м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
проектно-будівельне об"єднання
до Музею театрального, музичного та
кіномистецтва України
про стягнення заборгованості за
частковий поточний ремонт теплових
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Положенцева Т.В. (дов.№б/н
від відповідача: не з'явився
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
проектно-будівельне об'єднання
«Укртеплобуд" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Музею театрального,
музичного та кіномистецтва України про
стягнення заборгованості за частковий
поточний ремонт теплових мереж.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань, прийнятих за договором
підряду № 142 від 20.12.2013 щодо оплати
Ухвалою Господарського суду міста
Києві від 20.06.2014 порушено провадження у
розгляду на 05.08.2014 року.
01.08.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва відповідачем поданий
відзив на позовну заяву.
За наслідками судового засідання 05.08.2014
судом винесено ухвалу про відкладення
розгляду справи на 14.08.2014, у зв'язку із
неявкою відповідача.
08.08.2014 позивачем через відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва подано
до суду додаткові документи на
виконання вимог ухвали суду.
Під час судового засідання 14.08.2014
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, просив позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини та факти,
викладені у позовній заяві.
Відповідач повторно не направив свого
представника для участі у судовому
засіданні, причини неявки суду не
повідомили, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлені належним чином.
Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, незважаючи на те, що
відповідач на виклик суду не з'явився,
за висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаних
учасників судового спору не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва,-
20.12.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
проектно-будівельне об'єднання
«Укртеплобуд» (підрядник) та Музеєм
театрального, музичного та
кіномистецтва України (замовник)
укладено Договір підряду № 142 (Договір).
Відповідно до умов п.1.1, замовник
доручає, а Підрядник забезпечує
відповідно до замовлення та умов цього
договору виконання робіт, зазначених у
п.1.2. Договору. А замовник
зобов'язується оплатити ці роботи
відповідно до умов Договору.
Вид робіт, що доручається Підряднику до
виконання: частковий поточний ремонт
теплових мереж (ліквідація аварії)
Музею театрального, музичного та
кіномистецтва України - будівля за
адресою: вул. Велика Васильківська
(Червоноармійська), 121 (п. 1.2. Договору).
За умовами пункту 2.1. Договору ціна
договору є тверда, розрахована
відповідно до Державних будівельних
норм України і становить 49 968,00 грн.
Розрахунки за виконанні роботи
здійснюються замовником на підставі
акту виконаних робіт статі 48
Бюджетного кодексу України (п. 3.1.
Умовами п. 4.1. Договору передбачено, що
роботи за даним договором мають бути
виконані до 23.12.2013 року.
Так, із матеріалів справи вбачається, а
саме з Акту №142-1 приймання виконаних
будівельних робіт, що позивачем роботи
виконані у строк, а саме 23.12.2013 року.
Вказаний акт приймання робіт
підписаний та скріплений печаткою
відповідача, що є достатньою підставою
стверджувати про прийняття замовником
виконаних робіт за договором без
зауважень та заперечень.
Однак, як стверджує позивач та
вбачається із наявних у матеріалах
справи документів, передбачені
договором виконані роботи замовником
У межах розгляду даного господарського
спору, позивачем до суду подано
складений, підписаний та скріплений
печатками обох сторін акт звірки
взаєморозрахунків, з якого вбачається,
що станом на 01.07.2014 у відповідача наявна
сума заборгованості 49 968,00 грн.
Звертаючись із даним позовом до суду,
ТОВ «Науково-виробниче
проектно-будівельне об'єднання
«Укртеплобуд» додатково заявив до
стягнення 3% річних та суму інфляційних
втрат у розмірі 745,35 грн. та 5 046,74 грн.
Заперечуючи проти заявленого позову,
відповідач зауважує про відсутність
його вини у не проведенні своєчасно
оплати виконаних робіт, оскільки у
нього, як бюджетної установи не
передбачено таких видів видатків з
Державного бюджету на покриття
видатків за договором підряду 142 від
20.12.2013 року. Також відповідач заперечує
щодо стягнення 3% річних та інфляційних
втрат з тих підстав, що таких видів
нарахувань не передбачено умовами
договору підряду №142.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Відповідно до статті 173 Господарського
кодексу України (далі- ГК України),
господарським визначається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботи,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматись від
певних дій, а інший суб'єкт (управлена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.
За приписами статті 837 Цивільного
кодексу України, за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.
У договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення (ч. 1
ст. 843 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.
Стаття 629 ЦК України, яка
кореспондується із ст.526 ЦК України,
визначає обов'язковість виконання
сторонами договору, тобто всі умови
договору з моменту його укладення, який
встановлено ст.640 ЦК України, стають
однаково обов'язковими для виконання
сторонами. Будучи пов'язані взаємними
правами та обов'язками (зобов'язаннями),
сторони не можуть в односторонньому
порядку відмовлятися від виконання
зобов'язання або змінювати його умови,
крім випадків, передбачених угодою
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Спираючись на вищевикладені норми
чинного законодавства, детально та
повно дослідивши наявні у матеріалах
справи документи, у суду достатньо
підстав стверджувати, що роботи,
передбачені договором підряду № 142
виконані підрядником у визначений
договором строк у повному обсязі, з
боку замовника зауважень або
заперечень не надійшло.
Проте відповідач у порушення
зобов'язань, прийнятих за Договором, не
здійснив оплату виконаних робіт, у
зв'язку із чим за ним утворилась
заборгованість у розмірі 49 968,00 грн., яка
станом на момент розгляду спору у суді,
так і не погашена та підлягає стягненню
відповідача на користь позивача.
У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем умов Договору, позивачем
нараховано до стягнення також
відповідні штрафні санкції, а саме
збитки від інфляції у розмірі 5 046,74 грн.
та 3% річних у розмірі 745,35 грн.
Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Враховуючи приписи статті 549, частини
другої статті 625 ЦК України правовими
наслідками порушення грошового
зобов'язання, тобто зобов'язання
сплатити гроші, є обов'язок сплатити не
лише суму основного боргу, а й
неустойку (якщо її стягнення
передбачене договором або актами
законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс (індекси) інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
Суд зауважує, що сплата трьох процентів
річних від простроченої суми (якщо
інший їх розмір не встановлений
договором або законом) та інфляційних
втрат, не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора, який
полягає у отриманні від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові та відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті.
З системного аналізу наведених
законодавчих норм, вбачається право
кредитора вимагати стягнення боргу,
враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних, як спосіб захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
За приписами п. 3.1., 3.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, не є
штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
Згідно з Законом України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
обчислюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі статистики і не пізніше 10 числа
місяця, що настає за звітним,
публікується в офіційних періодичних
виданнях. На даний час індекс інфляції
розраховується Державною службою
статистики України і щомісячно
публікується, зокрема, в газеті
"Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені
друкованими засобами масової
інформації з посиланням на зазначений
державний орган відповідні показники
згідно з статтями 17, 18 Закону України
"Про інформацію" є офіційними і можуть
використовуватися господарським судом
і учасниками судового процесу для
визначення суми боргу.
Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).
У застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 N 62-97; цього листа
вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а
також в інформаційно-пошукових
системах "Законодавство" і "Ліга".
Відповідно до листа Верховного Суду
України від 03.04.1997 №62-97 «Рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ», якщо сума боргу повинна бути
сплачена в період з 1 по 15 числа
відповідного місяця, то вона
індексується з рахунком цього місяця, а
якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31
число відповідного місяця, то вона
індексується з наступного місяця.
Перевіривши розрахунок 3% річних та
інфляційних втрат, суд визнав його
обґрунтованим та таким, що відповідає
нормам чинного законодавства України,
а вимогу позивача про стягнення з
відповідача суми 3% річних та
інфляційних втрат розміром 745,35 грн. та
5 046,74 грн. відповідно, такою, що підлягає
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
З'ясувавши обставини справи та надавши
оцінку доказам за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості підлягають задоволенню
Суд не приймає заперечення відповідача
проти позовних вимог з підстав
відсутності грошових коштів на
покриття такого виду видатків,
оскільки ця обставина не визначена
законадавчо як така, що звільняє від
виконання зобов"язання.
Аналогічна позиція міститься у
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 13.07.2012
№ 01-06/908/2012 "Про доповнення
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011
№ 01-06/249 Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів": за змістом ч. 2 ст.
617 ЦК, ч. 2 ст. 218 ГК та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України"від 18.10.2005 відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
відповідний рік, не виправдовує
бездіяльність органу державної влади і
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.
Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
проектно-будівельне об'єднання
«Укртеплобуд" до Музею театрального,
музичного та кіномистецтва України про
стягнення заборгованості за частковий
поточний ремонт теплових мереж -
Стягнути з Музею театрального,
музичного та кіномистецтва України
будинок 9; ідентифікаційний код 32071418) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
проектно-будівельне об'єднання
Ентузіастів, будинок 7/4;
ідентифікаційний код 33884354) 49 968 (сорок
дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят
вісім) гривень 00 копійки основного
боргу, 5 046 (п'ять тисяч сорок шість)
гривень 74 копійки інфляційних втрат, 745
(сімсот сорок п'ять) гривень 35 копійки
та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять
сім) гривень 00 копійок витрат зі сплати
судового збору.
Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 14.08.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116
Господарського процесуального кодексу
України, після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 15.08.2014 року

Суддя
К.В. Полякова