ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2014 р.
Справа № 914/2231/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імпап»,

м. Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного
підприємства «Виробничо-торгівельна
компанія «Львівські солодощі», м. Львів

про: стягнення 2 425,00 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Тераз М.В.

За участю представників:

позивача : Єременко О.О. - дов. №03.01-14л
від 03.01.2014 року,

відповідача: не з'явився.

Учасникам судового процесу
роз'яснено їхні права та обов'язки
передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв
про відвід судді не подавалось.
Клопотань про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду
Львівської області поступив позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імпап» до
Виробничо-торгівельної компанії
«Львівські солодощі» про стягнення 2
425,00 грн. Ухвалою від 25.06.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 10.07.2014р.

Розгляд справи відкладався з підстав
викладених в ухвалах суду, що містяться
в матеріалах справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач у порушення умов Договору
поставки №012147 від 02.01.2013 р. не вчасно та
не в повному обсязі оплатив за
поставлений товар, внаслідок чого
виникла заборгованість у відповідача
перед позивачем у сумі 2 425,00 грн. Крім
того, відповідачу нараховано 17,74 грн. - 3%
річних, 79,54 грн. - пені, які позивач
просить стягнути з відповідача та
стягнути судовий збір.

В судове засідання 11.08.2014 р.
представник позивача з'явився, позов
підтримав з підстав викладених у
позовній заяві, просить позов
задоволити.

В судове засідання 11.08.2014 р. відповідач
явку повноважного представника в
судове засідання не забезпечив,
незважаючи на те, що належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи судом, причин неприбуття в
судове засідання не повідомив, вимоги
ухвал суду не виконав. Відзиву і
витребовуваних судом документів не
подав, з клопотаннями та заявами до
суду не звертався. У визначеному
законом порядку не заперечив проти
позову.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення, в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку, може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

На виконання зазначених вимог Кодексу,
в ухвалі господарського суду
Львівської області про порушення
провадження у справі (на необхідність
виконання вимог якої зазначалось в
ухвалах про відкладення розгляду
справи), окрім подання відзиву на
позовну заяву, Відповідача
зобов'язувалось надати всі докази в
обгрунтування правової позиції по суті
спору.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обгрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Господарським судом встановлено, що
ухвала про порушення провадження у
справі та ухвали про відкладення
розгляду справи надсилалися місцевим
господарським судом на адресу
відповідача (ідентифікаційний код
37693494), яка зазначена у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
13.06.14 року, у довіреностях та у договорі
поставки: юридична адреса: 79058, м. Львів,
вул. Б.Хмельницького, б.273, кв. 28.

Пунктом 3.5.1 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом голови Вищого
господарського суду України № 75 від
10.12.02, передбачено, що Ухвала про
порушення провадження у справі і
призначення її до розгляду
надсилається службою діловодства в
день її прийняття всім учасникам
процесу з повідомленням про вручення.

Враховуючи вищенаведене, слід
зазначити, що судом, згідно вимог
Господарського процесуального кодексу
України, надавалась в повному обсязі
можливість Учасникам процесу щодо
обгрунтування їх правової позиції по
суті спору та подання доказів, чим
забезпечено принцип змагальності.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
у ній матеріалами, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 11.08.2013 р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши оригінали
документів, проаналізувавши матеріали
справи в їх сукупності, суд встановив
таке.

Між сторонами укладено Договір
поставки №012147від 02.01.2013 р. (надалі -
договір). За умовами цього договору
постачальник (позивач у справі)
зобов'язується, передати у власність
покупця товар, в асортименті, обсязі, на
умовах, за ціною та в строки, згідно
Специфікацій або Заявки (що є
невід'ємною частиною Договору), а
покупець (відповідач у справі)
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах Даного
Договору (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. даного Договору,
покупець зобов'язується сповіщати
постачальника про свій намір здійснити
чергову закупівлю товару (шляхом
оформлення замовлення в якому зазначає
кількість та асортимент товару,
замовлення, поштою, електронною поштою,
факсимільним зв'язком).

Пунктом 4.1. Договору, ціна товару є
договірною і встановлюється в
національній валюті України та
вказується у Специфікації та
накладних, що є невід'ємною частиною
Договору. Ціна одиниці виміру Товару та
загальна вартість кожної партії товару
визначається Сторонами в Заявках до
даного Договору, які є невід'ємною
частиною.

Як підтверджується копіями видаткових
накладних від 24.01.2014 р. №ЛФ-0000207 на суму
2 625,00 грн. та від 21.02.2014 р. № ЛФ-0000239 на
суму 1 750,00 грн., позивач на підставі
договору поставки від 02.01.2013 р.,
поставив відповідачу товар на загальну
суму 4 375,00 грн. Факт отримання
відповідачем товару підтверджується
підписами на вищевказаних накладних,
та довіреностями №148 від 01.02.2014 р. та №173
від 20.02.2014 р. на отримання товару за
визначеними накладними повноважної
особи відповідача із засвідченням
підпису відбитком печатки останнього
на них.

Отже, позивач свої зобов'язання по
Договору виконав в повному обсязі.

Пунктом 6.2. Договору сторони погодили,
що розрахунки за кожну поставлену
партію Товару здійснюється як шляхом
100% попередньої оплати товару, так і з
відтермінуванням 21 (двадцять один)
календарний день, шляхом переказу
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника.

Натомість, як підтверджується
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем, останній виконав
частково зобов'язання по оплаті
поставленого товару по накладній
№ЛФ-0000207 від 24.01.2014 р. Відтак,
невиконаними залишились зобов'язання
відповідача по оплаті поставленого
товару частково по накладній №ЛФ-0000207
від 24.01.2014 р. в сумі 675,00 грн. та по
накладній № ЛФ-0000239 від 21.02.2014 р. в сумі
1 750,00 грн. по даному договору.
Підписаним та завіреним печатками
сторін актом звірки взаєморозрахунків
від 04.07.2014 р., підтверджується, що
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 2 425,00 грн. по
договору.

Позивачем на адресу відповідача
направлено претензію №1 від 12.05.2014 р.
про виконання грошових зобов'язань.
Однак відповідач заборгованості не
погасив, претензія залишена без
відповіді.

Станом на день розгляду справи
відповідач заборгованість у сумі 2 425,00
грн. основного боргу, 17,74 грн. 3% річних,
79,54 грн. пені. не сплатив, доказів
зворотнього суду не представив. Дані
факти матеріалами справи
підтверджується, сторонами не
заперечувались та документально не
спростовувались.

Відповідач у визначеному законом
порядку не заперечив проти позову,
знаючи, що такий розглядається в суді.

При прийнятті рішення суд виходив
з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.
526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України, вказує на те, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як вбачається із умов пункту 6.2.
Договору, розрахунки за кожну
поставлену партію Товару здійснюється
як шляхом 100% попередньої оплати товару,
так і з відтермінуванням 21 (двадцять
один) календарний день, шляхом переказу
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника.

Як підтверджується копіями видаткових
накладних від 24.01.2014 р. №ЛФ-0000207 на суму
2 625,00 грн. та від 21.02.2014 р. № ЛФ-0000239 на
суму 1 750,00 грн., позивач на підставі
договору поставки від 02.01.2013 р.,
поставив відповідачу товар на загальну
суму 4 375,00 грн.

Натомість, як підтверджується
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем, останній виконав
частково зобов'язання по оплаті
поставленого товару по накладній
№ЛФ-0000207 від 24.01.2014 р. Відтак,
невиконаними залишились зобов'язання
по оплаті поставленого товару по
накладній №ЛФ-0000207 від 24.01.2014 р.
частково в сумі 675,00 грн. та по накладній
№ ЛФ-0000239 від 21.02.2014 р. в сумі 1 750,00 грн.
по даному договору. Крім цього,
сторонами підписано та завірено
печатками сторін акт звірки
взаєморозрахунків від 04.07.2014 р., з якого
вбачається, що заборгованість
відповідача перед позивачем становить
2 425,00 грн.

Виходячи з умов договору поставки,
строк оплати за накладною №ЛФ-0000207 від
24.01.2014 р. на суму 2 625,00 грн. настав 15.02.2014
р., строк оплати за накладними № ЛФ-0000239
від 21.02.2014 р. на суму 1 750,00 грн. настав
15.03.2014 р.

Таким чином з врахуванням часткової
оплати, здійсненої відповідачем по
накладних від 24.01.2014 року, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 2
425,00 грн. основного боргу є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідач не може бути звільненим від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
згідно вимог п.1 ст. 625 Цивільного
кодексу України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на викладене вище, перевіривши
розрахунки здійсненні позивачем, суд
прийшов до висновку, що вимоги позивача
про стягнення з відповідача 17,74 грн. - 3%
річних, є обґрунтованими і такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до п.9.1. вказаного Договору,
у випадку прострочення оплати за
поставлену партію Товару Покупець
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченої в строк партії
Товару за кожний день прострочення,
крім того, поставка наступної партії
Товару можлива після повної оплати
партії Товару, строк оплати за якою
настав і такі дії Постачальника не
вважатимуться не поставкою/не
доставкою Товару за Договором та не
матимуть підстав для застосування
санкцій для останнього. Сторони
погодились, що пункт 8.5. автоматично
втрачає чинність у випадку
передоплати.

Таким чином, перевіривши розрахунок,
здійснений позивачем суд вважає, що
вимоги про стягнення з відповідача
пені в сумі 79,54 грн. є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір в сумі 1 827,00 грн. підлягає
до стягнення з відповідача на користь
позивача так як спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
34, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85,116 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст. 526,
ст. 530, ст.610, ст. 612, ст. 625, Цивільного
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Виробничо-торгівельна компанія
«Львівські солодощі» (юридична адреса:
79058, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, б.273,
кв. 28, поштова адреса: вул. Глинська, 56, м.
Пустомити, Львівська область,
ідентифікаційний код 37693494) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імпап» (адреса: 49000,
м. Дніпропетровськ, вул. Московська, 12,
ідентифікаційний код 30198424) 2 425,00 грн.
основного боргу, 17,74 грн. - 3% річних, 79,54
грн. - пені та 1 827,00 грн. понесених витрат
на сплату судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення
виготовлено та підписано 13.08.2014 р.

Суддя
Долінська О.З.