ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014 р.
Справа № 914/2507/14

Господарський суд Львівської області в
складі судді Петрашко М.М. розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Реаленерго", м.Київ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат",
м.Жидачів Львівської області

про стягнення 79 641,51 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Коханевич В.Г. -
представник (довіреність №998-07/14 від
28.07.2014р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Реаленерго" до
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат" про
стягнення 79 641,51 грн., з яких 72 380,00 грн. -
основний борг, 4 665,97 грн. - пеня, 1 796,61 грн.
- 3% річних, 798,93 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 14.07.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 30.07.2014р. Ухвалою
суду від 30.07.2014р. розгляд справи
відкладено 79 641,51 грн.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю, просив позов
задоволити з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, вимог ухвал
суду не виконав, причин неявки
представника та невиконання вимог
ухвали суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №81 8 від 05.08.2014р. -
вручено 07.08.2014р. Станом на 13.08.2014р. від
відповідача відзив, клопотання, заяви,
докази витребувані судом на адресу
суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представника позивача, суд -

встановив:

12.04.2013р. між Відкритим акціонерним
товариством "Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство
"Жидачівський целюлозно-паперовий
комбінат" (надалі - замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Реаленерго" (надалі -
генеральний підрядник) укладено
договір №120413-2 на виконання робіт на
створення науково-технічної
(проектної) продукції, відповідно до
умов якого замовник доручає, а
генеральний підрядник приймає на себе
виконання техніко-економічного
обгрунтування (ТЕО) по модернізації
системи паро забезпечення
Жидачівського целюлозно-паперового
комбінату, відповідно до Технічного
завдання (Додаток 1).

Згідно із п.2.1. договору за виготовлену
проектну продукцію відповідно до
даного договору замовник перераховує
генеральному підряднику у
відповідності з кошторисом на проектні
роботи (Додаток 2) - 103 400,00 грн. з
урахуванням.

Пунктом 2.2.1. договору передбачено, що
передоплата здійснюється на
розрахунковий рахунок генерального
підрядника у розмірі 30% від загальної
вартості робіт за даним договором,
вказаної у п.2.1. договору, впродовж 3-х
банківських днів з дати підписання
даного договору.

Остаточний розрахунок у розмірі 70% від
загальної вартості робіт за договором,
вказаної в п.2.1. договору, здійснюється
впродовж 3-х банківських днів з дати
підписання акту прийому-передачі
робіт. (п.2.2.2. договору).

Відповідно до п.3.5. договору підписання
сторонами акту приймання-здачі
виконаних робіт є підставою для
остаточного розрахунку замовника з
генеральним підрядником.

Як зазначено у позовній заяві, позивач
свої зобов'язання за договором виконав
належним чином та в повному обсязі,
однак відповідач повний розрахунок за
виконані роботи не здійснив, в зв'язку з
чим в нього виникла заборгованість в
розмірі 72 380,00 грн., яку позивач просить
стягнути на його користь з відповідача.

Згідно із п.4.3. договору в разі
прострочення остаточного розрахунку з
генеральним підрядником замовник
сплачує на користь генерального
підрядника пеню в розмірі 0,1% від
неоплаченої суми за кожен день
прострочення, але не більше 10% від
неоплаченої суми.

Таким чином на підставі п.4.3. договору
позивач нарахував відповідачу 4 665,97
грн. пені.

Крім того, керуючись ч.2 ст.625 ЦК України
позивач нарахував відповідачу 3% річних
в розмірі 1 796,61 грн. та інфляційні
втрати в розмірі 798,93 грн.

Відтак, загальний розмір
заборгованості, яку позивач просить
стягнути на свою користь з відповідача
становить 79 641,51 грн., з яких 72 380,00 грн. -
основний борг, 4 665,97 грн. - пені, 1 796,61 грн.
- 3% річних, 798,93 грн. - інфляційні втрати.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити
повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст.837 ЦК
України).

Відповідно до ст.838 ЦК України
підрядник має право, якщо інше не
встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.

Як вбачається із матеріалів справи,
12.04.2013р. між сторонами укладено договір
№120413-2 на виконання робіт на створення
науково-технічної (проектної)
продукції, відповідно до умов якого
замовник доручає, а генеральний
підрядник приймає на себе виконання
техніко-економічного обгрунтування
(ТЕО) по модернізації системи паро
забезпечення Жидачівського
целюлозно-паперового комбінату,
відповідно до Технічного завдання
(Додаток 1).

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань за вказаним договором
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) №ОУ-0000004 від
09.09.2013р. на суму 103 400,00 грн. Копія
вказаного акту міститься в матеріалах
справи, оригінал оглянутий в судовому
засіданні.

В матеріалах справи містяться докази
здійснення відповідачем часткової
оплати в розмірі 31 020,00 грн. Докази
сплати відповідачем решти суми боргу в
матеріалах справи відсутні, відзив на
позов відповідач не подав.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача 72 380,00 грн.
основного боргу є обґрунтованою,
підтверджуються матеріалами справи, не
спростована відповідачем та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондуються із приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно із п.4.3. договору в разі
прострочення остаточного розрахунку з
генеральним підрядником замовник
сплачує на користь генерального
підрядника пеню в розмірі 0,1% від
неоплаченої суми за кожен день
прострочення, але не більше 10% від
неоплаченої суми.

Згідно із ст.3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Як вбачається із доданого позивачем
розрахунку пені позивач врахував
приписи Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

Суд, перевіривши розрахунок розміру
пені, дійшов висновку, що позовна
вимога про стягнення з відповідача 4
665,97 грн. пені є обґрунтованою, та
підлягає задоволенню.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: сплата
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення та
трьох відсотків річних від
простроченої суми.

Суд, перевіривши розрахунок розміру 3%
річних та інфляційних втрат, дійшов
висновку що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 1 796,61 грн. - 3%
річних, 798,93 грн. - інфляційних втрат є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №865 від 09.07.2014р. на
суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49
ГПК України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат" (81700,
Львівська область, м.Жидачів,
вул.Фабрична, 4, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Реаленерго" (03057,
м.Київ, вул.О.Довженка, буд.18, ) 72 380,00 грн. - основного боргу, 4 665,97
грн. - пені, 1 796,61 грн. - 3% річних, 798,93 грн. -
інфляційних втрат та 1 827,00 грн. -
судового збору.

3. Наказ видати в порядку ст.116 ГПК
України, після набрання судовим
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 18.08.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.