ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
Справа № 925/1227/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інкубаторно-птахівниче
підприємство», Черкаська область,
Черкаський район, с. Геронимівка, вул.
Вишнева, 31

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 15 600,00 грн. Заборгованості
з наданої позики,

за участю представників сторін:

від позивача: Оберемок І.І. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Інкубаторно-птахівниче підприємство»
звернулось в господарський суд
Черкаської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості згідно
договору позики від 12.07.2013р. в розмірі 15
600,00 грн., та відшкодування судових
витрат.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав повністю з
підстав, викладених в позовній заяві,
та просив позов задовольнити.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, письмовий відзив на позовну
заяву не подав, представника у судове
засідання вдруге не направив,
витребувані документи не надав, про
причини неявки суду не повідомив. Суд
вважає, що відповідач мав достатньо
часу для надання заперечень проти
позову чи проведення розрахунку з
позивачем.

Неподання відповідачем відзиву на
позовну заяву та нез'явлення
представника відповідача у судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи по суті за наявними доказами
відповідно до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України. Адреса відповідача, на яку
направлялись ухвали суду та місце
проведення господарської діяльності
відповідачем співпадають з адресою,
вказаній в реєстраційних документах
відповідача, що відповідає положенням
ст. 93 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені такі взаємовідносини
сторін.

12.07.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю
«Інкубаторно-птахівниче підприємство»
(Позикодавцем - Позивач по справі), в
особі директора Клунок Олександра
Михайловича, що діє на підставі
Статуту, та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Позичальником - Відповідач по справі),
що діє на підставі Свідоцтва фізичної
особи-підприємця, було укладено
договір позики (Далі - Договір), за
умовами якого Позикодавець
зобов'язується передати у власність
Позичальника грошові кошти у сумі 15 600,00
грн. на протязі 2 днів з дня підписання
договору, а Позичальник зобов'язується
повернути Позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів у визначений цим
договором строк.

Відповідно до п. 3.1 Договору цей договір
набуває чинності з моменту передачі
грошових коштів і є дійсним до моменту
його остаточного виконання.

Відповідно до п. 2.2 Договору строк
надання позики Позичальнику становить
один місяць включно з моменту
отримання коштів. Позичальник
зобов'язується повернути суму позики,
вказану у п. 1.1 договору, відповідно до
умов цього договору.

На виконання умов Договору
Позикодавець надав Позичальнику
обумовлену Договором суму позики - 15
600,00 грн., про що свідчить видатковий
касовий ордер від 12 липня 2013 року (а.с. 8).

Незважаючи на те, що строк повернення
позики настав ще 12 серпня 2013 року,
Позичальник до цього часу не виконав
свої зобов'язання, передбачені
договором щодо повернення позики.

27.09.2013р. на адресу Позичальника
направлено вимогу про негайне
повернення отриманих грошових кошів в
сумі 15 600,00 грн. та попереджено про
звернення до суду за захистом
порушеного права та примусового
стягненням заборгованості (а.с. 10).

Вимога залишилась без відповіді та
задоволення.

Невиконання Позичальником взятих на
себе зобов'язань стало підставою для
звернення Позикодавця до суду для
захисту порушеного права та
примусового стягнення заборгованості.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при
прийнятті рішення суд має врахувати
майнові інтереси сторін, не надаючи
переваги одному учаснику над іншим.
Рішення має ґрунтуватися на повній та
всебічній оцінці доказів у конкретній
справі.

Предметом даного спору є вимоги
позикодавця про стягнення із
позичальника заборгованості у зв'язку
з порушенням ним обов'язку щодо
повернення позики.

Між сторонами виникли та існують
договірні відносини позики грошових
коштів на підставі письмового,
строкового, оплатного, двостороннього,
консенсуального договору.

Сторони за договором є суб'єктами
господарювання на ринку послуг та
самостійними юридичними особами, що
підтверджено їх свідоцтвами про
державну реєстрацію.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до п. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України визначено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до п. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як встановлено судом, між Позивачем та
Відповідачем було узгоджено строк
повернення позики, який визначений п. 2.2
договору - строк надання позики
Позичальнику становить один місяць
включно з моменту отримання коштів.

Строк повернення позики настав 12
серпня 2013 року.

Суд враховує, що Відповідач свої
зобов'язання в частині повернення
позики не виконав, чим порушив право
позикодавця на задоволення своїх вимог
та інтересу.

Позивачем при зверненні до суду із цим
позовом використано належний, в
розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб
захисту його порушеного права.

Позовні вимоги про стягнення 15 600,00 грн.
заборгованості підлягають до
задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Обов'язок доказування
слід розуміти як закріплену в
процесуальному та матеріальному
законодавстві міру належної поведінки
особи, що бере участь у судовому
процесі, із збирання та надання доказів
для підтвердження свого суб'єктивного
права.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача
повністю та стягнути на користь
позивача 1 827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер фізичної особи-платника податків
НОМЕР_1, номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інкубаторно-птахівниче
підприємство», Черкаська область,
Черкаський район, с. Геронимівка, вул.
Вишнева, 31, , номер
рахунку в банку невідомий

15 600,00 грн. заборгованості та 1 827,00 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повернути товариству з обмеженою
відповідальністю
«Інкубаторно-птахівниче підприємство»
судовий збір в розмірі 55,00 грн.
(п'ятдесят п'ять гривень), внесений в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом, сплачений по платіжному
дорученню №140 від 28 травня 2014 року.
Оригінал платіжного доручення
залишається в справі.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 08.08.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба