ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.08.14р. Справа № 904/4291/14

Суддя господарського суду
Дніпропетровської області Новікова
Р.Г. при секретарі судового засідання
Волошинові Д.О,, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали

За позовом Прокурора Дзержинського
району м. Кривого Рога в інтересах
держави в особі Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України в особі Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль", м. Кр

до Комунального підприємства
"САНСЕРВІС", м. Кривий Ріг

про стягнення 149 133,03 грн.

Представники:

Прокурор: Масенко А.О., посв. № 024234 від
24.01.14р.

Від позивача - 1:не з`явився;

Від позивача - 2: Нофенко Л.В., дов. №110/01
від 13.01.2014р

Від відповідача: Німець Ю.С., дов.№ б/н
від 10.0

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Дзержинського
району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Міністерства палива та
енергетики в особі Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" звернувся до
Комунального підприємства "Сансервіс"
з позовом про стягнення суми основного
боргу за договором купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді №1291
від 02.08.2012р. в розмірі 129008,58грн., пені в
розмірі 5031,77грн., суми інфляційного
збільшення в розмірі 5130,52грн., 3% річних
в розмірі 931,58грн. та 7% штрафу в розмірі
9030,58грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на порушення
відповідачем умов договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді №1291 від 02.08.2012р. в частині
розрахунків за поставлену теплову
енергію; акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) №2151 від 28.02.2014р., №3629
від 31.03.2014р., №589 від 31.01.2014р., №1672 від
31.12.2013р.

Прокурор та позивачі зазначають, що в
період з 01.12.2013р. по 31.03.2014р. відповідачу
було поставлено теплову енергію на
загальну суму 144008,58грн. Відповідач
сплатив вартість спожитої теплової
енергії частково, а саме 15000,00грн.,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 129008,58грн. за
вказаний період.

На підставі положень пункту 7.2.7
договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді №1291 від 02.08.2012р.
були нараховані та заявлені до
стягнення суми пені в розмірі 5031,77грн.
та 7% штрафу в розмірі 9030,58грн. за період
з 21.01.2014р. по 02.06.2014р.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України також нараховані суми
інфляційних витрат в розмірі 5130,52грн.
та 3% річних в розмірі 931,58грн.

Разом з тим, в позовній заяві було
заявлено вимогу про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
рахунки відповідача.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 19.06.2014р.
порушено провадження у справі. Справа
призначалась до розгляду в судових
засіданнях на 15.07.2014р. та 05.08.2014р.

Представник відповідача надав відзив,
в якому він зазначає, що позивач сума
боргу заявлена позивачем до стягнення
не відповідає дійсності, внаслідок
того, що він сплатив частину боргу в
розмірі 20000,00грн., яка не була врахована
позивачем при поданні позовної заяви. А
також заявив клопотання про зменшення
штрафних санкцій на 50% через статус
неприбуткової організації. Судом
досліджено повноваження особи, що
підписала відзив та з'ясовано, що
визнання вимог не суперечить чинному
законодавству та не порушує права.

23.07.2014р. позивач-2 подав до канцелярії
суду заяву про відмову від
забезпечення позову.

31.07.2014р. представником відповідача на
підтвердження обставин, щодо наявності
підстав для зменшення розміру штрафних
санкцій, надано документи.

В судовому засіданні від 05.08.2014р.
представник позивача-2 надав заяву про
зменшення позовних вимог на
20000грн.00коп., внаслідок часткової
оплати відповідачем суми боргу.
Зазначена заява була підтримана
прокурором.

Дослідивши заяву позивача-2 про
зменшення позовних вимог на
20000грн.00коп., підтриману прокурором, на
предмет відповідності чинному
законодавству, суд приймає її до уваги.

Таким чином, несплаченими залишились:
сума боргу в розмірі 109008,58грн.,
інфляційної складової в розмірі
5130грн.52коп., 3% річних в розмірі
931грн.58коп., пені 5031грн.77коп. та 7% штрафу
в розмірі 9030грн.58коп.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача-2, відповідача та прокурора,
господарський суд встановив наступне.

Державним підприємством "Криворізька
теплоцентраль" (далі - теплопостачальна
організація, продавець) та Комунальним
підприємством "Сансервіс" (далі -
споживач, покупець) був підписаний
договір купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді №1291 від 02.08.2012р.,
згідно з яким, теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачеві теплову енергію
в гарячій воді в потрібних йому
обсягах, а споживач зобов'язується
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в строки,
передбачені цим договором.

Вказаний договір підписаний
повноваженими представниками сторін
без зауважень та заперечень, доказів
визнання його недійсним суду не надано.

В розділі 2 цього договору сторони
визначили, що теплова енергія
постачається в обсягах згідно з
додатком 1 до цього договору в гарячій
воді на такі потреби: опалення та
вентиляцію - в період опалювального
сезону, гаряче водопостачання -
протягом року. Вказаний додаток був
долучений до матеріалів справи разом з
договором.

Як вбачається з дислокації об'єктів до
договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді №1291 від 02.08.2012р.,
підписаної відповідачем теплова
енергія поставлялась до адмінбудівлі,
розташованої по вул. Бикова, 6"г".

Згідно з приписами пункту 5.1 договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді №1291 від 02.08.2012р. у разі
відсутності, пошкодження та/або
неправильної роботи приладів
комерційного обліку оплата
здійснюється відповідно до визначених
у договорі навантажень з опалення та
гарячого водопостачання з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури повітря та кількості годин
роботи тепловикористального
обладнання в розрахунковому періоді.

Позивачем належним чином виконані
обов'язки за договором. До позову
долучені акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) №2151 від 28.02.2014р., №3629
від 31.03.2014р., №589 від 31.01.2014р., №1672 від
31.12.2013р., підписані представниками
сторін без зауважень та заперечень.
Вказані акти містять інформацію про
обсяги спожитої теплової енергії
протягом розрахункового періоду та її
вартість.

В розділі 6 договору купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді №1291
від 02.08.2012р. сторони узгодили, що оплата
за теплову енергію здійснюється
споживачем виключно грошовими коштами
відповідно до встановлених тарифів.
Споживач за 3 дні до початку
розрахункового періоду сплачує
теплопостачальній організації
вартість зазначеної в договорі
кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період,
з урахуванням залишкової суми
розрахунків на початок місяця.
Остаточний розрахунок за фактичну
спожиту теплову енергію здійснюється
до 20 числа місяця, наступного за
місяцем споживання теплової енергії.

Докази належного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України та
статті 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
закону, інших правових актів, договору,
а за відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України
визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193
Господарського кодексу України та
статті 525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами статті 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав підстав
для ухилення від виконання обов'язку
виконати зобов'язання з оплати суми
боргу в розмірі 109008грн.58коп. за період з
грудня 2013р. по березень 2014р. включно.

Згідно статті 202 Господарського
кодексу України та статті 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином. Відповідачем не були
виконані грошові зобов'язання, доказів
припинення відповідних зобов'язань
перед позивачем у будь-який інший
передбачений законом спосіб,
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

Згідно із положенням статті 43
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, на які посилається позивач в
обґрунтування заявлених вимог про
стягнення з відповідача суми боргу у
розмірі 109008грн.58коп., підтверджені
матеріалами справи та не спростовані
відповідачем. Тому суд дійшов висновку
про правомірність вимог позивача в
повному обсязі.

Крім того, на підставі положень 7.2.7
договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді №1291 від 02.08.2012р.
було нараховано та заявлено до
стягнення суми пені в пені в розмірі
5031грн.77коп., 7% штрафу в розмірі
9030грн.58коп.

Перевіривши розрахунки, надані
позивачем, суд дійшов висновку, що вони
відповідають вимогам чинного
законодавства, зокрема, положенням
пункту 6 статті 232 Господарського
кодексу України.

Відповідачем було заявлено клопотання
про зменшення розміру штрафних санкцій
(пені та штрафу) на 50% у зв'язку з
неприбутковістю юридичної особи.

За приписами пункту 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України суд при винесенні рішення має
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського
кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін. У тому числі, і те, що
відповідач не являється організацією,
створеною з метою отримання прибутку. А
заборгованість виникла, внаслідок
несплати вартості спожитої теплової
енергії мешканцями житлового будинку.

Відповідач просить зменшити штрафні
санкції на 50%. Втім, суд вважає, що в
даному випадку буде дотриманий баланс
інтересів сторін зменшивши розмір пені
з 5031грн.77коп. до 2515грн.88коп., суму 7%
штрафу з 9030грн.58коп. до 4515грн.29коп.
Таким чином, присудженню до стягнення з
відповідача підлягають суми пені в
розмірі 2515грн.88коп. та 7% штрафу в
розмірі 4515грн.29коп.

Крім того, на підставі статті 625
Цивільного кодексу України прокурором
та позивачами обґрунтовано заявлено до
стягнення суму інфляційних витрат
5130грн.52коп. і 3% річних в розмірі
931грн.58коп.

Судові витрати розподіляються
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

При цьому, у разі коли господарський
суд на підставі пункту 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшує розмір неустойки
(штрафу, пені), витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Враховуючи викладене та керуючись
нормами статей Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 75, 82, 83,
84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Прокурора
Дзержинського району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Міністерства палива та
енергетики в особі Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" до Комунального
підприємства "Сансервіс" про стягнення
суми основного боргу за договором
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді №1291 від 02.08.2012р. в розмірі
109008,58грн., пені в розмірі 5031,77грн., суми
інфляційного збільшення в розмірі
5130,52грн., 3% річних в розмірі 931,58грн. та 7%
штрафу в розмірі 9030,58грн. задовольнити
частково.

Зменшити розмір штрафних санкцій, які
підлягають стягненню, а саме - пені з
5031грн.77коп. до 2515грн.88коп., суму 7% штрафу
з 9030грн.58коп. до 4515грн.29коп.

Стягнути з Комунального підприємства
"Сансервіс" (;
Місцезнаходження: 50007, м. Кривий Ріг,
просп. Дзержинського, буд. 15, прим. 15) на
користь Державного підприємства
"Криворізька теплоцентраль" м. Кривий
Ріг (Ідентифікаційний код 00130850,
місцезнаходження 50014, м. Кривий Ріг, вул.
Електрична, буд. 1) суму боргу у розмірі
109008грн.58коп., суму пені в розмірі
2515грн.88коп., 7% штрафу в розмірі
4515грн.29коп., суму інфляційних витрат
5130грн.52коп. та 3% річних в розмірі
931грн.58коп.

Стягнути з Комунального підприємства
"Сансервіс" (;
Місцезнаходження: 50007, м. Кривий Ріг,
просп. Дзержинського, буд. 15, прим. 15) в
дохід Державного бюджету суму судового
збору в розмірі 1827грн.00коп.

Видати накази після набрання чинності
рішенням.

В судовому засіданні від 05.08.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст підписаний 11.08.2014р.

Суддя Р.Г. Новікова