м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал»
До Об`єднання
співвласників багатоквартирного
Про стягнення 172 044,82
Суддя Мельник В.І.
від позивача Кабанцев Я.І.,
довіреність № 15 від 13.062014
від відповідача Рудюк Є.І.,
довіреність № б/н від 04.12.2013
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(далі - позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Об`єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Молодіжне»
(далі - відповідач) про стягнення 172 044,82
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем не виконуються умови
Рішенням № 910/25590/13 від 29.01.2014р. в
задоволенні позовних вимог позивача
було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.07.2014р. дане рішення було
скасовано, а справу № 910/25590/13
направлено на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 11.07.2014р. суддя Мельник
В.І. прийняв до свого провадження
справу № 910/25590/13 та призначив її до
розгляду на 15.08.2014 р.

14.08.2014р. позивач та відповідач подали
через канцелярію суду письмові
пояснення по справі.

15.08.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, надав
пояснення по справі.

Представник відповідача проти позову
заперечив.

Суд вирішив відмовити у задоволенні
позовних вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та
відповідачів, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

28 березня 2001 р. між позивачем як
правонаступником Державного
комунального об'єднання
"Київводоканал" та відповідачем
укладено договір № 9732/4-14 на послуги
водопостачання та водовідведення.

За умовами договору позивач
зобов'язався постачати відповідачу
питну воду, приймати каналізаційні
стоки, а останній -оплачувати надані
послуги на умовах, які визначені цим
договором та Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України.

За умовами договору позивач
зобов'язався постачати відповідачу
питну воду, приймати каналізаційні
стоки, які не перевищують
граничнодопустимі концентрації
шкідливих речовин, а останній
-оплачувати надані послуги на умовах,
які визначені цим договором та
Правилами користування системами
комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах
України.

Кількість поданої води згідно п.п. 3.1, 3.2
договору передбачено визначати за
показниками водолічильників,
зареєстрованих постачальником. Зняття
показників водолічильників
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника спільно з
представником абонента. Якщо
водолічильники тимчасово знято
представником постачальника або їх
зіпсовано не з вини абонента, кількість
використаної води визначається за
середньодобовою витратою за останні
два розрахункові місяці за показниками
водолічильників. У разі роботи
водолічильників менше 2-х місяців
кількість води визначається за
середньодобовою витратою роботи
водолічильника, але не менше 10-ти днів.
Такий порядок зберігається до
установки нового водолічильника і
перерахунок за попередній час не
проводиться.

Кількість стічних вод згідно п. 3.4
договору, які надходять у каналізацію,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального водопроводу
та інших джерел водопостачання, згідно
із показниками водо лічильника.

Строк оплати за договором відповідно
до умов п. 3.6 встановлений п'ять днів з
дня представлення позивачем платіжних
документів до банківської установи.

Відповідно до розділу 5 договір є
безстроковим, діє на весь час надання
послуг до моменту його розірвання і
набуває чинності з моменту його
підписання. Доказів припинення
договору в установленому порядку суду
не надано.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявною у
матеріалах справи копією
вищезгаданого договору додатків до
нього.

Відповідачем на розгляд суду 23.01.2014р.
було подано заяву про застосування
строків позовної давності за період з
квітня 2007 року по грудень 2010 року по
особовому рахунку 2-50865 та з серпня 2009
по особовому рахунку 2-865, суд вирішив
задовольнити подану заяву до вказаного
періоду, виходячи з наступного.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна даність - це
строк, у межах якого особа може
звернутись до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Оскільки, згідно чинного законодавства
України передбачено, що строк позовної
давності відраховується з моменту коли
особа довідалась про порушення свого
права, тому строк позовної давності для
подання позову про стягнення коштів за
договором № 9732/4-14 від 28.09.2011р. за період
з квітня 2007 року по грудень 2010 року по
особовому рахунку 2-50865 та з серпня 2009
по особовому рахунку 2-865 закінчився у
грудні 2010 року.

Крім того, суд зазначає, що з часу
укладення сторонами спірного договору
порядок правового регулювання
відносин у сфері водопостачання і
водовідведення змінився. Правила
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах і селищах України, затверджені
наказом Держитлокомунгоспу № 65 від 1
липня 1994 р., якими керувалися сторони
під час укладення договору між собою,
п.п. б п. 12.3 яких було встановлено
обов'язок житлово-експлуатаційних
організацій оплачувати на користь
водоканалу холодну воду, що йде на
гаряче водопостачання, втратили
чинність з 10 жовтня 2008 р. на підставі
наказу Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27 червня 2008 р. "Про
затвердження Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України".

Відповідно до вимог п. 3.13 останніх
Правил розрахунки з виробником послуг
центрального водопостачання і
водовідведення на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби,
здійснюють суб'єкти господарювання, у
яких теплові пункти (котельні)
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію.

Згідно з поясненнями відповідача,
наявного у матеріалах справи акту
розмежування меж балансової
належності тепломереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін додатку № 6 до договору № 1210515
від 1 липня 2004 р. укладеного між
відповідачем та Акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго" тепловий пункт по вул.
Руденко, 21-А у м. Києві, з якого
здійснюється постачання гарячої води
до належного відповідача будинку по
Руденко, 21-А у м. Києві, перебуває у
володінні та користуванні Публічного
акціонерного товариства "Київенерго".

Таким чином, обов'язок відповідача
оплачувати обсяг питної води, яка
відпущена з систем водопостачання і
використана на потреби гарячого
водопостачання його будинку, з жовтня
2008 року відсутній.

З матеріалів справи слідує, що облік
обсягів питної води, використаної га
потреби гарячого водопостачання,
проводився позивачем на підставі
присвоєного ним відповідачу коду
абонента № 2-50865.

Згідно наданого у справі розрахунку за
період з квітня 2007 до вересня 2013 років
із систем водопостачання на потреби
гарячого водопостачання будинку
відповідача було використано 178402 м3
питної води вартістю 247021,38 грн.

З указаного обсягу відповідач
зобов'язаний проводити оплату на
умовах спірного договору 40502 м3 питної
води вартістю 35824,92 грн., спожитої до
жовтня 2008 року. Обов'язку проводити
оплату решти обсягу питної води для
потреб гарячого водопостачання
вартістю 211196,46 грн. у відповідача перед
позивачем немає.

Крім того, у розрахунку по вказаному
коду з березня 2012 до вересня 2013 років
позивачем включено вартість послуг з
водовідведення обсягів питної води,
використаної для потреб гарячого
водопостачання, у розмірі 57556,02 грн.,
оплату яких відповідач зобов'язаний
здійснювати.

Згідно з поданим позивачем
розрахунком, який в частині визначення
вартості питної води для потреб
холодного водопостачання та послуг
водовідведення за період з серпня 2009 до
вересня 2013 років (код 2-865) відповідає
вимогам чинного законодавства, умовам
договору, проведений на підставі
розшифровок рахунків абонента, актів
про зняття показань водолічильника,
стверджується факт постачання
позивачем відповідачу протягом
указаного періоду послуг
водопостачання та водовідведення 176596
м3 питної води для потреб холодного
водопостачання водовідведення 71709 м3
питної води для потреб холодного
водопостачання загальною вартістю
610384,76 грн.

Таким чином, загальна вартість наданих
у спірний період послуг за договором
становить 703765,70 грн. (35824,92+57556,02+610384,76).

Згідно з поясненнями позивача, поданим
ним розрахунком, які в частині розміру
проведених за договором оплат не
заперечені відповідачем, загальний
розмір проведених відповідачем
платежів за надані за договором
послуги становить 768214,81 грн.

Таким чином, загальний розмір
проведених відповідачем протягом
позовного періоду платежів перевищує
вартість фактично переданого товару та
наданих послуг

Окрім викладеного суд зазначає, що
згідно п.11 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженим
Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630., у разі
встановлення будинкових засобів
обліку води у багатоквартирному
будинку, де окремі квартири обладнані
квартирними засобами обліку, споживач,
який не має квартирних засобів обліку,
оплачує послуги згідно з показання
будинкових засобів обліку води.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» порядок
надання житлово-комунальних послуг має
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до Правил надання послуг з
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою КМУ від
21.07.2005р. № 630 та п.3.11 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затвердженим наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства від
27.06.2008 № 190 розрахунок за спожиту гарячу
воду повинен проводитися з
балансоутримувачем бойлеру, про що
позивачем не було надано жодних
доказів.

Позивач не надав доказів того, що
договір укладений між ним та
відповідачем укладений також і на
постачання саме питної води на
підігрів, оскільки в нарахуваннях
позивача присутні коди №№ 2-865, який
відсутній у договорі № 9732/4-14 від
28.03.2001р. та актах зняття показників
лічильників, інших договорів позивачем
не було надано суду.

На підставі викладеного, позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
відмові в задоволенні позову
покладаються на позивача у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст.
525, 526, 530, 625, 629, 712 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 49,
75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог позивача -
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

(Повний текст рішення складено 26.08.2014р.)

Суддя
В.І.Мельник