ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.08.14р. Справа № 904/4548/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАКТОРИНГОВА
КОМПАНІЯ "ПАЛЬМІРА", м.Київ

до В-1: Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ
"ЮТЕЙР-УКРАЇНА", м.Луганськ

В-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ
ВИРОБНИЧИЙ АЛЬЯНС", м.Дніпропетровськ

про стягнення солідарно 6 341,35 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Шевцова
В.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від
24.06.14р. порушено провадження у справі №
904/4548/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ПАЛЬМІРА"
(далі-позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АВІАКОМПАНІЯ "ЮТЕЙР-УКРАЇНА"
(далі-відповідач-1), Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЬЯНС"
(далі-відповідач-2) про стягнення
солідарно 6 341,35 грн. Справу призначено
до розгляду на 29.07.14р.

Ухвалою господарського суду
від 29.07.14р. відкладено розгляд справи на
19.08.14р.

19.08.14р. повноважний
представник позивача у судове
засідання не з'явився. Жодних пояснень
щодо причини неявки або інших
клопотань до господарського суду не
надходило. Про день, час та місце
розгляду справи повноважний
представник позивача повідомлений
належним чином, що підтверджує
протокол судового засідання від 29.07.14р.

Враховуючи зазначене,
господарський суд вважає, що
повноважний представник позивача у
судове засідання не з'явився без
поважних причин, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника позивача за
наявними в ній матеріалами.

В свою чергу, повноважний
представник відповідача-1 у судове
засідання також не з'явився, відзив на
позов та інші витребувані документи до
суду не надав. Жодних пояснень щодо
причини неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило. В
матеріалах справи відсутні належні
докази повідомлення відповідача-1 про
день, час та місце розгляду справи, але
суд бере до уваги події, які на даний
час перебувають на території м.
Луганська та Луганської області та
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника
відповідача-1 за наявними в ній
матеріалами.

Повноважний представник відповідача-2
у судове засідання не з'явився, відзив
на позов та інші витребувані документи
до суду не надав. Жодних пояснень щодо
причини неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило. В
матеріалах справи знаходиться конверт
з ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.06.14р.
про порушення провадження у справі,
який направлявся на адресу
відповідача-2 та був повернутий поштою
з відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач-2 про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, оскільки судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст. 64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника
відповідача-2 за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 19.08.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.13р. між позивач та відповідач-2
був укладений Договір факторингу №
18-22/11/13 (далі - Договір факторингу),
відповідно до умов п. 1.1. якого позивач
зобов'язується передати грошові кошти
у визначеній в договорі сумі в
розпорядження відповідача-2 за плату, а
відповідач-2 відступає позивачу своє
право грошової вимоги за Договором
поставки товару № 04042013/20.02-2013 від 06.08.13р.
до відповідача-1, в загальному розмірі 6
601,99 грн.

Так, 06.08.13р. між відповідач-2 та
відповідач-1 був укладений Договір
поставки товару № 04042013/20.02-2013 (далі -
Основний договір), відповідно до п. 1.1.
якого, відповідач-2 зобов'язується
поставити товар відповідачу-1, а
відповідач-1 зобов'язується прийняти
цей товар та своєчасно його сплатити на
умовах даного договору в асортименті
та по цінам, що визначені у видаткових
накладних на товар, які є невід'ємною
частиною даного договору.

На виконання умов Основного
договору відповідач-2 здійснив
поставку товару на користь
відповідача-1 на загальну суму 9 095,18 грн.
Факт прийняття товару підтверджується
підписом відповідальної особи та
печаткою відповідача-1 на накладних.
Поставку товару здійснено на підставі
наступних накладних:

1. Видаткова накладна № ДН-0005953
від 19.08.2013 року на суму 4 986,38 грн.;

2. Видаткова накладна № ДН-0007024
від 26.09.2013 року на суму 4 108,80 грн.

Відповідно до п. 2.1. Основного
договору відповідач-1 зобов'язаний
здійснити повний розрахунок за
поставлену відповідачем-2 партію
товару на умовах відстрочення платежу -
30 календарних днів з моменту отримання
товару.

Як зазначає позивач, відповідач-1
здійснив частково оплату за
поставлений товар, перерахувавши
відповідачу-2 суму в розмірі 2 493,19 грн.
Таким чином, заборгованість
відповідача-1 перед відповідачем-2 за
поставлений товар за Основним
договором становила 6 601,99 грн., право
вимоги якої і було відступлено
відповідачем-2 позивачу за Договором
факторингу.

Отже, в Договорі факторингу
встановлено, що відповідач-2 відступив
позивачеві своє право грошової вимоги
за Основним договором з оплати за
поставлений товар за наступними
накладними, строк платежу за якими
настав:

1) Видаткова накладна № ДН-0005953
від 19.08.13 р. на суму 4 986,38 грн.
(заборгованість за цією накладною
становить 2 493,19 грн.);

2) Видаткова накладна № ДН-0007024
від 26.09.13 р. на суму 4 108,80 грн.

25.12.13р. відповідач-1 здійснив
часткову оплату заборгованості на
користь позивача, перерахувавши
позивачеві 960,00 грн. Отже, станом на
30.05.14р. борг відповідача-1 перед
позивачем становить 5 641,99 грн. (6 601,99 -
960,00 = 5 641,99 грн.).

Позивач звертає увагу суду на те,
що відповідно до приписів ст. 1082
Цивільного кодексу України позивач
надіслав відповідачеві-1 письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги, в якому було визначено
грошову вимогу, яка підлягає виконанню
протягом трьох банківських днів з
моменту отримання повідомлення, а
також названий фактор, якому має бути
здійснений платіж, та надані докази
того, що відступлення права грошової
вимоги факторові справді мало місце.

Як зазначає позивач, вказане
повідомлення було відправлене 04.12.13р.
на адресу відповідача-1, та одержане
останнім 13.12.13р. Повторне повідомленні
направлялося 21.02.14р., було вручене
відповідачу-1 24.02.14р.

Також про відступлення права
грошової вимоги за Основним договором
відповідача-1 повідомляв відповідач-2
так само шляхом направлення
відповідного письмового повідомлення.

Проте відповідачем-1 не було
виконано вимоги позивача, у зв'язку з
чим позивач був змушений звернутися з
позовом до суду.

Враховуючи те, що відповідач-1
прострочив сплату товару в розмірі 5
641,99 грн., позивач застосовує до
відповідача-1 передбачену законом та
Договором відповідальність за
порушення грошового зобов'язання. Тому,
станом на 30.05.14р. заборгованість
відповідача-1 складається з:

- 5 641,99 грн. - суми основного боргу
за договором поставки;

- 77,91 грн. - 3% річних за час
прострочення виконання грошового
зобов'язання з 14.12.13р. по 30.05.14р.;

- 621,45 грн. - інфляційного
збільшення суми боргу за час
прострочення виконання грошового
зобов'язання з 14.12.13р. по 30.05.14р.

Таким чином, загальна сума боргу
складає 6 341,35 грн.

25.11.13р. між відповідачем-2 та
позивачем був укладений Договір поруки
№ 25/11-13 (далі - Договір поруки).

Згідно умов вказаного Договору
поруки відповідач-2 поручився перед
позивачем за виконання відповідачем-1
свого обов'язку за Договором поставки
товару № 04042013/20.02-2013 від 06.08.13р.

Про невиконання зобов'язання
відповідачем-1 перед позивачем за
Договором поставки товару № 04042013/20.02-2013
від 06.08.13р. та наявність заборгованості
в розмірі 5 641,99 грн. позивач повідомляв
відповідача-2 шляхом вручення
відповідної вимоги останньому.

Враховуючи вищевикладене,
позивач просить стягнути солідарно з
відповідача-1 та відповідача-2 суму
основного боргу у розмірі 5 641,99 грн., 3%
річних у розмірі 77,91 грн., інфляційні
витрати у розмірі 621,45 грн., а всього 6
341,35 грн.

В свою чергу, відповідач-1 та
відповідач-2 доказів належного
виконання своїх зобов'язань по
вищезазначеним Договорам на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідачі не
скористалися наданими їм правом на
судовий захист, наведених позивачем
обставин не спростували.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу
України передбачено, що предметом
поставки є визначені родовими ознаками
продукція, вироби з найменуванням,
зазначеним у стандартах, технічних
умовах, документації до зразків
(еталонів), прейскурантах чи
товарознавчих довідниках. Предметом
поставки можуть бути також продукція,
вироби, визначені індивідуальними
ознаками. Загальна кількість товарів,
що підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України у разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові (ч.
1 ст.513 Цивільного кодексу України).

При цьому до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ст. 514 Цивільного кодексу
України).

Стаття 543 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного
кодексу України встановлено, що:

1. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

3. Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
Договорів та обставини справи,
господарський суд вважає, що солідарно
підлягає стягненню з відповідача-1 та
відповідача-2 сума основного боргу лише
у розмірі 1 000,00 грн., оскільки
відповідно до умов п. 1.3. Договору
поруки відповідач-2 відповідає перед
кредитором за зобов'язаннями по
Основному договору в межах суми, що
дорівнює 1000,00 грн.

Інші позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Витрати по справі слід покласти на
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 509, 512, 513, 514, 509, 525, 526, 530,
549, 599, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 265, 266
Господарського кодексу України, ст. ст.
4, 32-34, 43-44, 48-49, 75, 82-84, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ
"ЮТЕЙР-УКРАЇНА" (91039, м. Луганськ,
Ленінський район, Аеропорт, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАКТОРИНГОВА
КОМПАНІЯ "ПАЛЬМІРА (03680", м. Київ,
вул.Сім'ї Сосніних, буд. 3, прим.1; для
листування: 49130, м. Дніпропетровськ, вул.
Березинська, буд.80; )
суму основного боргу за договором
поставки у розмірі 4 641,99 грн. (чотири
тисяч шістсот сорок одну грн. 99 коп.), 3%
річних у розмірі 77,91 грн. (сімдесят сім
грн. 91 коп.), інфляційні витрати у
розмірі 621,45 грн. (шістсот двадцять одну
грн. 45 коп.).

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АВІАКОМПАНІЯ "ЮТЕЙР-УКРАЇНА" (91039, м.
Луганськ, Ленінський район, Аеропорт,
), Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЬЯНС" (49035,
м.Дніпропетровськ, вул. Криворізька,
буд. 72, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАКТОРИНГОВА
КОМПАНІЯ "ПАЛЬМІРА (03680", м. Київ,
вул.Сім'ї Сосніних, буд. 3, прим.1; для
листування: 49130, м. Дніпропетровськ, вул.
Березинська, буд. 80; )
суму основного боргу за договором
поставки у розмірі 1 000,00 грн. (одна
тисяча грн. 00 коп.), витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 20.08.14р.

Суддя Н.Е. Петренко