ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 902/21/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючого),

Гончарука П.А. (доповідача),

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агробізнес" на постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від 29
квітня 2014 року у справі № 902/21/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробізнес" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля" про стягнення
суми, -

Встановив:

8 січня 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Агробізнес"
звернулось до господарського суду
Вінницької області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля" про стягнення
561106,95 грн., з яких 548000 грн. - основний
борг, 9758,90 грн. - пеня, 1096 грн. -
інфляційні, 2252,05 грн. - 3 % річних,
посилаючись на порушення відповідачем
умов договору № 30/09-13 в частині
розрахунків за виконані роботи.

17 січня 2014 року позивачем подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог
до 1096 грн. інфляційних нарахувань,
оскільки відповідачем 8 січня 2014 року
погашено заборгованість. При цьому,
позивач просив суд повернути йому з
Державного бюджету України сплачений
судовий збір в частині зменшеного
розміру позовних вимог.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 18 лютого 2014 року
позов задоволено частково. Провадження
у справі в частині стягнення 548000 грн.
основного боргу припинено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 1096 грн.
інфляційних, 11222,13 грн. судового збору. В
решті позову відмовлено. Повернуто
позивачу з Державного бюджету України
147,87 грн. зайво сплаченого судового
збору.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29 квітня 2014
року рішення місцевого суду в частині
припинення провадження щодо стягнення
548000 грн. основного боргу, відмови у
стягненні пені в розмірі 9758,90 грн., 2252,05
грн. 3 % річних, стягнення судового збору
в розмірі 11222,13 грн. скасовано. Прийнято
нове рішення, яким в задоволенні позову
про стягнення 548000 грн. основного боргу
відмовлено. Провадження у справі в
частині стягнення 9758,90 грн. пені, 2252,05
грн. 3 % річних припинено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 21,88
грн. судового збору. В решті рішення
місцевого суду залишено без змін.
Стягнуто з позивача на користь
відповідача 913,50 грн. судового збору за
подачу апеляційної скарги.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права, просить
постанову у справі скасувати, а рішення
місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
суд вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено попередніми судовими
інстанціями, спір у справі виник з
підстав порушення відповідачем умов
договору № 30/09-13 в частині розрахунків
за виконані позивачем роботи.

Факт прострочення відповідачем
грошового зобов'язання судом, з
посиланням на вимоги ст.ст. 173, 174, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
525, 526, 530, 626, 837 Цивільного кодексу
України, встановлений.

Розглядаючи заявлені вимоги по суті,
господарський суд першої інстанції,
встановивши, що відповідачем, після
подання позовної заяви у справі, до
моменту порушення провадження,
сплачено суму основної заборгованості,
в зв'язку з чим позивач зменшив розмір
позовних вимог до 1096 грн. інфляційних
нарахувань, дійшов висновку про
необхідність припинення провадження у
справі в частині стягнення суми
основного боргу в розмірі 548000 грн. на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, в
зв'язку з відсутністю предмету спору,
та відмовив у задоволенні позову в
частині стягнення 9758,90 грн. пені та 2252,05
грн. 3 % річних.

Разом з тим, встановивши факт
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання, з урахуванням
ст. 625 Цивільного кодексу України,
позовні вимоги стосовно стягнення 1096
грн. інфляційних нарахувань суд
задовольнив, стягнувши, крім того, з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 11222,13 грн.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, господарський суд другої
інстанції рішення місцевого суду в
частині припинення провадження щодо
стягнення 548000 грн. основного боргу,
відмови у стягненні пені в розмірі 9758,90
грн., 2252,05 грн. 3 % річних, стягнення
судового збору в розмірі 11222,13 грн.
скасував, прийнявши нове рішення про
відмову в задоволенні позову щодо
стягнення 548000 грн. основного боргу,
припинення провадження у справі в
частині стягнення 9758,90 грн. пені, 2252,05
грн. 3 % річних, а також про стягнення з
відповідача на користь позивача 21,88
грн. судового збору.

При цьому, суд другої інстанції виходив
з того, що оскільки відповідач погасив
заборгованість перед позивачем 8 січня
2014 року, - до моменту порушення
провадження у справі, і на момент
порушення провадження у справі 9 січня
2014 року предмет спору був відсутній,
позовні вимоги в частині стягнення 548000
грн. підлягають залишенню без
задоволення. Разом з тим, оскільки
позивач не зменшував позовні вимоги в
частині стягнення пені та 3 % річних, а
фактично відмовився від цих позовних
вимог, провадження у даній частині
підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

З посиланням на норми ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судом зазначено, що, враховуючи
співвідношення задоволених вимог до
заявлених, що у відсотковому
відношенні складає 0,00195 %, сума судового
збору, яка підлягає стягненню з
відповідача, становить 21,88 грн.

Апеляційним господарським судом
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права
під час вирішення спору по суті і
сторонами у справі постанова
апеляційного суду в цій частині не
оскаржується.

Проте, при розподілі судових витрат
судом не враховано вимоги ч. 2 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, якою передбачено, що у разі,
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Зазначене і стало підставою для
звернення позивача до касаційної
інстанції.

Встановивши, що спір у справі виник
внаслідок неправомірних дій
відповідача, апеляційний суд помилково
залишив без уваги зазначені норми
процесуального права, стягнувши з
відповідача на користь позивача 21, 88
грн. судового збору, тоді як
правомірним у даному випадку є судовий
збір у розмірі 11222,13 грн.

З огляду на викладене, постанову
господарського суду апеляційної
інстанції в частині розподілу судових
витрат слід змінити, а розмір судового
збору, що підлягає стягненню з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробізнес", слід
збільшити з 21,88 грн. до 11222,13 грн.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агробізнес" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 29 квітня 2014
року у справі № 902/21/14 в частині
розподілу судових витрат змінити,
збільшивши розмір судового збору, що
підлягає стягненню з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Продовольча компанія "Зоря Поділля" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробізнес" з 21,88 грн.
до 11222,13 грн.

В решті вказану постанову залишити без
змін.

Доручити господарському суду
Вінницької області видати відповідний
наказ.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.