ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2014 р.
Справа № 911/2413/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005»

про стягнення 4 504, 94 грн.

за участю представників:

від позивача: Грищенко О.М. (довіреність
б/н від 25.03.2013);

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2:Мазуркевич Т.В.
(довіреність №1/7 від 05.08.2014).

секретар судового засідання: Жиленко
Е.В.

Обставини справи:

19.06.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовною заявою вих. №16-10/06
від 16.05.2014 (вх. № 2547/14) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (далі - відповідач-1)
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» (далі -
відповідач-2) про стягнення 4 504,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на те, що угодою
№117-ТА від 26.01.2011 про заміну кредитора у
зобов'язанні до ФОП ОСОБА_1 перейшло
право вимоги до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» та
угодою № 67/07-12 від 02.07.2012 про заміну
кредитора у зобов'язанні до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія «НІКО-ТАЙС» перейшло право
вимоги від первісного кредитора ФОП
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» щодо
сплати розміру курсової різниці, пені,
3% річних, що виникла в результаті
неналежного виконання останнім умов
договору купівлі-продажу на умовах
відстрочення платежу №032-04кХМ від
19.08.2008, укладених між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Тридента
Агро» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005».

При цьому позивач зазначає, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаними договорами між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
було укладено договір поруки №07-04-2014-7
від 07.04.2014, відповідно до умов якого
Поручитель поручається перед
Кредитором за виконання обов'язку
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005».

У зв'язку з вказаним позивач просить
суд солідарно стягнути із відповідача-1
та відповідача-2 заборгованість
(дооцінку вартості товару) у розмірі 4
504,94 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.06.2014 було порушено
провадження у справі № 911/2413/14 та
призначено розгляд справи на 07.08.2014.

09.07.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від позивача
супровідним листом вих. №09-2/07 від 09.07.2014
(вх. № 13405/14) надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду від 19.06.2014.

24.07.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області позивач подав
обґрунтування позовних вимог №24-8/07 від
24.07.2014 та обґрунтування позовних вимог
№24-9/07 від 24.07.2014.

06.08.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області відповідач
подав відзив №2014/08-05 від 05.07.2014 (вх.
№15917/14) та заяву про застосування
строків позовної давності №2014/08-05/2 від
05.07.2014 (вх. №15918/14).

У судове засідання 07.08.2014 представник
відповідача 1, який у відповідності до
ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив,
вимоги ухвали суду не виконав.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представника
відповідача 1, належно повідомленого
про дату, час та місце судового
засідання.

У судовому засіданні 07.08.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги,
вважає їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з підстав,
викладених у позовній заяві.07.08.2014, у
судовому засіданні, представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
судовому засіданні 07.08.2014
господарським судом було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін по справі, дослідивши та
оцінивши представлені докази в їх
сукупності, суд встановив:

19.08.2008 Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро»
(продавець за договором) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Злагода» (покупець за договором,
відповідач-2 у справі) було укладено
договір №032-04к ХМ купівлі-продажу
товарів на умовах відстрочення платежу
(далі-договір), відповідно до п. 1.1. цей
договір визначає умови купівлі-продажу
насіння озимого ріпаку (надалі-товар)
на умовах відстрочення платежу.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що
покупець здійснює оплату партії товару
за ціною, вказаною в додатках та/або
накладних документах на відпуск товару
(видаткових накладних), що є невід'ємною
частиною цього договору.

Відповідно до п.5.3. договору оплата
товару проводиться наступним чином: 100%
від вартості товару оплачується
покупцем в строк до 25 жовтня 2008 року.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області по справі №8/1580
від 19.10.2009, позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро»
задоволено частково, вирішено стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро» 0,8
грн. основного боргу, 8027,03 грн. курсової
різниці, 2745,72 грн. пені, 346,25 грн. - 3%
річних, 2080,36 грн. інфляційних, 2294,52 грн.
штрафу, 307,91 грн. відшкодування
державного мита, 236 грн. відшкодування
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу та 1500
грн. відшкодування витрат з оплати
послуг адвоката.

Також рішенням господарського суду
Київської області у справі №911/2767/13 від
02.10.2013 позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко-Тайс»
задоволено повністю, вирішено стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко-Тайс» 153,60 грн.
пені та 1720,50 грн. судового збору та 700,00
грн. витрат на послуги адвоката,
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» 21,42 грн.
3% річних, 8208,35 грн. курсової різниці.

Проте, постановою Київського
апеляційного господарського суду у
справі №911/2767/13 від 26.02.2014 рішення
господарського суду Київської області
№911/2767/13 від 02.10.2013 скасовано в частині
стягнення 8 203,35 грн. курсової різниці
та прийнято нове рішення про
припинення провадження у справі в
частині стягнення 8 027,03 грн. курсової
різниці і задоволення позову в частині
стягнення 181,32 грн. курсової різниці.

Відповідно до змісту ст.115
Господарсько-процесуального кодексу
України, рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України.

Згідно із ч. 3 ст. 35
Господарсько-процесуального кодексу
України, обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільний або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Однак, як зазначив позивач,
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» згідно
договору купівлі продажу товару на
умовах відстрочення платежу №032-04кХМ
було виконано 19.11.2008 на суму 5 000,00 грн.,
25.11.2008 на суму 15 000,00 грн., 17.08.2009 на суму 15
296,00 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Зі змісту укладеного договору
вбачається, що за своєю правовою
природою вказаний договір є договором
поставки.

В силу вимог ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України відносить
обов'язок оплати товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит,
не є підставою для проведення
перерахунку, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарським судом встановлено, що
26.01.2011 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро»
(первісний кредитор за договором) та
Фізично особою-підприємцем ОСОБА_1
(новий кредитор за договором) було
укладено угоду №117-ТА про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України).

Пунктом 1.1 даної угоди, визначено, що
первісний кредитор відступає новому
кредитору право вимоги виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005», що
іменується надалі «боржник»,
зобов'язання щодо сплати розміру
курсової різниці, пені, 3% річних
набутих первісним кредитором на
підставі договору №032-04-кХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19 серпня 2008
року, у зв'язку з неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору №032-04-кХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19 серпня 2008
року.

За цією угодою, згідно п. 1.2, новий
кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
розмірі, визначеному в п.2.1. цієї угоди.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 вказаної угоди
вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 8 383,37 грн., первісний
кредитор повідомляє, а новий кредитор
погоджує те, що сума, вказана в п.2.1., що
відступається згідно договору
№032-04-кХМ купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 19
серпня 2008 року, є загальною сумою
(розміром) курсової різниці, пені, 3%
річних, котрі відповідно до умов та
норм чинного законодавства України за
період із 31липня 2009 року по 16 српня 2009
року.

Ця угода, згідно п. 6.1, набуває чинності
з моменту її підписання і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цією угодою.

На виконання умов даної угоди (п. 4.1.),
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро»
передало Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 перелік документів, що
підтверджують право вимоги до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» щодо
виконання обумовленого зобов'язання.

Також 28.01.2011 між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТРИДЕНТА
АГРО» та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до
угоди №117-ТА про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
(далі-додаткова угода №1), відповідно до
п.1 додаткової угоди №1 керуючись п.6.4.
угоди №117-ТА про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 26 січня 2011 року, сторони вирішили
доповнити розділ 1 та розділ 2 угоди

пунктами 1.3., 2.3, пункт 2.1. розділу 2 угоди
змінити та викласти в наступній
редакції: «п.1.3. за цією угодою новий
кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі заборгованості
(дооцінки вартості товару), пені, 3%
річних, інфляційних втрат за весь
період існування основної
заборгованості (прострочення
виконання боржником грошового
зобов'язання) згідно договору №032-04кХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19 серпня 2008
року.

2.1. Вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою
становить, проте не обмежується сумою у
розмірі 8 383 (вісім тисяч триста
вісімдесят три) гривень 37 копійок.

2.3. З моменту укладення даної угоди,
новий кредитор наділяється всіма
правами первісного кредитора, що
випливають із умов договору №032-04кХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19 серпня 2008
року, по відношенню до боржника щодо
заборгованості (дооцінки вартості
товару, курсової різниці), нарахування
розміру пені, 3% річних, інфляційних
втрат, штрафу за весь час прострочення
у зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
№032-04кХМ купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 19
серпня 2008 року».

Відповідно до наявних в матеріалах
справи опису вкладення та фіскального
чеку №4861 від 22.06.2013 відповідач-2
повідомлений про укладення додаткової
угоди №1.

У відповідності до пункту 4.3. вказаної
угоди, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро»
повідомленням від 26.01.2011 про зміну
кредитора у зобов'язані повідомило ТОВ
«Злагода-2005» про зазначені вище
обставини. Докази направлення (копія
опису вкладення в цінний лист та копія
фіскального чеку №1309 від 21.03.2014) наявні
в матеріалах справи.

Таким чином, відповідач-2 у справі був
належним чином повідомлений про заміну
первісного кредитора новим, однак , як
вбачається з матеріалів справи,
зобов'язання щодо оплати існуючої суми
заборгованості так і не виконав.

Господарський судом встановлено, що
25.01.2013 між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (первісний кредитор за
договором) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС»
(новий кредитор за договором) укладено
угоду №67/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України)
(далі - угода №67/07-12).

Відповідно до п.1.1. угоди №67/07-12
первісний кредитор відступає новому
кредитору право вимоги виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005», що
йменується надалі боржник,
зобов'язання щодо розміру курсової
різниці, пені, 3-% річних, набутих
первісним кредитором на підставі
договору №032-04кХМ купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 19 серпня 2008 року та згідно угоди
№117-ТА про заміну кредитора у
зобов'язанні від 26 січня 2011 року, у
зв'язку з неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
№032-04кХМ купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 19
серпня 2008 року щодо виконання
грошового обов'язку.

Вартість зобов'язання, що
відступається даною угодою, становить
40 8 383,37 грн. (п. 2.1. угоди №67/07-12).

Ця угода, згідно п. 6.1 угоди №67/07-12,
набуває чинності з моменту її
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цією
угодою.

На виконання умов даної угоди (п. 4.1.
угоди №67/07-12), Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 передав
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» перелік документів, що
підтверджують право вимоги до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» щодо
виконання обумовленого зобов'язання.

У відповідності до пункту 4.3. угоди
№67/07-12 Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, повідомленням від 02.07.2012 про
зміну кредитора у зобов'язані
повідомило Товариство з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» про
зазначені вище обставини. Докази
направлення (копія опису вкладення в
цінний лист та копія фіскального чеку
№ 4863 від 22.06.2013 наявні в матеріалах
справи.

Таким чином, відповідач-2 у справі був
належним чином повідомлений про заміну
первісного кредитора новим, відповідно
до угоди №67/07-12, однак, як вбачається з
матеріалів справи, зобов'язання щодо
оплати існуючої суми заборгованості
так і не виконав.

Також, між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було укладено додаткову
угоду №1 від 11.03.2013 (далі-угода №1 від
11.03.2013) до угоди №67/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 02 липня 2012 року, відповідно
до п. 1. угоди №1 від 11.03.2013 керуючись
пунктом 6.4. угоди №67/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 02 липня 2012 року, сторони
вирішили доповнити розділ 1 та розділ 2
угоди пунктами 1.3, 2.3, пункт 2.1. розділ 2
угоди змінити та викласти їх в
наступній редакції: « 1.3. за цією угодою
новий кредитор одержує право замість
первісного новий кредитор одержує
право замість первісного кредитора
вимагати від боржника сплати грошової
суми в нарахованому розмірі
заборгованості (дооцінки вартості
товару), пені, 3% річних, інфляційних
втрат за весь період існування
основної заборгованості (прострочення
виконання боржником грошового
зобов'язання) згідно договору №032-04кХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19 серпня 2008
року.

2.1. Вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою
становить, проте не обмежується сумою у
розмірі 8 383 (вісім тисяч триста
вісімдесят три) гривень 37 копійок.

2.3. З моменту укладення даної угоди,
новий кредитор наділяється всіма
правами первісного кредитора, що
випливають із умов договору №032-04кХМ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 19 серпня 2008
року, по відношенню до боржника щодо
заборгованості (дооцінки вартості
товару, курсової різниці), нарахування
розміру пені, 3% річних, інфляційних
втрат, штрафу за весь час прострочення
у зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
№032-04кХМ купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 19
серпня 2008 року».

В матеріалах справи наявні опис
вкладення в цінний лист від 21.03.2014 та
фіскальний чек №1310 від 21.03.2014, що
підтверджують направлення копії
додаткової угоди №1 від 11.03.2013
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005».

Господарський судом встановлено, що
07.04.2014 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙСЕРВІСГРУП»
(поручитель за договором) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (кредитор за договором)
було укладено договір поруки №07-04-2014-7
(далі-договір поруки), відповідно до
п.1.1. у відповідності до цього договору
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Злагода-2005» щодо
виконання грошового зобов'язання щодо
сплати розміру заборгованості
(дооцінка вартості товару, курсова
різниця) у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору купівлі-продажу та
угоди, передбаченими ст. 2 цього
договору (основного договору).

Відповідно до п.2.1 договору поруки
встановлено, що під основним договором
в цьому договорі розуміють угоду №67/07-12
про заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012
року, укладену на підставі договору
№032-04кХМ купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 19
серпня 2008 року.

Пунктом 3.1. договору поруки зазначено,
що відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою
розміру інфляційних втрат у сумі 5000
(п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Пунктом 4.1. договору поруки у разі
порушення (невиконання чи неналежного
виконання) боржником обов'язку за
основною угодою, кредитор вправі
звернутися із вимогою про виконання як
до боржника, так і до поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед кредитором.

Відповідно до п.6.1 договору поруки
встановлено, що цей договір набуває
чинності з моменту його підписання
сторонами та його скріплення печатками
сторін і діє до моменту припинення
поруки.

Порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується його обсяг
відповідальності (п.6.2. договору
поруки).

На виконання п.4.1. договору поруки,
кредитор звернувся до поручителя з
вимогою вих. №05-7/14 від 05.05.2014, яка була
отримана директором ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» 08.05.2014, що
підтверджується підписом та печаткою.

Також, директор ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» у відповіді вих. №53
від 12.05.2014 на вимогу повідомив
кредитора, що зобов'язання, згідно
договору поруки №07-04-2014-7 від 07.04.2014
будуть виконані.

Проте, жодних доказів на підтвердження
оплати розміру дооцінки відповідачами
в порядку вимог ст. 33,34 Господарського
процесуального кодексу України не
надано.

За таких обставин, позивачем заявлено
позовну вимогу про стягнення з
відповідачів - 4 504,94 грн. дооцінки
вартості товару.

Здійснивши власний розрахунок
дооцінки вартості товару,
господарський суд прийшов до висновку,
що розрахунок позивача є арифметично
вірним та підлягає задоволенню в
розмірі заявленому позивачем, а саме 4
504,94 грн.

Крім того, відповідач-2 подав заяву про
застосування строків позовної
давності №2014/08-05/2 від 05.08.2014 (вх. № 15918/14),
в якій зазначає, що строк позовної
давності щодо вимог стягнення
курсової різниці у розмірі 4 504,94 грн.
закінчився з моменту оплати, як 5 000,00
грн. так і 15 000,00 грн., а саме 19.11.2011 та
25.11.2011.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Частиною першою статті 261 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК
України передбачено, що позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

У частинах третій та четвертій статті
267 ЦК України передбачено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Проте, ч. 1 ст. 246 Цивільного кодексу
України зазначено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, яка свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 246 Цивільного
кодексу України позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Згідно ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Пунктом 8.3. договору №032-04к ХМ від 19.08.2008
сторони, відповідно до ст.. 259 ЦК
України, домовились про те, що строк
позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій збільшується до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за даним договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п.6
ст. 232 ГК України домовились про те, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань за
даним договором, здійснюється без
обмеження строку (п. 8.3. договору №032-04к
ХМ від 19.08.2008).

Строк позовної давності щодо сплати
(стягнення) розміру пені збільшується
до повного виконання відповідачем
свого обов'язку. Тобто, у випадку
настання просрочення виконання
зобов'язання у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання
згідно договору купівлі-продажу щодо
оплати вартості отриманого товару,
обов'язок виконати, тобто сплатити,
нарахований розмір пені за період
прострочення продовжується до його
повного виконання - допоки розмір
штрафних санкцій не сплачений, доти діє
строк на звернення до суду із його
примусовим виконанням.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 12.01.2011 по справі
№26/23пд та постанові від 18.01.2011 по справі
№23/144.

За таких обставин господарський суд
приходить до висновку, що позивачем не
пропущено строк позовної давності для
звернення з вимогою про стягнення
дооцінки, тому заява відповідача-2 про
застосування строків позовної
давності №2014/08-05/2 від 05.08.2014 (вх. № 15918/14)
задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач просить покласти
солідарно на відповідачів витрати,
пов'язані з оплатою послуг адвоката в
розмірі 500,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи з викладеного, відшкодування
витрат пов'язаних з оплатою послуг
адвоката з надання правової допомоги
можливе при сукупності наступних
підстав: послуги повинні надаватись
адвокатом (адвокатським бюро, колегією,
фірмою, конторою чи іншими
адвокатськими об'єднаннями); реальної
оплати таких послуг до прийняття
рішення у справі та підтвердження цієї
оплати відповідними фінансовими
документами.

Так, відповідно до договору №02-8/06-14 про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 02 червня 2014 року, який
укладено між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (замовник за договором) та
адвокатом ОСОБА_1 (виконавець за
договором), відповідно до п.1.1 якого, за
цим договором виконавець
зобов'язується надати замовнику
правову допомогу щодо аналізу
правовідносин замовника між
замовником та ТОВ «Злагода-2005» та ТОВ
«ПК Трейдсервісгруп».

Надання вказаних послуг
підтверджується наявним в матеріалах
справи Актом здачі-приймання виконаних
робіт щодо надання адвокатських послуг
(правової допомоги) від 16.06.2014, згідно
якого (п. 2) загальна вартість послуг
склала 500,00 грн.

На виконання умов договору, платіжним
дорученням платіжним дорученням №591
від 16.06.2014, оригінал якого наявний в
матеріалах справи, ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» перерахувала на рахунок
адвоката ОСОБА_1 кошти у сумі 500, 00 грн. в
якості оплати за послуги згідно
договору №02-8/06-14 від 02 червня 2014.

У матеріалах справи міститься копія
посвідчення адвоката, виданого на
підставі свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю № 3888
та довіреність б/н від 02.06.2014, видана
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» на представництво його
інтересів ОСОБА_1

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_1 брав участь у судових
засіданнях в якості представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС».

Пунктом 10 Роз'яснень Вищого
арбітражного суду України № 02-5/78 від
04.03.1998 р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді, і
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг.

Таким чином, з огляду на те, що
позивачем підтверджено правовий
статус адвоката, якому здійснено
оплату, наявність доказів фактичного
перерахування йому коштів на підставі
договору, господарський суд дійшов
висновку про кваліфікацію зазначених
витрат позивача в якості витрат на
оплату послуг адвоката в розумінні ст.
44 Господарського процесуального
кодексу України.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,
які підлягають сплаті за послуги
адвоката, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України № 01-8/155 від
13.02.2002р.).

Дослідивши матеріали справи та
визначаючи роль адвоката ОСОБА_1 у
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді справи № 911/2413/14, суд вважає
заявлену суму витрат на послуги
адвоката в розмірі 500, 00 грн.
співрозмірною з ціною позову,
обґрунтованою та правомірною.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, виходячи з
вищевикладених обставин справи,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими, доведеними
позивачем належними та допустимими
доказами і такими, що підлягають
задоволенню повністю, а саме у розмірі 4
504,94 грн. дооцінки.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Солідарно стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Злагода-2005» (30071, Хмельницька обл.,
Славутицький район, село Волиця,
ідентифікаційний код: 33558575) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
(08633, Київська обл., Васильківський
район, село Мархалівка, вулиця
Комсомольська, 22, ідентифікаційний код:
38267861) користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «НІКО-ТАЙС» (03187, м.
Київ, вулиця Академіка Заболотного,
будинок 38, квартира 23, ідентифікаційний
код: 38039872) 4 504 (чотири тисячі п'ятсот
чотири) грн. 94 коп. дооцінки вартості
товару, 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. витрат на
послуги адвоката та 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 15.08.2014 року