ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.14р. Справа № 904/4589/14

За позовом Першого заступника
прокурора м. Дніпропетровська в
інтересах держави в особі:
Дніпропетровської міської ради в особі
позивача: Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Обслуговуючого кооперативу
"Житлово-будівельний кооператив № 411",
м.
Дніпропетровськ

про стягнення 295 310,97 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

прокурор: Ягольник Г.В. (посвідчення №
016143 від 12.04.2013)

від позивача:не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області в інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради в особі
позивача: Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до Обслуговуючого
кооперативу "Житлово-будівельний
кооператив № 411" про стягнення
заборгованості за договором про
постачання теплової енергії № 010449 від
01.11.2011 у розмірі 295 310,97 грн., з яких: 289 784,63
грн. основний борг та 5 526,34 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором про постачання теплової
енергії № 010449 від 01.11.2011, в частині
повного та своєчасного розрахунку за
поставлену теплову енергію.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.06.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 07.07.2014.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
07.07.2014 на 11.08.2014.

Відповідач відзив на позов не надав, у
судові засідання, призначені для
розгляду справи, явку свого
повноважного представника не
забезпечив. 01.08.2014 надіслав до
господарського суду Дніпропетровської
області заяву, в якій просить суд
проводити судове засідання за
відсутності представника відповідача.

01.08.2014 представник відповідача
надіслав до господарського суду
Дніпропетровської області заяву, в
якій просить суд розстрочити виконання
рішення суду до 01.05.2015.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 11.08.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2011 між Міським комунальним
підприємством "Дніпропетровські
міські теплові мережі"
(енергопостачальна організація) та
Обслуговуюючим кооперативом
"Житлово-будівельний кооператив № 411"
(споживач) було укладено договір про
постачання теплової енергії № 010449
(а.с.13).

Відповідно до пункту 1.1 договору
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді у потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що
теплова енергія постачається
споживачу-покупцю в обсягах згідно з
додатком 1 до цього договору в гарячій
воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період
опалювального сезону (175 діб),

- гаряче водопостачання - протягом 350
діб;

- технологічні потреби - відповідно з
виробничою програмою;

- кондиціювання повітря - по мірі
необхідності.

На виконання умов договору позивачем
надано відповідачу послуги з
теплопостачання в гарячій воді за
період з жовтня 2012 по травень 2014 на
загальну суму 392 587,86 грн., що
підтверджується підписаними сторонами
актами прийому-передачі виконаних
робіт (а.с.29-43).

Згідно з пунктом 7.1 договору розрахунки
за теплову енергію, що споживається,
проводиться в грошовій формі,
відповідно до встановлених тарифів,
або за згодою сторін будь-яким іншим
шляхом, не забороненим чинним
законодавством України.

Відповідно до пункту 7.3 договору
споживач зобов'язаний не пізніше ніж за
5 діб до початку розрахункового періоду
сплачувати енергопостачальній
організації вартість теплової енергії
згідно з її кількістю, передбаченою у
додатку 1 до цього договору, по власним
платіжним дорученням з указанням
періоду, за який він сплачує.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що
остаточний розрахунок за спожиту
теплову енергію проводиться
споживачем в продовж 5 діб після
одержання рахунку енергопостачальної
організації, яка зобов'язана направити
його споживачу не пізніше 10 числа
місяця слідуючого за розрахунковим.

Позивачем були виставлені відповідачу
рахунки за період з жовтня 2012 по
травень 2014 на загальну суму 392 587,86 грн.
(а.с.44-59), які були отримані
відповідачем, що підтверджується
реєстрами розноски рахунків (а.с.60-74).

Відповідач частково оплатив надану
теплову енергію у розмірі 102 803,23 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
289 784,63 грн.

Відповідачем суму заборгованості у
розмірі 289 784,63 грн. не оплачено, що є
причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Відповідно до пунктів 7.3 та 7.4 договору,
строк оплати за надану теплову енергію
є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості у повному обсязі
від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 289 784,63 грн. підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до пункту 8.2.3 договору в
разі несвоєчасної оплати за спожиту
теплову енергію нараховується пеня в
розмірі 1 %, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу, за кожний день
прострочки.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано
пеню за період з 16.11.2013 по 02.06.2014 у сумі 5
526,34 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.27),
судом встановлено, що вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені у
розмірі 5 526,34 є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Стосовно заяви відповідача щодо
розстрочки виконання рішення до 01.05.2015,
суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 121
Господарського процесуального кодексу
України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Пунктом 7.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 року "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав жодних доказів
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення суду або роблять
його неможливим.

Оскільки, розстрочка виконання рішення
суду може призвести до надання переваг
відповідачу у порівнянні з позивачем,
суд не вбачає підстав для надання
розстрочки виконання рішення до 01.05.2015.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117, 121 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу
"Житлово-будівельний кооператив № 411"
(49004, м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке
шосе, 97; ідентифікаційний код 21928574) на
користь Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ,
пр. К. Маркса, 37; ідентифікаційний код
00188311) - 289 784,63 грн. основний борг та 5 526,34
грн. пеню, про що видати наказ.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу
"Житлово-будівельний кооператив № 411"
(49004, м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке
шосе, 97; ідентифікаційний код 21928574) до
спеціального фонду Державного бюджету
України (одержувач: Управління
Державної казначейської служби
України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області, , рахунок № 3005
в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ
господарського суду Дніпропетровської
області 03499891, п. 2.1 з таблиці ставок
судового збору, за якими визначено
розмір судового збору) - 5 906,22 грн.
судовий збір, про що видати наказ.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 18.08.2014

Суддя Я.С. Золотарьова