ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Справа № 903/1113/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді Саранюка В.І. -
доповідача у справісуддівІванової Л.Б.
Кочерової Н.О.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційні скарги
1. фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 2.
Публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк"на рішення від та на
постанову відгосподарського суду
Волинської області 18.03.2014 Рівненського
апеляційного господарського суду
02.06.2014 у справі господарського суду№
903/1113/13 Волинської областіза
позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_4доПублічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк"третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
ОСОБА_5третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача
ОСОБА_6провизнання договору
недійснимза участю представників
сторін:

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_7

від відповідача - Кратенко Ю.О.

від третьої особи на стороні позивача -
не з'явилися

від третьої особи на стороні
відповідача - не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Волинської області від 18.03.2014 у справі
№ 903/1113/13 відмовлено фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 (Позивач) в
частині позовних вимог про визнання
недійсним договору про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№ б/н від 29.09.2009. В частині позовних
вимог про визнання недійсним договору
поруки від 29.09.2008, припинено
провадження у справі, у зв'язку з
відмовою від позову в цій частині.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 у даній
справі залишено без змін рішення
господарського суду Волинської
області від 18.03.2014.

Не погоджуючись із вказаними судовими
актами, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 та Публічне акціонерне
товариство "Західінкомбанк"
(Відповідач) звернулися з касаційними
скаргами.

В касаційній скарзі Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 просить
скасувати рішення господарського суду
Волинської області від 18.03.2014,
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 у справі
№ 903/1113/13 та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги Позивача.
Скарга мотивована тим, що оспорюваний
договір є недійсним, оскільки ФОП
ОСОБА_4 не підписувався договір про
надання короткострокового кредиту
(овердрафту) № б/н від 29.09.2009.

Публічне акціонерне товариство
"Західінкомбанк" в касаційній скарзі
просить скасувати постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 у даній
справі та залишити без змін рішення
господарського суду Волинської
області від 18.03.2014.

Відповідач вказує на те, що відсутність
підпису Позивача при укладенні
кредитного договору, не може бути
безспірним доказом неукладеності
правочину при наявності її печатки на
договорі, надання довіреності третій
особі, здійснення ряду заходів по
сплаті відсотків за користування
кредитом.

Заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, 29.09.2008 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комерційний банк
"Західінкомбанк" (Кредитор) та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 (Боржник)
укладено договір про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№ б/н, відповідно до якого кредитор
зобов'язався надати боржнику
короткостроковий кредит (овердрафт)
понад його залишок на поточному
рахунку в КБ "Західінкомбанк", в межах
встановленого ліміту в сумі 198 500,00 грн.,
із сплатою 24% річних строком до 30.09.2009.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що
овердрафт надається для поповнення
обігових коштів з метою здійснення
статутної діяльності боржника.

Згідно з пунктом 5.1. договору, сторони
погодили, що даний договір про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
набуває чинності з моменту фактичного
надання кредитором кредитних коштів
боржнику і діє до повного погашення
боржником суми кредиту, сплати
відсотків та іншої заборгованості
згідно умов договору. Даний договір
скріплено печатками сторін.

Одержання кредиту у визначеному
сторонами розмірі та порядку
підтверджується долученими до
матеріалів справи банківською
випискою за період з 29.09.2008р. по 10.12.2013р.,
платіжними дорученнями № 84 від 29.09.2008
року на суму 198 500 грн., № 79 від 30.09.2008
року на суму 3 920,23 грн.; заявою
на переказ готівки № 3597 від 31.10.2008 року
на суму 4 050,00 грн.; платіжними
дорученнями № 80 від 31.10.2008 року на суму
4 034,96 грн., № 122 від 28.11.2008 на суму 3
641,05 грн.; заявою на переказ готівки № 700
від 31.12.2008 на суму 4 420,0 грн.; платіжними
дорученнями № 98 від 31.12.2008 на суму
4 421,32 грн., № 2 від 30.01.2009 на суму
3 781,52 грн., № 22 від 27.02.2009 на суму 3 651,16
грн., № 23 від 01.04.2009 на суму 4 172,99 грн., № 24
від 07.05.2009 на суму 3 912,09 грн., № 25 від
10.06.2009 на суму 3 781,64 грн.

29.09.2008 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Комерційний банк
"Західінкомбанк" (кредитор) і ОСОБА_6
(поручитель) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (позичальник)
укладено договір поруки № б/н від
29.09.2008, згідно якого поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати за виконання
позичальником - приватним підприємцем
ОСОБА_4, в повному обсязі усіх
зобов'язань позичальника, що
випливають з угоди про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№ б/н від 29.09.2008 та додаткових до нього
договорів, укладених між кредитором та
позичальником.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулася до господарського суду
Волинської області з позовом про
визнання недійсними договору про
надання короткострокового кредиту
(овердрафту) № б/н від 29.09.2008, укладеного
між КБ "Західінкомбанк" та ФОП ОСОБА_4 та
договору поруки від 29.09.2008 № б/н,
укладеного між КБ
"Західінкомбанк", ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4.

Заявою від 11.12.2013 фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 від вимоги
про визнання недійсним договору
поруки, укладеного 29.09.2008 між КБ
"Західінкомбанк", ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4
відмовилася.

Судом першої інстанції припинено
провадження в частині позовних вимог
про визнання недійсним договору поруки
від 29.09.2008 на підставі пункту 4 частини 1
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Місцевим господарським судом
відмовлено Позивачу у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
договору про надання
короткострокового кредиту
(овердрафту).

Судове рішення мотивовано тим, що
Позивачем не доведено підстав для
визнання недійсним кредитного
договору (овердрафту) від 29.09.2008.

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину,
згідно з частиною 1 статті 215 даного
Кодексу, є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Висновком експерта НДЕЦ при УМВС
України у Волинській області №
1246 від 17.01.2014 встановлено, що підпис в
графі "Приватний підприємець ОСОБА_4" у
договорі про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
від 29.09.2008 виконаний не ОСОБА_4, а іншою
особою.

Оспорюваний договір скріплено
печаткою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4.

Судом першої інстанції надано оцінку
довіреностям, які містяться в
матеріалах справи: посвідченій 18.05.2005
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_9
за № 2952 та посвідченій 29.10.2008 приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстрована в реєстрі за № 2867, згідно
з якими ФОП ОСОБА_4
уповноважила громадянку ОСОБА_5
представляти свої інтереси, як
фізичної особи-підприємця в усіх
установах, підприємствах та
організаціях незалежно від форм
власності. Із змісту вказаних
довіреностей вбачається, що ФОП ОСОБА_4
уповноважила ОСОБА_5 діяти від свого
імені в банківських установах з питань
відкриття на її ім'я рахунків, з питань,
що стосуються наявності, руху,
перерахування, зняття коштів, які
знаходяться на відкритих на її ім'я
рахунках. Для виконання повноважень
представнику надано право подавати та
підписувати від її імені заяви,
довідки, інші документи (в т.ч.
платіжні), одержувати через касу банку
будь-які суми з рахунків без обмежень
їх розміру, а в разі необхідності -
закрити рахунки, розписуватися,
одержувати довідки або інші документи
про наявність грошових сум чи руху
зазначених сум, поповнювати рахунок,
перераховувати кошти на рахунки
державних, приватних, інших форм
власності установ і організацій.

Місцевий господарський суд вказує на
те, що правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Також, суд зазначає, що положеннями
чинного, на час укладення між сторонами
кредитного договору, законодавства
України було визначено, що печатки і
штампи підприємства повинні
зберігатись в сейфах або металевих
шафах, відповідальність і контроль за
дотриманням порядку зберігання
печаток і штампів, а також за
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господарських об'єднань, суб'єктів
господарської діяльності (п. 3.4.1
Інструкції про порядок видачі
міністерствам та іншим центральним
органам виконавчої влади,
підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а також
порядок видачі дозволів на оформлення
замовлень на виготовлення печаток і
штампів, та затвердження Умов і правил
провадження діяльності з відкриття та
функціонування штемпельно-граверних
майстерень, виготовлення печаток і
штампів, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 11.01.1999 № 17).

Оскільки, матеріали справи не містять
будь-яких доказів звернення Позивача
із заявами про викрадення або втрату
печатки до органів внутрішніх справ
України, суд першої інстанцій дійшов
висновку, що наведене виключає
можливість того, що печатка на спірній
кредитній угоді здійснена невідомою
(невстановленою) особою.

Крім того, суд першої інстанції
зазначає, що наступне схвалення
юридичною особою угоди, укладеної від
її імені представником, який не мав
належних повноважень, робить її
дійсною з моменту укладення. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення до
другої сторони угоди чи до її
представника (лист, телеграма,
телетайпограма тощо) або вчинення дій,
які свідчать про схвалення угоди
(прийняття її виконання, здійснення
платежу другій стороні і т. ін.). У
такому випадку вимога про визнання
угоди недійсною з мотивів відсутності
належних повноважень представника на
укладення угоди задоволенню не
підлягає.

Матеріалами справи та фактичними
обставинами справи підтверджується те,
що сторонами, зокрема, Позивачем,
вчинено дії по виконанню спірного
кредитного договору, як вбачається із
матеріалів справи, відбулося реальне
настання правових наслідків, які
встановлені зазначеним договором.

Так, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 отримано кредитні кошти на
виконання умов кредитного договору,
вчинено ряд заходів, спрямованих на
сплату відсотків за користування
кредитними коштами, що стверджується
платіжними дорученнями, наявними в
матеріалах справи, а саме № 79 від 30.09.2008,
№ 80 від 31.10.2008, № 122 від 28.11.2008, № 98 від
31.12.2008, № 2 від 30.01.2009, № 22 від 27.02.2009, № 23
від 01.04.2009, № 24 від 07.05.2009, № 25 від 10.06.2009.

Суд апеляційної інстанції, не
погоджуючись з позицією суду першої
інстанції, вказав на те, що правочин між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та
Публічним акціонерним товариством
"Західінкомбанк" про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
від 29.09.2008 є неукладеним, тому в позові
про визнання недійсним правочину слід
відмовити, оскільки не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено (договір, який не укладено).

Апеляційний господарський суд залишив
без змін резолютивну частину рішення,
вказавши, що відповідно до пункту 12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" не
підлягає скасуванню судове рішення,
якщо апеляційною інстанцією буде
з'ясовано, що його резолютивна частина
є правильною, хоча б відповідні
висновки місцевого господарського
суду й не були належним чином
обґрунтовані у мотивувальній частині
рішення. Водночас апеляційний
господарський суд у мотивувальній
частині своєї постанови не лише вправі,
а й повинен зазначити власну правову
кваліфікацію спірних відносин та
правову оцінку обставин справи.

Постанова мотивована тим,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Суд апеляційної інстанції наголошує на
тому, що важливим елементом угоди є
воля та її зовнішній вияв -
волевиявлення. Наявність угоди
свідчить про те, що обидва учасника
бажали укласти угоду і що їхній
зовнішній вияв волі (волевиявлення)
відповідає внутрішній волі. Єдність
внутрішньої волі і волевиявлення
характерна для угоди, оскільки не
відповідність внутрішній волі і
волевиявлення означає, що справжньої
волі, справжнього бажання укласти
угоду немає.

Позивач в період укладення договору
про надання короткострокового кредиту
від 29.09.2008 перебував за кордоном, що
підтверджується повідомленням
Державної прикордонної служби України
№ 254/К-5806 від 30.09.2013.

Крім того, висновком експерта НДЕКЦ при
УМВС України у Волинській області № 1246
від 17.01.2014 встановлено, що підпис в
графі "Приватний підприємець ОСОБА_4" у
договорі про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№ б/н від 29.09.2008 виконаний не ОСОБА_4, а
іншою особою.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи
Позивачу у задоволенні позовних вимог
про визнання недійсним кредитного
договору, вказав на неукладеність
даного договору, що унеможливлює
визнання його недійсним.

Колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
касаційних скарг з огляду на таке.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Порядок укладення договору є
визначеною законом системою дій
учасників договірних відносин,
спрямованих на становлення цивільних
прав та обов'язків.

Суд апеляційної інстанції, визнаючи
договір про надання короткострокового
кредиту (овердрафту) неукладеним,
вказав на те, що не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено
(договір, який не укладено).

Разом з тим, судом не взято до уваги, що
сторони частково виконали договір,
таким чином своїми діями підтвердивши
його укладення.

Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
було укладено, суд має розглянути
питання щодо відповідності його
вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 Цивільного кодексу
України.

Стаття 203 Цивільного кодексу України
передбачає загальні вимоги додержання,
яких є необхідними для чинності
правочину і, зокрема, частина 2 статті 203
даного Кодексу встановлює, що особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідних обсяг цивільної
дієздатності.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
цивільних правочинів недійсними" від
06.11.2009 № 9 вказується, що відповідність
чи невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину, а в
пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними
від 29.05.2013 № 11 передбачено, що вирішуючи
спори про визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання таких
правочинів (господарських договорів)
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, та в разі задоволення
позовних вимог зазначити в судовому
рішенні, в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин.

Судом першої інстанції встановлено, що
наведені вимоги статті 203 Цивільного
кодексу України, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
були дотримані сторонами під час
укладення кредитного договору.

Овердрафтом є короткостроковий кредит,
який надається банком клієнту в разі
перевищення суми операції за платіжною
карткою залишку коштів на його
картрахунку або встановленого ліміту
кредитування.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 відкрито
28.10.2005 на підставі договору
банківського рахунку від 28.10.2005.

Умовами договору про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
встановлено дебетовий ліміт по
поточному рахунку № НОМЕР_1 в сумі
198 500,00 грн. та відкрито особовий
рахунок для сплати відсотків
№ НОМЕР_2.

Як встановлено судом першої інстанції,
Позивачем у період з вересня 2008 по
червень 2009 з рахунку № НОМЕР_1
перераховувалися грошові кошти, як
сплата відсотків за овердрафт згідно з
договором від 29.09.2008, на рахунок №
НОМЕР_2.

Відповідно до виданої ФОП ОСОБА_4
довіреності від 18.05.2005 остання
уповноважила ОСОБА_5 представляти
інтереси, діяти від свого імені в
банківських установах з питань
відкриття на її ім'я рахунків, з питань,
що стосуються наявності, руху,
перерахування, зняття коштів, які
знаходяться на відкритих на її ім'я
рахунках. Для виконання повноважень
представнику надано право подавати та
підписувати від її імені заяви,
довідки, інші документи (в т.ч.
платіжні), одержувати через касу банку
будь-які суми з рахунків без обмежень
їх розміру, а в разі необхідності -
закрити рахунки, розписуватися,
одержувати довідки або інші документи
про наявність грошових сум чи руху
зазначених сум, поповнювати рахунок,
перераховувати кошти на рахунки
державних, приватних, інших форм
власності установ і організацій. Також,
надано право підпису за ФОП
ОСОБА_4 та право здійснення будь-яких
інших дій, не заборонених
законодавством України, необхідних для
виконання вищевказаної довіреності.

Крім того, довіреністю від 29.10.2008 ФОП
ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 укладати
будь-які угоди та інші правочини,
пов'язані із здійсненням
підприємницької діяльності (у тому
числі, але не виключно - кредитні
договори, договори поруки, іпотеки,
застави та інші).

У статті 44 Господарського кодексу
України, підприємництво здійснюється
на основі самостійного формування
підприємцем програми діяльності,
вибору постачальників і споживачів
продукції, що виробляється, залучення
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, встановлення
цін на продукцію та послуги відповідно
до закону, комерційного розрахунку та
власного комерційного ризику.

Таким чином, в разі здійснення
підприємницької діяльності особа має
усвідомлювати, що така господарська
діяльність здійснюється нею на власник
ризик, а тому користуючись правом
самостійного залучення фінансових
ресурсів, здійснювати власний
комерційний розрахунок щодо наслідків
укладення відповідних правочинів, а
також самостійно нести комерційні
ризики їх несприятливості, що можуть
настати в результаті таких правочинів.
Підприємець самостійно має
розрахувати ризики настання
несприятливих наслідків в результаті
тих чи інших його дій, та самостійно
прийняти рішення про вчинення (чи
утриматись від) таких дій. Настання
несприятливих наслідків господарській
діяльності підприємця є його власним
комерційним ризиком, на основі якого і
здійснюється підприємництво.

Водночас слід зазначити, що в
матеріалах справи відсутні докази
звернення фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до правоохоронних органів щодо
неправомірних дій ОСОБА_5, посадових
осіб Публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк".

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
визнання недійсним кредитного
договору з огляду на те, що спірний
кредитний договір укладений з
дотриманням вимог статей 202, 205, 207
Цивільного кодексу України та інших
норм чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Вищого господарського суду України не
вбачає підстав для скасування
законного і обґрунтованого рішення у
даній справі, яке прийнято за
результатом повного та всебічного
розгляду судом першої інстанції всіх
обставин справи, що мають значення для
правильного вирішення спору, на
підставі вірного застосування норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та з
дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів не погоджується з
правовою позицією суду апеляційної
інстанції, ураховуючи вище зазначене.

Водночас, постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
02.06.2014 у даній справі залишено без змін
рішення господарського суду
Волинської області від 18.03.2014, з
зазначенням власної правової
кваліфікації спірних відносин та
правової оцінки обставин справи.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції, зводяться
передусім до переоцінки доказів у
справі, однак відповідно до
імперативних приписів частини 2 статті
1117 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні та постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Волинської області від 18.03.2014 та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 у справі
№ 903/1113/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
Саранюк В.І.

Судді
Іванова Л.Б.

Кочерова Н.О.