РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
Справа № 918/153/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя
Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Ходак М.В. (дов. № 1335 від
14.11.2013р.)

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Панчук Н.Г. (дов. № 176
від 28.09.2012р.)

від третьої особи на стороні позивача:
ОСОБА_3 (дов. № 148 від 03.03.2014р.)

від третіх осіб на стороні відповідача
- не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
позивача на рішення господарського
суду Рівненської області від 17.04.14 р. у
справі № 918/153/14 (суддя Качур А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Конікс"

до Публічного акціонерного товариства
акціонерний комерційний банк
"Індустріалбанк"

Відділу державної виконавчої служби
Дубенського міськрайонного управління
юстиції Рівненської області

за участю третіх третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: ОСОБА_4

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ОСОБА_5, приватний
нотаріус Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Конікс" (позивач)
звернулось до господарського суду
Рівненської області з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Дубенського міськрайонного управління
юстиції Рівненської області
(відповідач 1) та Публічного
акціонерного товариства акціонерного
комерційного банку "Індустріалбанк"
(відповідач 2), за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_5, приватного нотаріуса
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, в якому просить визнати
виконавчий напис приватного нотаріуса
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 від 25.06.2009 р.,
зареєстрованого у реєстрі за № 1026
таким, що не підлягав виконанню станом
на 19.12.2011р.

17.04.2014 р. від позивача надійшла заява
про відмову в частині вимог до Відділу
ДВС Дубенського міськрайонного
управління юстиції та залучення
Відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції до
участі в справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 17.04.2014 року у
справі № 918/153/14 в частині
відмови до ПАТ АКБ "Індустріалбанк" в
позові відмовлено, в частині позовних
вимог до відділу Державної виконавчої
служби Дубенського міськрайонного
управління юстиції Рівненської
області - провадження по справі
припинено.

В обґрунтування свого рішення суд
першої інстанції вказав, що вимоги
позивача про визнання виконавчого
напису таким, що повністю не підлягав
виконанню станом на 19.12.2011 р. не були
обгрунтовані та доведені належними та
допустимими доказами. Доказів
відсутності заборгованості визначеної
у виконавчому написі нотаріуса від
25.06.09р. станом на 19.12.11 р. не подано.

Не погоджуючись із винесеним рішенням
суду першої інстанції позивач,
звернувся з апеляційною скаргою до
Рівненського апеляційного
господарського суду, в якій, просить
рішення господарського суду
Рівненської області від 17.04.14 р.
скасувати та задоволити позовні
вимоги.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує
тим, що виконавчий напис нотаріуса не
підлягав виконанню станом на 19.12.11 р.,
оскільки сума боргу зазначена в
виконавчому написі не відповідача
дійсності і була спірною.

Скаржник зазначає, що АКБ
"Індустріалбанк" не подав до відділу
ДВС оригінал виконавчого напису разом
із кредитним договором до виконавчої
служби, оскільки будь-які докази
наявності в справі даних документів
відсутні.

На думку позивача, судом першої
інстанції не в повному обсязі
досліджено позовну заяву та додані до
неї докази, у зв'язку з чим суд не надав
їм відповідної оцінки, не з'ясував
дійсних обставин справи та зробив
необґрунтований висновок про
наявність підстав для відмови у позові.

Представник АКБ "Індустріалбанк" в
запереченнях на апеляційну скаргу та
відділ ДВС Дубенського РУЮ у відзиві на
апеляційну скаргу, заперечили проти
вимог останньої, оскільки вважає, що
посилання скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, є безпідставними
та необґрунтованими.

Відповідач зазначає, що обраний
позивачем спосіб захисту цивільного
права, не відповідає способу захисту,
визначеним ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК
України. Крім того, станом на час
подачі позовної заяви, оскаржуваний
виконавчий напис був фактично
виконаний позивачем у примусовому
порядку.

Водночас, відділ ДВС Дубенського МРУЮ
у відзиві на апеляційну скаргу
стверджує, що скаржником не доведено
належними та допустимими доказами
порушення нотаріусом норм чинного
законодавства при вчиненні
виконавчого напису.

Представники відповідача 1 та третіх
осіб на стороні відповідача не
реалізували процесуальне право на
участь у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, хоча про час та
місце його проведення були повідомлені
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень. Жодних клопотань щодо
відкладення розгляду справи від третіх
осіб не надходило.

Враховуючи приписи статті 102
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів визнала за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутності представників
відповідача 1 та третіх осіб за
наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Розглянувши матеріали та обставини
справи, апеляційну скаргу, відзиви на
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що в задоволенні апеляційної скарги
слід відмовити, а оскаржуване рішення
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій
та вбачається з матеріалів справи
25.12.2006 р. між АКБ "Індустріалбанк" та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
КRС/0800/340/06, згідно якого банком надано у
користування позичальнику кредитні
кошти у розмірі 28600 доларів США строком
з 25.12.2006 р. по 24.12.2011 р.

Водночас, 25.12.2006 р. ТзОВ "Конікс" було
укладено договір застави нерухомого
гайна (іпотеки) № КRIZ/0800/48/06 із АКБ
"Індустріалбанк". Згідно укладеного
договору в заставу АКБ "Індустріалбанк"
було передано магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1",
розташований за адресою: м. Дубно,
АДРЕСА_1 (далі - магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), що
належить на праві власності ТзОВ
"Конікс".

Договором застави передбачено, що в
разі неможливості ОСОБА_4 виконати
зобов'язання згідно кредитного
договору № КRС/0800/340/06 від 25.12.2006 р. перед
АКБ "Індустріалбанк", буде звернуто
стягнення на предмет іпотеки - магазин
"ІНФОРМАЦІЯ_1".

Оскільки ОСОБА_4 не виконала
зобов'язання згідно укладеного
кредитного договору перед АКБ
"Індустріалбанк", 25.06.2009 р. приватний
нотаріус Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 вчинила
виконавчий напис, зареєстрований у
реєстрі за № 1026.

Виконавчим написом передбачалося
звернення стягнення на належне ТзОВ
"Конікс" майно - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1",
переданий товариством у 2006 році в
заставу (іпотеку) АКБ "Індустріалбанк".
За рахунок коштів, отриманих від
реалізації магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"
пропонувалося задовільнити вимоги АКБ
"Індустріалбанк" у розмірі
еквівалентному: 14767,00 доларів США -
заборгованості по кредиту; 3339,00 доларів
США - заборгованість за простроченим
тілом кредиту за період з 26.11.2008 р. по
12.06.2009 р.; 189,61 доларів США -
заборгованість по відсоткам; 515,87
доларів США - заборгованість по
простроченим відсоткам за період з
26.11.2008 р. по 12.06.2009 р., що становить 18811,48
доларів США (вісімнадцять тисяч
вісімсот одинадцять) доларів США 48
центів, які еквівалентні143161,01 (сто
сорок три тисячі сто шістдесят одна)
гривні 01 копійок за курсом НБУ станом
на 12.06.2009 р. (7,6103 грн. за 1 долар США) та
пеня в розмірі 34804,49 гривень і штраф в
розмірі 13779,21 гривень, всього 191744,71
гривень.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.07.2009 року державним виконавцем
відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 23064484 по
виконанню виконавчого напису
приватного нотаріуса Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
№ 1026 від 25.06.2009 р. про звернення
стягнення на магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
належав на праві власності ТзОВ
"Конікс" та за рахунок коштів отриманих
від реалізації задовольнити вимоги АКБ
"Індустріалбанк" у розмірі 193944,71 грн.

16.12.2011 р. державним виконавцем відділу
ДВС Дубенського міськрайонного
управління юстиції винесено постанову
про повернення виконавчого документу
стягувачеві, у зв'язку з тим, що
стягувач відмовився від залишення за
собою майна боржника, не реалізованого
під час виконання виконавчого напису. В
постанові зазначено, що виконавчий
документ може бути повторно
пред'явлений для виконання в строк до
16.12.2011 р.

19.12.2011 р. ПАТ АКБ "Індустріалбанк" подав
до відділу ДВС Дубенського
міськрайонного управління юстиції
Рівненської області заяву про
відкриття виконавчої провадження, яка
надійшла до відділу ДВС 19.01.2012 р.

20.01.2012 р. державним виконавцем відділу
ДВС Дубенського міськрайонного
управління юстиції Рівненської
області на підставі заяви ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" було повторно
відкрито виконавче провадження ВП №
30759799 щодо стягнення з ТзОВ "Конікс" на
користь ПАТ АКБ "Індустріалбанк"
кредитної заборгованості в розмірі
191744,71 грн.

Крім того, Рішенням від 15.11.2010 р.
Рівненським у справі № 9773/2010, стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ПАТ АКБ
"Індустріалбанк" заборгованість сумі
315957,31 грн. по кредитному договору.

06.03.2012 р. відповідач подав до відділу
ДВС Дубенського міськрайонного
управління юстиції Рівненської
області заяву про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-9773, виданого Рівненським
міським судом 05.05.2011 р.

12.03.2012 р. державним виконавцем відділу
ДВС Дубенськського міськрайонного
управління юстиції винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
з виконання виконавчого листа № 2-9773/10
виданого Рівненським міським судом
05.05.2011 р. про стягнення 317777, 31 грн.

25.01.2013 р. Рівненською філією ТзОВ
"Укрспецторг групп" проведено прилюдні
торги з реалізації магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", згідно яких переможцем
торгів став ОСОБА_5.

Предметом даного спору є вимога
позивача про визнання таким, що не
підлягає виконанню виконавчого напису,
вчиненого третьою особою у справі 25.06.09
р. і яким звернуто стягнення на
нерухоме майно (магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1"),
яке є предметом договору іпотеки
№ KRIZ/0800/48/06, укладеного в
забезпечення виконання позивачем
своїх зобов'язань перед відповідачем,
що виникли на підставі кредитного
договору від 25.12.06 р.

Відповідно до частини 2, частини 3
статті 20 Господарського кодексу
України (далі - ГК України), кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Спори між боржником і стягнувачами, а
також спори за позовами інших осіб,
прав та інтересів яких стосується
нотаріальні дії чи акт, у тому числі про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню повністю або
частково, про повернення стягнутого за
виконавчим написом, вирішуються
господарським судом за позовом
боржників або зазначених осіб до
стягувачів, якщо суб'єктний склад
сторін відповідного спору відповідає
приписам ст. 1 ГПК України.

При цьому до господарського суду не
можуть оскаржуватися дії нотаріуса
щодо вчинення виконавчого напису, коли
йдеться виключно про порушення
нотаріусом правил вчинення
відповідної нотаріальної дії і при
цьому позивачем не порушується питання
про захист права, заснованого на
приписах цивільного чи господарського
законодавства (п. 8 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським,
судам" від 24.10.2011 № 10).

Колегія суддів погоджується з
висновками господарського суду першої
інстанції про те, що в господарських
судах при вирішенні спору між
боржниками і стягувачами про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, вирішується
питання про захист права, заснованого
на приписах цивільного чи
господарського законодавства, тобто
розглядається справа за наявності між
боржниками і стягувачами спору про
право.

При цьому, господарські суди при
розгляді позову про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, перевіряють
лише належність банку, як кредитору,
права звернення стягнення на предмет
іпотеки для задоволення його вимог за
кредитним договором, правильність
вимог, зазначених у виконавчому написі,
а також встановлюють наявність
(відсутність) об'єктивних обставин, при
яких виконавчий напис втратив чинність
та не підлягає виконанню.

Водночас, господарські суди не повинні
перевіряти правильність виконавчого
напису з позиції законності дій
нотаріуса при його вчиненні та
надавати оцінку його діям при вчиненні
виконавчого напису, оскільки за
змістом ст.ст. 1, 2, 18 ГПК України, ст.ст. 1
і 3 Закону України "Про нотаріат"
нотаріус не може бути відповідачем у
господарському процесі, а відповідно
до ст. 50 названого Закону нотаріальна
дія або відмова у її вчиненні,
нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Враховуючи норми ст.ст. 7, 32 ЗУ "Про
іпотеку", колегія суду констатує, що
іпотекодержатель не позбавлений права
звернути стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса, для задоволення своїх вимог
за кредитним договором, щодо сплати
кредитної заборгованості, розмір якої
визначено на час вчинення виконавчого
напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного
кодексу України нотаріус здійснює
захист цивільних прав шляхом вчинення
виконавчого напису на борговому
документі у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Частиною 1 ст. 87 Закону України "Про
нотаріат" передбачено, що для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість.

Згідно зі ст. 88 Закону України "Про
нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

При цьому перелік документів, за якими
стягнення проводиться у безспірному
порядку на підставі виконавчих
написів, встановлюється Кабінетом
Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону
України "Про нотаріат").

Згідно з пунктами 1, 2 глави 12 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України (далі - Порядок), затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012р. № 296/5 захист цивільних прав
здійснюється нотаріусом шляхом
вчинення виконавчого напису. Виконавчі
написи вчиняються нотаріусами на
документах, які встановлюють
заборгованість або передбачають
повернення майна.

У підпункті 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку
для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість, або на правочинах, що
передбачають звернення стягнення на
майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.4 пункту 3
глави 16 Порядку нотаріус вчиняє
виконавчі написи: якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості
підтверджують документи, передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.
Строки, протягом яких може бути вчинено
виконавчий напис, обчислюються з дня,
коли у стягувана виникло право
примусового стягнення боргу. При
вчиненні виконавчого напису нотаріус
повинен перевірити, чи подано на
обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р.
№ 1172.

Дослідивши виконавчий напис,
апеляційний суд приходить до висновку,
що він відповідає вимогам чинного
законодавства України, вчинений на
підставі наданих відповідачем
документів, що встановлюють
заборгованість, а відтак відсутні
правові підстави для визнання його
недійсним (таким, що не підлягає
виконанню).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, не оскаржував виконавчого
напису нотаріуса від 25.06.2009 р. оскільки
не заперечував проти того, що стягненню
згідно кредитного договору, підлягає
заборгованість в сумі 191744,71 грн.

Крім того, колегія суду не бере до уваги
доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі про те, що на момент
пред'явлення до виконання виконавчого
напису, заборгованість ОСОБА_4 була
відмінною від тієї, на яку посилався
ПАТ АКБ "Індустріалбанк" при вчиненні
виконавчого напису, виходячи з
наступного.

Звертаючись до суду з вимогою визнати
виконавчий напис нотаріуса таким, що не
підлягає виконанню, позивач повинен
навести обставини, при яких виконавчий
напис втратив чинність та не підлягає
виконанню частково або повністю станом
на визначену ним дату та подати при
цьому відповідний розрахунок
заборгованості.

Представник позивача в судовому
засіданні підтвердив, що станом на день
вчинення виконавчого напису
заборгованість позивача існувала в
розмірі, визначеному в оспорюваному
документі.

При цьому, дослідивши докази наявні в
матеріалах справи, колегія суду
констатує, що оскаржуваний виконавчий
напис був вчинений 25.06.09 р., тоді, як
погашати заборгованість по кредиту,
позивач почав з 31.10.11 р., що
підтверджується банківськими
квитанціями, наявними в матеріалах
справи, тобто після вчинення
виконавчого напису.

А відтак, апеляційний суд приходить до
висновку, що на час винесення
нотаріусом виконавчого напису про
звернення стягнення магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить на праві
власності відповідачу та за рахунок
коштів отриманих від реалізації
задовільнити вимоги відповідача в сумі
191744,71 гри., стягненню згідно кредитного
договору підлягала заборгованість в
сумі 191744,71 грн., що не заперечується
позивачем.

Крім того, скаржником ані суду першої
інстанції, ані суду апеляційної
інстанції не надано доказів того, що на
час винесення виконавчого напису та
станом на 19.12.11 р. відсутня
заборгованість позивача перед
відповідачем по кредитному договору.

А відтак, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
позовні вимоги про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню в певній частині
та не вказано в якій саме частині.

Водночас, апеляційний суд не бере до
уваги твердження позивача про подвійне
стягнення боргу за одним і тим самим
зобов'язанням, оскільки майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки (ст. 11 Закону України
"Про іпотеку"). При цьому, наявність
рішення суду за відсутності його
виконання не припиняє зобов'язальних
правовідносин.

Водночас, колегія суду не бере до уваги
доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі про відсутність
оригіналу виконавчого напису в
матеріалах виконавчого провадження
дії № 30759799, оскільки це не є
правовою підставою для визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

Крім того, колегія суду констатує, що
виходячи зі встановлених обставин
справи, скаржником не надано належні
докази на підтвердження того, що банком
було не надано нотаріусу необхідні
документи, в тому числі й ті, що
підтверджують заборгованість позивача
та право вимоги банку. При цьому
позивачем не було надано доказів на
підтвердження виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Враховуючи наведене, колегія суду
приходить до висновку, що позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами порушення нотаріусом норм
чинного законодавства при вчиненні
виконавчого надпису.

Водночас, колегія суду погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
припинення провадження у справі в
частині позовних вимог до відділу ДВС
Дубенського РУЮ Рівненської області.

З огляду на наведене, суд апеляційної
інстанції, дійшов правомірного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог про визнання
виконавчого напису нотаріусу таким, що
не підлягає виконанню.

Таким чином, колегія суддів вважає
посилання скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, безпідставними,
документально необґрунтованими,
такими, що належним чином досліджені
судом першої інстанції при розгляді
спору. Відтак, скаржник, в порушення
вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів
тих обставин, на які він посилався як на
підставу для задоволення позовних
вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права при розгляді
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не встановлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга, не
можуть бути підставою для скасування
прийнятого у справі рішення, а наведені
в ній доводи не спростовують висновків
суду.

Судові витрати зі сплати судового
збору за розгляд апеляційної скарги
покладаються на позивача згідно ст. 49
ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Конікс" на
рішення господарського суду
Рівненської області від 17.04.14 р. у
справі № 918/153/14 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Рівненської області від 17.04.14 р. у
справі № 918/153/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №918/153/14 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Філіпова Т.Л.