ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2014 р.
Справа № 911/2731/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Паритет Пак»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Мелітто»

про стягнення 149206,78грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Гайдаш А.О. (довіреність
б/н від 21.08.2014);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Паритет Пак» (далі -
ТОВ «Паритет Пак») звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Мелітто» (далі -
ТОВ «ДЦ Мелітто») про стягнення 141
170,53грн заборгованості у тому числі:

- 126 979,62грн основного боргу;

- 6 152,69грн пені за період з 19.02.2014 по
19.06.2014;

- 1 043,55грн 3% річних за період з
03.03.2014 по 19.06.2014;

- 6 994,67грн 20% річних за період з
22.02.2014 по 19.06.2014.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
№471 від 20.12.2013 на поставку товару в
частині оплати за поставлений товар у
строк, встановлений договором (а.с.2-4).

До прийняття рішення по суті заявлених
вимог, позивачем подано клопотання, що
прийнято судом до розгляду 13.08.2014
(а.с.110-111), про збільшення заявлених
вимог до 149 206,78грн, у тому числі:

- 126 979,62грн - основного боргу;

- 9 788,13грн - пені за період з 19.02.2014
по 13.08.2014;

- 1 617,58грн - 3% річних за період з
03.03.2014 по 13.08.2014;

- 10 821,45грн - 20% річних за період з
22.02.2014 по 13.08.2014.

Відповідач у справі - ТОВ «ДЦ Мелітто»
відзиву по суті заявлених вимог не
надав.

При цьому, 21.08.2014 відповідачем заявлено
клопотання про відкладення розгляду
справи щодо задоволення якого
заперечував в судовому засіданні
представник позивача.

У задоволенні заявленого клопотання
відмовлено і розгляд справи здійснено
без поноважного представника
відповідача, за відсутності його
відзиву на позов, з наступних підстав:

- копія ухвали від 07.07.2014 про
порушення провадження у даній справі
надіслана відповідачу за адресою, яка
відповідає вказаній у спеціальному
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 16.07.2014
(а.с.46-47) та отримана відповідачем 15.07.2014,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення №
780 (а.с.78);

- з моменту отримання ухвали про
порушення провадження у справі
протягом більш ніж місяць відповідачем
відзиву на позов не подано;

- відповідач неодноразово заявляв
клопотання про відкладення розгляду
справи, з метою надання йому часу
підготуватись до засідання суду та
надати відзив, однак, таким право не
скористався, що свідчить про
затягування ним розгляду даної справи;

- копія ухвали суду від 13.08.2014
направлена відповідачу 14.08.2014, про що
свідчить список згрупованих поштових
відправлень за адресою його
місцезнаходження (а.с.119), та отримана
відповідачем, як вбачається з
інформації з офіційного сайту УДППЗ
«Укрпошта» 19.08.2014, отже, відповідач
повідомлений про час та місце
засідання суду належним чином (а.с.120);

- окрім того, текст ухвали суду від
13.08.2014 зареєстровано у Єдиному
державному реєстрі судових рішень за
№40122432 ще 13.08.2014, про що свідчить
повідомлення про внесення до Єдиного
державного реєстру судових рішень від
14.08.2014, отже, відповідач міг з нею
ознайомитись та дізнатись про
збільшення розміру заявлених вимог
позивачем.

Посилання відповідача у поданому
клопотання на те, що йому не направлено
позивачем копію заяви про збільшення
розміру позовних вимог не прийнято
судом до уваги, оскільки така копія, як
свідчить фіскальний чек та опис
вкладення у цінний лист,
зареєстрований за №952 (а.с.124-125),
направлена відповідачу 18.08.2014, окрім
того, чинне процесуальне законодавство
не зобов'язує позивача направляти
копію такої заяви відповідачу.

Також, слід зазначити, що з урахуванням
отримання копії ухвали від 13.08.2014
відповідачем, наявності її у ЄДРСР
станом на 14.08.2014, відповідачу могло бути
відомо з тексту такої ухвали про
збільшення розміру позовних вимог,
період за які такі вимоги заявлені;
відповідач не був позбавлений права
ознайомитись з матеріалами справи, про
порушення якої йому відомо з 15.07.2014.

В судовому засіданні представник
відповідача заявлені вимоги підтримав
у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2013 між ТОВ «Паритет Пак» (далі -
постачальник) та ТОВ «ДЦ Мелітто» (далі
- покупець) укладено договір на
поставку товарів № 471 (а.с.14-18, далі -
договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору постачальник
зобов'язується на підставі заявок
поставляти і передавати у власність
покупця партії поліпропіленової
продукції (далі - товар) у номенклатурі,
асортименті, кількості, у строки та за
цінами, вказаними у видаткових
накладних, рахунках-фактурах або
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору (п. 1.1 договору), а
покупець зобов'язується приймати товар
і оплачувати його на умовах договору (п.
1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна
товару є договірною, визначається у
національній валюті України і
вказується у видаткових накладних,
рахунку-фактурі чи специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору; ціна на
товар залежить від курсу національної
валюти (гривні) до долару США за даними
Міжбанківської валютної біржі.

Розрахунки за кожну партію товару
покупець здійснює шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника
протягом 30 календарних днів з моменту
передачі товару у власність покупця.
При цьому, датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
банківський рахунок постачальника (п.
3.1 договору); моментом фактичної
передачі партії товару вважається
дата, зазначена у видатковій накладній
постачальника (п.3.2 договору).

Постачання товару здійснюється на
умовах - (EXW), Інкотермс 2010, адреса
складу: м. Дніпропетровськ, вул.
Молодогвардійська, 13А.

Відповідно до п. 10.1 договір набуває
чинності з моменту підписання його
сторонами та діє до 31.12.2013; після
закінчення терміну дії договору, його
умови залишаються дійсними стосовно
всіх партій товару, який поставлений у
строк його дії. Також, вказаним пунктом
договору передбачено, що сторони не
звільняються від зобов'язань щодо
врегулювання розрахунків за
поставлений товар, зобов'язань по
заміні товару, щодо якого своєчасно
пред'явлені рекламації.

Як визначено п.10.1.1 договору, у разі якщо
сторони у 30 денний термін до закінчення
дії основного договору не заявлять про
його розірвання, договір вважається
дійсним до 31 грудня наступного
календарного року на тих самих умовах.

Під час розгляду справи, сторонами не
надано доказів подання будь-якою із
сторін договору заяви про розірвання
договору, отже, такий договір продовжив
свою дію на наступний рік.

Як встановлено під час розгляду даної
справи, на виконання умов відповідного
договору, позивачем передано
відповідачу товар на суму 144 557,05грн, що
підтверджується видатковими
накладними:

- № РН-00003029 від 20.12.2013 на суму 8 640,22грн;

- № РН-0000186 від 31.01.2014 на суму 8 937,22грн;

- № РН-0000187 від 31.01.2014 на суму 34820,44грн;

- № РН-0000266 від 10.02.2014 на суму 60 357,35грн;

№ РН- 0000344 від 19.02.2014 на суму 31 801,82грн
(а.с.19, 22, 25, 28, 32).

Товар прийнятий відповідачем в особі
уповноважених ним осіб, що
підтверджується довіреностями на
отримання матеріальних цінностей № 226
від 19.12.2013, № 20 від 31.01.2014, № 19 від 31.01.2014,
№ 25 від 10.02.2014, № 30 від 19.02.2014 (а.с.21, 24, 27,
31, 34).

Частина поставленого товару оплачена
відповідачем на суму 17 577,43грн, що
підтверджується виписками з рахунку
позивача на суму 8 640,21грн від 18.12.2013 та 8
937,22грн від 18.02.2014 (а.с.52-53).

Як зазначає позивач, заборгованість
відповідача за поставлений товар
становить 126 979,62грн, що підтверджується
актом звірки розрахунків станом на
11.06.2014 (а.с.35).

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати переданого товару за
вищевказаними накладними, а також
застосування до відповідача
відповідальності, встановленої чинним
законодавством та умовами договору за
порушення зазначених зобов'язань.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює
порядок оплати товару за договором
купівлі-продажу, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідач не здійснив оплату частини
товару, поставленого йому за
накладними у строк, встановлений п. 3.1
договору, що ним під час розгляду спору
у даній справі не спростовано шляхом
надання доказів оплати.

Так, строк оплати за видатковими
накладними № РН-0000187 від 31.01.2014, за
видатковою накладною № РН-0000266 від
10.02.2014 та за № РН-0000344 від 19.02.2014
закінчився відповідно - 02.03.2014, 12.03.2014 та
21.03.2014.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не виконані
взяті на себе зобов'язання, суд вважає
заявлені вимоги в частині стягнення
основного боргу обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
розмірі 126 979,62грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги
щодо стягнення з відповідача 3% річних
на суму 1617,58грн за період з 19.02.2014 по
13.08.2014 та 20% річних за період з 22.02.2014 по
13.08.2014.

Розрахунок 3% річних здійснено
позивачем наступним чином:

- за накладною № РН-0000187 від 31.01.2014
на суму 34 820,44грн за період з 03.03.2014 по
13.08.2014 у розмірі 469,36грн;

- за видатковою накладною № РН-0000266
від 10.02.2014 на суму 60 357,35грн за період з
13.03.2014 по 13.08.2014 у розмірі 763,98грн;

- за видатковою накладною № РН-0000344
від 19.02.2014 на суму 31 801,82грн за період з
20.03.2014 по 13.08.2014 у розмірі 384,24грн.

Розрахунок річних у розмірі 20%
здійснено позивачем наступним чином:

- за накладною № РН-0000187 від 31.01.2014
на суму 34 820,44грн за період з 22.02.2014 по
13.08.2014 у розмірі 3 300,78грн;

- за видатковою накладною № РН-0000266
від 10.02.2014 на суму 60 357,35грн за період з
16.03.2014 по 13.08.2014 у розмірі 4 993,95грн;

- за видатковою накладною № РН-0000344
19.02.2014 на суму 31 801,82грн за період з 22.03.2014
по 13.08.2014 у розмірі 2 526,72грн.

Заявлені вимоги підлягають
задоволенню лише частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що у
разі прострочення виконання грошового
зобов'язання, на вимогу постачальника,
покупець зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 6.6 договору, у разі
прострочення покупцем сплати більш ніж
на 3 календарних дні, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
проценти за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 20% річних
від вартості неоплаченого у строк
товару до дня його фактичної оплати;
нарахування штрафних санкцій не
припиняється через шість місяців і
нараховується на весь період
прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, сторони змінили розмір
річних, про який йдеться у ст. 625 ЦК
України з четвертого дня прострочення.

Таким чином, за розрахунком суду,
вимоги про стягнення з відповідача 3%
річних підлягають частковому
задоволенню лише за три перших дня
прострочення, а саме у сумі 31,31грн, у
т.ч.:

- за накладною № РН-0000187 від 31.01.2014
на суму 34 820,44грн за період з 03.03.2014 по
05.03.2014 у розмірі 8,59грн;

- за видатковою накладною № РН-0000266 від
10.02.2014 на суму 60 357,35грн за період з 13.03.2014
по 15.08.2014 у розмірі 14,88грн;

- за видатковою накладною № РН-0000344 від
19.02.2014 на суму 31 801,82грн за період з 22.03.2014
по 24.08.2014 у розмірі 7,84грн.

З урахуванням викладеного, у
задоволенні 1586,27грн 3% річних суд
відмовляє.

Розмір 20% річних, за розрахунком суду,
становить 10 540,22грн, а саме:

- за накладною № РН-0000187 від 31.01.2014 на
суму 34 820,44грн за період з 06.03.2014 по 13.08.2014
у розмірі 3 071,83грн;

- за видатковою накладною № РН-0000266 від
10.02.2014 на суму 60 357,35грн за період з 16.03.2014
по 13.08.2014 у розмірі 4 993,95грн;

- за видатковою накладною № РН-0000344
19.02.2014 на суму 31 801,82грн за період з 25.03.2014
по 13.08.2014 у розмірі 2 474,44грн.

За таких обставин, у задоволенні 280,23грн
20% річних суд відмовляє.

Також, позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідача 9 788,13грн пені
за період з 13.08.2014 по 13.08.2014, а саме:

- за видатковою накладною № РН-0000187 від
31.01.2014 на суму 34 820,44грн за період з
19.02.2014 по 13.08.2014 у розмірі 3 071,83грн;

- за видатковою накладною № РН-0000266 від
10.02.2014 на суму 60 357,35грн за період з 13.03.2014
по 13.08.2014 у розмірі 4 993,95грн;

- за видатковою накладною № РН-0000344 від
19.02.2014 на суму 31 801,82грн за період з 20.03.2014
по 13.08.2014 у розмірі 2 474,44грн.

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі
порушення термінів оплати товару
покупець виплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючої на період несплати, від суми
заборгованості за кожен день
прострочки; пеня нараховується за весь
період прострочення виконання
зобов'язання.

Визначений договором розмір пені не
перевищує максимального розміру пені,
встановленого ст.3 Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

Однак, позивачем при здійсненні
розрахунку невірно зазначено
початкові дати нарахування пені,
зокрема:

- за видатковою накладною № РН-0000187 від
31.01.2014 останнім днем сплати є 02.03.2014,
таким чином нараховування пені могло
бути здійснено лише з 03.03.2014, а не з
19.02.2014, як вказано у розрахунку
позивача;

- за видатковою накладною № РН-0000266 від
10.02.2014 останнім днем сплати є 12.03.2014,
таким чином нараховування пені могло
бути здійснено лише з 13.03.2014;

- за видатковою накладною № РН-0000344 від
19.02.2014 останнім днем сплати є 21.03.2014,
таким чином нараховування пені могло
бути здійснено за період з 22.03.2014, а не з
20.03.2014 як вказано у розрахунку.

Проте це не потягло за собою заявлення
вимог у більшому розмірі, оскільки у
розрахунку пені позивачем допущено
помилку при застосуванні певного
розміру облікової ставки НБУ, яка з
17.07.2014 становить 12,5%, що не враховано при
здійснені розрахунку позивачем.

Таким чином, вимоги щодо стягнення з
відповідача 9 788,13грн пені підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
за розрахунком суду, з урахуванням
розміру боргу та періоду прострочення,
розмір пені складає більшу суму, однак,
у суду відсутні підстави для виходу за
межі заявлених вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
судові витрати, понесені позивачем у
зв'язку з оплатою позову судовим
збором, підлягають частковому
відшкодуванню позивачу за рахунок
відповідача, а саме пропорційно
розміру заявлених ним вимог, що
становить 2 946,79грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 22.08.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Мелітто» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Паритет Пак» 126
979,62грн основного боргу, 31,31грн 3% річних,
10 540,22грн 20% річних, 9788,13грн пені, а також
2946,79грн в рахунок відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

3. В частині стягнення 1586,27грн 3% річних
та 280,23грн 20% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.