м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пель Сюрвей»
про визнання недійсними актів
здачі-приймання робіт.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - Луценко В.О. (представник
від відповідача - Коренєва О.М.
(представник за довіреністю).
Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Індіго» (далі - Позивач) звернулася до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пель Сюрвей» (далі -
Відповідач) про визнання недійсними
Актів приймання-передачі робіт №№ 74, 75,
76 від 14.08.2012, №№ 101, 102, 103, 104, 105, 107, 110 від
04.10.2012, №№ 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124,
125, 126 від 03.12.2012.
Позовні вимоги мотивовані
невідповідністю робіт, зазначених у
оспорюваних актах, тому переліку робіт,
який узгоджений між сторонами в
Договорі № 17/07/07 від 17.07.2007, а також тим,
що на всіх актах проставлено підписи
однієї й тієї самої особи, тоді як
підписантами з боку Позивача вказано
Відповідач проти позову заперечує,
зазначаючи, що оспорювані акти не є
правочинами, а тому не можуть
розглядатися та визнаватися
недійсними за правилами недійсності
правочинів, що встановлені ЦК України.
А питання відповідності чи не
відповідності робіт умовам Договору №
17/07/07 від 17.07.2007 вже було предметом
іншого судового спору, з якого
постановлене судове рішення, яке
набрало законної сили.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
17.07.2007 між Позивачем, як Замовником, та
Відповідачем, як Виконавцем, було
укладено Договір № 17/07/07 (далі - Договір)
про надання послуг сюрвейєра та
аварійного комісара, за умовами якого
Відповідач зобов'язався вчасно та
якісно, в порядку та в терміни,
обумовлені зі Замовником, виконувати
роботи, передбачені в п. 1.1 - 1.7 цього
Позивач зазначає, що всупереч умовам
Договору в Актах приймання-передачі
робіт №№ 74, 75, 76 від 14.08.2012, №№ 101, 102, 103,
104, 105, 107, 110 від 04.10.2012, №№ 115, 116, 117, 118, 119,
120, 121, 122, 123, 124, 125, 126 від 03.12.2012 (далі -
оспорювані акти) хоча і зазначено, що
роботи виконувались в рамках договору
оспорюваних актах є посилання, що їх
складено на підставі вищевказаного
Договору № 17/07/07 від 17.07.2007, проте на
думку Позивача ці роботи виконувались
не на виконання Договору № 17/07/07 від
17.07.2007, оскільки указаним договором не
передбачено переліку робіт, наведеного
в оспорюваних актах.
Також Позивач зазначає, що
Відповідачем не надано йому належного
відповідно до умов Договору
документального підтвердження, що
перелічені в оспорюваних актах роботи
є роботами, передбаченими п. 1.1 - 1.7 цього
Договору, і також Позивач наголошує, що
на всіх актах проставлено підписи
однієї й тієї самої особи, тоді як
підписантами з боку Позивача вказано
двох осіб, а отже мало бути два види
З огляду на наведене, керуючись ст. 215,
ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 203 та ст. 241 ЦК України
Позивач просить суд визнати оспорювані
Проте до вищенаведених доводів
Позивача суд ставиться критично,
оскільки положення ст. 215, ч.ч. 1, 2 та 5 ст.
203 ЦК України передбачають підстави
недійсності правочину, так само як ст.
241 ЦК України розглядає випадки
вчинення правочину представником з
перевищенням повноважень, натомість
оспорювані акти здачі-приймання робіт
не є правочинами в розумінні ст. 202 ЦК
України, оскільки самі по собі не є
діями осіб, які спрямовані на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків, натомість такою дією було
укладення між сторонами Договору №
17/07/07 від 17.07.2007, на який міститься
посилання в актах щодо виконання робіт
Суд зазначає, що оспорювані акти за
своєю правовою природою лише
констатують певні факти господарської
діяльності у правовідносинах між
сторонами та мають юридичне значення
для встановлення обставин дотримання
сторонами умов іншого правочину, з
посиланням на які вони були укладені, а
саме Договору № 17/07/07 від 17.07.2007, тому
можуть бути покладені в основу
доказової бази у спорі за вказаним
Аналогічну правову позицію викладено в
узагальненні від 24.11.2008 Верховного Суду
України по практиці розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними, де вказано, що
за правилами недійсності правочинів не
можна визнавати документи, які за своїм
змістом не є правочинами, і до таких
документів слід відносити, наприклад,
акти приймання-передачі.
Додатково суд зазначає, що питання
виконання робіт за оспорюваними актами
покладено в основу доказової бази у
іншому судовому спорі про стягнення
заборгованості за Договором № 17/07/07 від
17.07.2007 (справа № 910/4801/14 господарського
суду міста Києва), та рішенням суду від
03.06.2014, залишеним без зміною постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014, позов
задоволено зі встановленням тих
обставин, що на виконання умов Договору
№ 17/07/07 від 17.07.2007 виконавцем було
надано, а замовником прийнято без
будь-яких зауважень та заперечень
підтверджується двосторонньо
підписаними та посвідченими печатками
обох сторін актами виконаних робіт
(наданих послуг). А відповідно до ст. 35
ГПК України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

А відтак, із огляду на наведене та
враховуючи розподіл обов'язку
доказування між сторонами,
встановлений ст. 33 ГПК України, суд не
знайшов підстав для задоволення
заявлених позовних вимог із наведених
Позивачем обґрунтувань.

Судовий збір, відповідно до положень
статті 49 ГПК України, покладається на
Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.08.2014

Суддя
Сташків Р.Б.