ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 р.
Справа № 914/2044/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромета - Регіон»,
м. Київ

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мальви-Маркет», м.
Львів

Про стягнення 21 731,25 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Ременяк В.В. - представник

від відповідача: Кепич Т.В. -
представник

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

Представникам сторін роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Товариством з
обмеженою відповідальністю «Євромета -
Регіон» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мальви-Маркет» про
стягнення 21 731,25 грн.

Ухвалою суду від 11.06.2014 року порушено
провадження у справі та призначено
розгляд на 01.07.2014 року.

Причини відкладення розгляду справи
було викладено в попередніх ухвалах
господарського суду Львівської
області.

В судовому засіданні 01.07.2014 року судом
оглянуто оригінали документів, які
долучені позивачем до матеріалів
справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 18.08.14 р. позов підтримав,
просив задоволити позовні вимоги з
мотивів наведених в позовній заяві,
матеріалах справи та поясненнях
наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому
засіданні 18.08.14 р. проти позовних вимог
заперечив з підстав наданих у усних
поясненнях.

В судовому засіданні 18.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

9 листопада 2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євромета - Регіон»
(надалі Продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Мальви-Маркет» (надалі Покупець)
укладено договір купівлі - продажу № 1247
ЄМР, згідно умов якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця товар в асортименті, в
кількості та по ціні, що визначенні
умовами цього Договору, а Покупець
зобов'язується прийняти такий товар та
оплатити в порядку у відповідності до
договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору,
предметом договору є товари, визначені
у видаткових накладних, які є
невід'ємною частиною даного Договору.

На виконання умов договору
Продавцем Покупцю поставив товар
відповідно до видаткових накладних:

- ЄР - 00000410 від 31.01.13 р. на суму 9 598,13
грн.;

- ЄР - 00000412 від 31.01.13 р. на суму 219,54
грн.;

- ЄР - 00000426 від 31.01.13 р. на суму 495,96
грн.;

- ЄР - 00000427 від 31.01.13 р. на суму 2 913,14
грн.;

- ЄР - 00000452 від 04.02.13 р. на суму 346,50
грн.;

- ЄР - 00000476 від 05.02.13 р. на суму 273,50
грн.;

- ЄР - 00000598 від 11.02.13 р. на суму 317,24
грн.;

- ЄР - 00000743 від 19.02.13 р. на суму 2 317,24
грн.;

- ЄР - 00000811 від 21.02.13 р. на суму 1 393,06
грн.;

- ЄР - 00000812 від 21.02.13 р. на суму 377,94
грн.;

- ЄР - 00000813 від 21.02.13 р. на суму 224,68
грн.;

- ЄР - 00000814 від 21.02.13 р. на суму 89,57
грн.;

- ЄР - 00000853 від 22.02.13 р. на суму 297,86
грн.;

- ЄР - 00000873 від 22.02.13 р. на суму 54,60
грн.;

- ЄР - 00000940 від 26.02.13 р. на суму 1 074,62
грн.,

на загальну суму 20 047,58 грн.

Факт передачі та отримання вище
зазначеного товару Продавця Покупцю
підтверджується довіреностями на
отримання матеріальних цінностей, а
саме: № 01715 від 31.01.13 р.; №3 01722 від 04.02.13 р.;
№ 01730 від 19.02.13 р.

Відповідно до п. 4.6 Договору, датою
отримання товару Покупцем вважається
дата фактичної передачі товару, що
зазначається у видатковій накладній.

Згідно п. п. 5.1, 5.2 Договору, розрахунок
за кожну відвантажену (передану) партію
товару здійснюється на підставі цього
договору шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Покупця, остаточний рахунок за
отриманий товар Покупець здійснює
протягом 14 календарних днів, починаючи
з дня отримання товару.

Відповідно до п. 5.5. Договору, всі кошти
отримані від Покупця в період дії цього
договору, Продавець зараховує в
рахунок оплати вартості товару, що
постачається за цим Договором, у
хронологічному порядку, починаючи з
самого давнього рахунку (накладної).

Однак, свої зобов'язання в частині
оплати за поставлений товар Покупець
не виконав, у зв'язку з чим в останнього
виникла перед Продавцем
заборгованість в сумі 20 047,58 грн.

Таким чином, станом на день подання
позову, заборгованість відповідача
перед позивачем становить 20 047,58 грн.,
яку останній просить стягнути з
відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
позивачем нараховані три відсотки
річних від простроченої суми за період
з 31.01.2013 року по 13.03.2013 року в сумі 681,29
грн. Крім цього, відповідно до п. 6.3
Договору, нараховано штраф 5% від
загальної вартості неоплаченої
вартості товару в сумі 1 002,38 грн.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи на
виконання умов Договору купівлі -
продажу № 1247 ЄМР від 9 листопада 2011 року
Позивач поставив Відповідача згідно
видаткових накладних: ЄР - 00000410 від 31.01.13
р. на суму 9 598,13 грн.; ЄР - 00000412 від 31.01.13 р.
на суму 219,54 грн.; ЄР - 00000426 від 31.01.13 р. на
суму 495,96 грн.; ЄР - 00000427 від 31.01.13 р. на
суму 2 913,14 грн.; ЄР - 00000452 від 04.02.13 р. на
суму 346,50 грн.; ЄР - 00000476 від 05.02.13 р. на
суму 273,50 грн.; ЄР - 00000598 від 11.02.13 р. на
суму 317,24 грн.; ЄР - 00000743 від 19.02.13 р. на
суму 2 317,24 грн.; ЄР - 00000811 від 21.02.13 р. на
суму 1 393,06 грн.; ЄР - 00000812 від 21.02.13 р. на
суму 377,94 грн.; ЄР - 00000813 від 21.02.13 р. на
суму 224,68 грн.; ЄР - 00000814 від 21.02.13 р. на
суму 89,57 грн.; ЄР - 00000853 від 22.02.13 р. на
суму 297,86 грн.; ЄР - 00000873 від 22.02.13 р. на
суму 54,60 грн.; ЄР - 00000940 від 26.02.13 р. на
суму 1 074,62 грн. товар на загальну суму 20
047,58 грн. Факт отримання вище
зазначеного товару Відповідачем
підтверджується довіреностями на
отримання матеріальних цінностей: №
01715 від 31.01.13 р.; №3 01722 від 04.02.13 р.; № 01730
від 19.02.13 р. (долучено до матеріалів
справи).

Однак, як вбачається із позовних вимог
та матеріалів справи, свої зобов'язання
відповідач не виконав чим заборгував
позивачу 20 047,58 грн. за поставлений
товар. Дана заборгованість станом на
момент винесення рішення відповідачем
не погашена та підлягає до стягнення.

Положенням ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного
кодексу України встановлено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського
кодексу України боржник, який
прострочив виконання господарського
зобов'язання, відповідає перед
кредитором (кредиторами) за збитки,
завдані простроченням, і за
неможливість виконання, що випадково
виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п. 6.3 Договору купівлі - продажу
№ 1247 ЄМР від 9 листопада 2011 року, у
випадку прострочення платежу більше,
ніж на 30 календарних днів, покупець
сплачує штраф у розмірі 5 % від
загальної вартості неоплаченої
(несвоєчасно оплаченої) партії товару
(зі змінами).

Відповідно до вище зазначеного,
позивачем за несвоєчасне виконання
відповідачем своїх договірних
зобов'язань, нараховано штраф в розмірі
1 002,38 грн., який підлягає до стягнення.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: сплата
суми боргу з урахуванням трьох
відсотків річних від простроченої
суми. За несвоєчасне виконання
договірних зобов'язань позивачем
нараховані три відсотки річних за
період з 31.01.2013 року по 13.03.2013 року, які
згідно розрахунку складають 681,29 грн. та
підлягають до стягнення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи відсутність доказів оплати
відповідачем боргу та не подання ним
доказів, які б спростовували позовні
вимоги, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати слід віднести на
відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись
3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК
України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мальви-Маркет» (79034,
Львівська область, м. Львів, вул.
Литвиненка, 3, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромета - Регіон»
(02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, ) - 20 047,58 грн. - основного
боргу, 681,29 грн. - 3 % річних, 1 002,38 грн. - 5 %
штрафу та 1 827,00 грн. - судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 18.08.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.