинило виникнення заборгованості
в розмірі 2092,76 грн. Крім того, за
несвоєчасне проведення оплати позивач
нарахував відповідачу 183,47 грн. пені.

Відповідач в суді першої інстанції
проти позову заперечив, вважає позовні
вимоги необґрунтованими на
неправомірними. Наголошує, що оплату
передбачену договором, а саме 500,00 грн.
відповідачем оплачено. Заборгованість
відповідача перед позивачем відсутня,
про що свідчить акт звірки з 01.01.13 по
18.02.14 (а.с. 70).

Позивач вважає, що відповідно до
розрахунку відпускної вартості за
виконані роботи з технічної
інвентаризації об'єкта, що знаходиться
за адресою м. Калуш, вул. Височанка 8-А,
остаточна вартість послуги становить
2592,76 грн.

Позивач надіслав відповідачу
претензію №1334/01-21 від 13.12.2013 з вимогою
погасити заборгованість за надані
роботи, що складає 2592,76 грн.

Відповідач надав позивачу відповідь на
претензію вих. №3/04 від 16.01.2014 в якій
зазначає, що строк надання послуг за
договором сплив 07.06.2013, однак
товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі "Гоба" досі не
передано результат надання послуг,
хоча 500,00 грн., згідно виставленого
позивачем рахунку, відповідачем
сплачено. Ні інших рахунків, ні
додаткових угод до договору
відповідачу не направлялось. При
самостійному зверненні відповідача до
позивача товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі "Гоба" було
відмовлено в отриманні документів, що
стосуються надання послуг
(інвентаризація будинку (споруди)
громадського чи виробничого
призначення).

Згідно п. 5.2 договору, за несвоєчасне
проведення оплати позивач нарахував
відповідачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день прострочення за період з
07.06.2013 по 03.02.2014, що становить 183,47 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову
господарський суд Івано-Франківської
області дійшов висновку, що із аналізу
правових норм та умов договору
випливає наявність обов'язку
відповідача оплатити надані послуги
протягом 5-ти календарних днів з
моменту пред'явлення виконавцем
рахунку в національній валюті шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок виконавця (п. 2.4 договору).
Відповідач на виконання п. 2.1 договору
оплатив 500,00 грн., що не заперечується
позивачем.

Крім того, п. 6.2 договору сторонами
погоджено, що зміни і доповнення до
договору можуть бути внесені у
випадках, визначених сторонами, а також
із інших підстав, передбачених чинним
законодавством України, шляхом
складання окремого документа.

Представником позивача до додаткових
пояснень додано додаткову угоду від
06.06.13 до договору№00666/00666 виконання
робіт з технічної інвентаризації від
08.05.13, підписану тільки позивачем.
Відповідно до додаткової угоди, п. 2.1
договору викладено в наступній
редакції: "Замовник оплачує на рахунок
виконавця 2 592,76 грн.".

Господарський суд Івано-Франківської
області подану додаткову угоду до
уваги не взяв, оскільки згідно з
статтею 632 Цивільного кодексу України
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається. Тобто, ціна є однією із
найважливіших умов відплатного
договору. Сторони мають право
встановлювати ціну в договорі на
власний розсуд. Крім того, норма
вказаної вище статті надає сторонам
можливість включення в договори умови
про порядок і підстави зміни ціни під
час виконання договору. Для можливості
зміни ціни в договорі повинна
обов'язково бути зазначена така умова.

Господарський суд Івано-Франківської
області встановив, що відповідач взяті
на себе зобов'язання за договором
виконав. Позивачем не доведено
обставини, на які він посилався.
Оскільки позивачем не доведено перед
судом наявність основного боргу, то і
вимога про стягнення пені, за
несвоєчасне проведення оплати, не
підлягає до задоволення у зв'язку з тим,
що за своєю правовою природою є
похідною від основної позовної вимоги.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується із позицією
господарського суду
Івано-Франківської області, викладеною
у оскаржуваному рішенні щодо відмови у
позові, проте вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, господарський суд
Івано-Франківської області керувався
положеннями Глави 63 Цивільного кодексу
України (ст.ст. 901-907), котра регулює
загальні положення договору про
надання послуг.

Проте, як вбачається із умов договору
№00666/00666 від 08.05.2013 року, укладеного між
сторонами у даній справі, такий договір
є договором підряду.

Так, за умовами статті 837 ЦК України
(Глава 61) за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Натомість згідно з ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Виходячи із умов договору №00666/00666 від
08.05.2013 року, предметом цього договору є
поточна технічна інвентаризація
будинку (споруди) громадського чи
виробничого призначення (п. 1.2). Послуги,
що є предметом цього договору,
виконуються відповідно до Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна (Інструкція), затвердженої
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 24 травня 2001р. N 127
(п. 1.3).

Відповідно до положень Інструкції (п.
1.4), на підставі матеріалів технічної
інвентаризації складаються
інвентаризаційні справи та технічні
паспорти, які скріплюються підписом
керівника та печаткою суб'єкта
господарювання, а також підписом
виконавця робіт із зазначенням серії
та номера кваліфікаційного
сертифіката та його печаткою.

Інвентаризаційна справа та технічний
паспорт, що є результатом технічної
інвентаризації, не споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, тому до
даних правовідносин слід
застосовувати норми Цивільного
кодексу України, що регулюють підряд,
як один із видів договірних
зобов'язань.

Крім того, від договору про надання
послуг договір підряду відрізняється
тим, що у договорі про надання послуг
предметом є сам процес надання послуги,
а не досягнення матеріалізованого
результату.

Якщо у зобов`язаннях підрядного типу
результат виконаних робіт має
уречевлену форму, то у зобов'язаннях з
надання послуг результат такої форми
не набуває. На відміну від договорів на
надання послуг у підрядних договорах
сам зміст зобов'язання полягає в тому,
щоб передати уречевлений результат
роботи.

Для розмежування договорів підряду й
надання послуг має значення й характер
інтересу відповідної сторони -
замовника. Якщо цей інтерес зводиться
до вчинення певних дій на його користь,
- у наявності договір надання послуг, а
у випадку, коли передбачається
здійснення дій з передачею результату,
має місце договір підряду.

За таких обставин колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду зазначає, що
господарський суд Івано-Франківської
області неправильно застосував норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, однак це не
вплинуло на правильність прийняття
рішення та вирішення спору в цілому.

У апеляційній скарзі позивач зазначає,
що при визначенні суми боргу суд мав би
виходити із положень ч. 2 ст. 843 ЦК
України, за приписами якої якщо у
договорі підряду не встановлено ціну
роботи або способи її визначення, ціна
встановлюється за рішенням суду на
основі цін, що звичайно застосовуються
за аналогічні роботи з урахуванням
необхідних витрат, визначених
сторонами.

Проте, ціна встановлена у договорі та
становить 500,00 грн. (п. 2.1).

Також сторони у договорі передбачили,
що ціна, визначена у пункті 2.1 цього
договору може змінюватись у
встановленому цим договором порядку.

Як уже зазначалось раніше, у п. 6.2
договору сторонами погоджено, що зміни
і доповнення до договору можуть бути
внесені у випадках, визначених
сторонами, а також із інших підстав,
передбачених чинним законодавством
України, шляхом складання окремого
документа.

Крім того, пунктом 1.4 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна передбачено, що розмір та порядок
оплати робіт із технічної
інвентаризації визначаються у
договорі за домовленістю сторін.

Доказів внесення змін чи доповнень до
договору №00666/00666 від 08.05.2013 року шляхом
складання окремого документа та
підписаного двома сторонами суду не
надано. За таких обставин
господарський суд Івано-Франківської
області вірно відмовив позивачу у
задоволенні позовних вимог за
недоведеністю останніх.

Виходячи з вищевикладених фактичних
обставин справи та приписів закону
правомірним є висновком
господарського суду
Івано-Франківської області про
відсутність законних підстав для
задоволення позову.

За приписами ст. 628 Цивільного кодексу
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

У договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення (ч. 1
ст. 843 ЦК України).

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

За змістом ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Конституцією України (ст. 129) однією із
основних засад судочинства визначено
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 27
березня 2014 року є обґрунтованим і
законним. Доводи ж апеляційної скарги
цього висновку не спростовують, а тому
підстав для скасування оскарженого
рішення немає.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 82-1, 99, 101, 103, 105 ГПК
України Львівський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 27
березня 2014 року по справі №909/177/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Обласного комунального підприємства
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Гриців В.М.

суддя
Давид Л.Л.

суддя
Данко Л.С.