ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р.Справа № 922/2461/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання
Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства
"Анрі" м. Харків до Приватного
підприємства "Формула 95", м. Харків про
стягнення заборгованності в розмірі
9308,35 грн. за участю представників
сторін:

позивача: Гоч В.В. дов. №1 від 04.01.2014 року,

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Анрі" м. Харків
(позивач) звернулось до господарського
суду Харківської області з позовом до
відповідача - Приватного підприємства
"Формула 95", м. Харків про стягнення
заборгованості в розмірі 9308.35 грн. В
обґрунтування позовних вимог, позивач
посилається на неналежне виконання
покладених на відповідача обов'язків
за Договором оренди нерухомого майна №
25/09-13 від 25.09.2013 року, в частині повної та
своєчасної оплати орендних платежів, з
урахуванням чого та враховуючи приписи
ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України,
просить суд стягнути з відповідача
суму основної заборгованості у розмірі
6377,3 грн., 1793,92 грн. - штрафу, 388,4 грн. -
пені., 681,11 грн. - індексу інфляції та 3%
річних в розмірі 67,62 грн. та сплачений
судовий збір в розмірі 1827,00 грн. (з
урахуванням прийнятих ухвалою
господарського суду Харківської
області від 29.07.2014 року заяви про
зменшення позовних вимог (вх.№. 23899)).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.06.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 14.07.2014
року о 10:30 годині.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.07.2014 року
було прийнято до розгляду заяву про
зменшення позовних вимог (вх.№. 23899) та
її вирішення залишено у наступне
судове засідання та розгляд справи
відкладено на 29.07.2014 року о 10:30 годині.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.07.2014 року
розгляд справи було відкладено на
12.08.2014 року о 11:00 годині.

До господарського суду
Харківської області 12.08.2014 року від
представника позивача надійшла заява
(вх. № 28041), відповідно до якої просить
суд долучити до матеріалів справи:
бухгалтерську довідку від 11.08.2014 року,
опис вкладення до цінного листа про
відправлення Відповідачу заяви про
зменшення позовних вимог та акту
звіряння взаєморозрахунків, акт
звіряння розрахунків, акти надання
послуг за весь період дії договору
оренди у кількості 18 шт., детальний
розрахунок суми позовних вимог.

Надані документи були прийняті судом
до розгляду, досліджені та долучені до
матеріалів справи.

Представник позивача в
призначене судове засідання з'явився,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив суд стягнути з
відповідача суму основної
заборгованості у розмірі 6377,3 грн., 1793,92
грн. - штрафу, 388,4 грн. - пені., 681,11 грн. -
індексу інфляції та 3% річних в розмірі
67,62 грн. Надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, про причини неявки суду не
повідомив. Проте, до господарського
суду Харківської області 29.07.2014р.
повернулась ухвала про порушення
провадження у справі від 20.06.2014р. з
поштовою довідкою з відміткою «за
закінченням терміну зберігання».

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходження
відповідача є таким: 61010, Харківська
область, м. Харків, вул. Першої кінної
армії, буд.70, кв.16. (арк..спр. 50-51)

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до положень Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18,
відповідно до якої зазначено, що
місцезнаходження юридичної особи або
місце проживання фізичної особи -
підприємця визначається на підставі
відомостей, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (стаття 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Також у Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 зазначено, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку про належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
судового засідання.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався, процесуальне
право на участь у судовому засіданні не
реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає,
що ним вжито всі заходи для належного
повідомлення сторін про час та місце
розгляду справи, тому вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представника відповідача за наявними в
справі матеріалами, як передбачено
статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення присутніх
представників сторін, повністю,
всесторонньо, за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, оцінивши надані
сторонами докази та надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам
справи з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог
учасників судового процесу,
користуючись принципом об'єктивної
істини, принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд,
виходить з наступного.

25 вересня 2013 року між Приватним
підприємством « Анрі» (позивачем) та
приватним підприємством «Формула 95»
(відповідачем) було укладено договір
оренди нерухомого майна №25/09-13.

Відповідно до п.1.1.1 договору,
орендодавець зобов'язується передати
Орендарю у тимчасове платне
користування та володіння частину
будівлі «Авто центру з
адміністративними приміщеннями та
виставковим залом» ( надалі -
приміщення), на умовах, визначених
Договором.

Пунктом 1.4.1 договору встановлено, що
приміщення передається орендарю на
підставі Акта приймання-передачі, у
якому можуть бути зазначені опис його
технічного стану, розмір площі, дані
про наявність систем забезпечення.

З матеріалів справи вбачається,
що у відповідності до умов Договору
10.10.2013 року між Приватним підприємством
« Анрі» (позивачем) та приватним
підприємством «Формула 95»
(відповідачем) був складений та
підписаний акт прийому-передачі до
договору оренди нерухомого майна
№25/09-13 від 25.09.2013р.

Згідно з п. 2.1 договору строк
користування орендарем приміщення
становить дванадцять місяців.

Відповідно до п.3.1.1. договору,
орендар сплачує (компенсує)
орендодавцю суми грошових коштів у
вигляді нижче наведених платежів:
орендна плата, компенсація комунальних
платежів, експлуатаційні платежі.

Пунктом 3.4.2 договору встановлено,
що плата за користування орендарем
приміщення становить 80 гривень, за один
квадратний метр приміщення, в тому
числі ПДВ 20 %. Загальний розмір орендної
плати у місяць становить - 2242,40 грн.

03 лютого 2014 року Приватне підприємство
« Анрі» (позивач) та приватне
підприємство «Формула 95» (відповідач)
уклали додаткову угоду № 1 до договору
оренди нерухомого майна № 25/09-13 від
25.09.2013р, відповідно до якої сторони
дійшли згоди змінити п.3.4.2 договору №
25/09-13 від 25.09.2013р., та встановили, плату
за користування орендарем приміщення у
розмірі 90 грн., за один квадратний метр
приміщення, в тому числі ПДВ 20 %. , а
загальний розмір орендної плати у
місяць - 2522,70 грн.

Положеннями п.п.3.6.3. Договору
встановлено, що вартість
експлуатаційних послуг становить 20,00
грн. за один квадратний метр
приміщення, в т.ч. ПДВ, за один
квадратний метр приміщення в місяць. До
складу комунальних послуг, що
компенсуються орендарем орендодавцеві
належать послуги з опалення,
вентиляції (кондиціювання),
електропостачання, водопостачання,
водовідведення тощо (п.3.6.4. Договору).
Компенсація орендодавцеві комунальних
послуг здійснюється орендарем, згідно
показників індивідуальних
лічильників, за їх наявності. В разі їх
відсутності, компенсація
орендодавцеві комунальних послуг
здійснюється орендарем, на підставі
виставленого рахунку орендодавця, що
розраховується за відповідною
формулою (п.3.6.5. Договору).

Відповідно до п. 3.2.2 договору, по
закінченню кожного календарного
місяця оренди орендодавець протягом
п'яти робочих днів надсилає Орендарю
Акти виконаних робіт щодо оренди
Комплексу та платежів. Орендар
отримавши вищезазначені Акти повинен
повернути їх Орендодавцю протягом
п'яти робочих днів, з дати їх отримання,
в оформленому належним чином вигляді. У
разі прострочення орендарем
вищевказаного строку повернення Актів
Орендодавцю більш як на 5 календарних
днів, роботи вважаються прийнятими.

На виконання умов договору, позивачем
були виставлені відповідачу рахунки за
період з жовтня 2013 року по березень 2014
року, включно, на загальну суму 15712,10
грн., втім, останній свого обов'язку по
сплаті орендної плати в терміни,
визначені Договором, в повному обсязі
не виконав, а розрахувався частково у
розмірі 9334,80 грн., що призвело до
виникнення заборгованості в розмірі
6377,30 грн.

Надаючи правову оцінку викладеним
обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу
України, передбачено, що зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
у встановлений строк відповідно до
умов і порядку укладеного між
сторонами договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлені
частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу
України.

Відповідно до вимоги ст.759 Цивільного
кодексу України, згідно якої за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк, а також вимоги
ст.901 Цивільного кодексу України,
згідно якої за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу.

Як вбачається з матеріалів справи, суму
заборгованості відповідачем не
сплачено. За таких обставин та
враховуючи доведеність факту
порушення відповідачем умов діючого
законодавства та умов договору, суд
знаходить, що сума заборгованості за
орендну плату, є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню у
повному обсязі в розмірі 6377,30 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.

Крім того, позивач заявив до стягнення
з відповідача, інфляційні нарахування
суми заборгованості у розмірі 681,11 грн.,
3% річних у розмірі 67,62 грн., пеню за
несвоєчасне внесення орендної плати у
розмірі 388,40 грн., та штраф у розмірі 1793,92
грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши нарахування надані
позивачем, інфляційних нарахувань у
розмірі 681,11 грн., 3% річних у розмірі 67,62
грн. суд приходить до висновку, що даний
розрахунок не суперечить вимогам
чинного законодавства, нарахований
вірно, з урахуванням чого позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч.6. ст. 232 Господарсько Кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.1.1 договору оренди, у
разі прострочення орендарем виконання
зобов'язання, яке передбачає
здійснення платежів на користь
орендодавця, або, якщо який-небудь
платіж буде прострочено орендарем,
орендар зобов'язаний сплатити
орендодавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла на час
порушення зобов'язання за кожен день
прострочки.

Перевіривши нарахування пені за
несвоєчасне внесення орендної плати у
розмірі 388,40 грн., суд приходить до
висновку, що даний розрахунок не
суперечить вимогам чинного
законодавства, нарахований вірно, з
урахуванням чого позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до п. 5.1.2. крім зазначеної у
п.5.1.1. договору, до орендаря
застосовується додаткова
відповідальність за прострочення
грошових зобов'язань, якщо період
прострочення перевищує 10 (десять)
календарних днів, то орендар
зобов'язаний сплатити орендодавцю
штраф у розмірі 10 відсотків від
простроченої суми грошового
зобов'язання; а якщо період
прострочення перевищує 20 (двадцять)
календарних днів, то орендар
зобов'язаний сплатити орендодавцю
штраф у розмірі 20 відсотків від
простроченої суми грошового
зобов'язання.

Перевіривши нарахування пені за
несвоєчасне внесення орендної плати у
розмірі 1793,92 грн., відповідно до п. 5.1.2.
договору, суд зазначає, що задоволенню
підлягає сума штрафу в розмірі 1275,46
грн., в частині стягнення 518,46 грн. суд
відмовляє, у зв'язку з невірним
нарахуванням та зазначає, що позивачем
здійснено відповідний розрахунок без
урахування здійснених відповідачем
проплат.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Тому, судові витрати у
даній справі покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 759,
762 Цивільного кодексу України, статтями
193, 198, 217, 230, 285 Господарського кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 47-49,
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Приватного підприємства
"Формула 95", м. Харків (61010, Харківська
область, м. Харків, вул. Першої кінної
армії, буд.70, кв.16., ) на
користь Приватне підприємство "Анрі"
(61058, м. Харків, вул. Клочківська, 99-А, , п/р № 253 в ХФ ВАТ
"Кредобанк" м. Харків МФО 325365) суму боргу
у розмірі 6377,30 грн., інфляційних
нарахувань у розмірі 681,11 грн., 3% річних
у розмірі 67,62 грн., штрафу у розмірі 1275,46
грн., пеню у розмірі 388,40 грн. та суму
судового збору у розмірі 1604,84 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову - відмовити.

Повне рішення складено 15.08.2014 р.

Суддя А.М. Буракова