м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомКомунального підприємства
"Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району"
ДоГромадської організації
"Міжгалузевий науково-технічний центр
"Темп" Простягнення 40 441,80
грн.Суддя Блажівська О.Є.
Представники сторін:
Від позивача - Поліщук Л.П. за дов. 97-ю
від 25.12.2013 року до 31.12.2014 року.
Від відповідача - Шатохіна О.І. за дов.
б/н від 25.02.2014 року до 25.02.2015 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Громадської організації
"Міжгалузевий науково-технічний центр
"Темп" про стягнення 40 441,80 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 року порушено
справи призначено на 23.07.2014 року.
23.07.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
23.07.2014 року представник позивача у
судове засідання з'явився.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав, про
причини неявки належним чином суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
Судом оголошено про перехід розгляду
справи по суті.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позову, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник позивача надав суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 року розгляд справи
відкладено на 06.08.2014 року.
05.08.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
06.08.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позовних вимог, позов
підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті відзиву на
позовну заяву, проти позову заперечив у
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи.
Представник позивача надав суду
клопотання про продовження строку
розгляду справи.
Клопотання про продовження строку
розгляду справи судом задоволено.
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.08.2014 року В порядку ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України в зв'язку із клопотанням
позивача строк розгляду справи
продовжено на 15 днів.
13.08.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли додаткові
пояснення по справі та клопотання про
застосування строків позовної
18.08.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позовних вимог, надав
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи, позов підтримав у
Представник відповідача надав суду
усні пояснення щодо наданих пояснень
та клопотання про застосування строків
позовної давності, проти позову
заперечив у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України в
судових засіданнях складено протоколи,
які долучено до матеріалів справи.
В судовому засіданні 18.08.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, присутніх в судовому засіданні,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2007 року між Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, в особі Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
контора "Лук'янівка" Шевченківської
районної у м. Києві ради (Сторона-1), та
громадською організацією
"Міжгалузевий науково-технічний центр
"ТЕМП" (Сторона-2) укладено Договір №109
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників, відповідно до умов якого
сторони погодили, що Сторона-1 здійснює
нарахування та збір платежів на
користь виробників послуг за спожиті
Стороною-2 комунальні послуги в наданих
обсягах.

Пунктом 1.2. Договору № 109 визначено, що
Сторона-2 користується приміщенням
загальною площею 75,60 кв.м. за адресою:
вул. Д. Запольського, 2/20.

Обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги, Позивач зазначає, що у період із
квітня 2007 року по жовтень 2010 року облік,
нарахування та збір платежів від
власників (орендарів) нежитлових
приміщень від імені КП УЖГ здійснювали
КП "ЖЕКи", що діяли на підставі
договорів доручень. Відповідно до
Окремого доручення Першого заступника
голови Шевченківської районної в м.
Києві державної адміністрації
Пахальчука Г.Д. від 13.09.2010 року № 905, з
метою підвищення контролю за рівнем
платіжної дисципліни і недопущення
безоплатного використання теплової
енергії та водопостачання КП УЖГ (КП
"ЦОС Шевченківського району") було
зобов'язано заключити прямі договори з
орендарями та власниками нежитлових
приміщень Шевченківського району.
Позивач зазначає, що станом на 01.10.2010
року у відповідача відсутня
заборгованість, однак у зв'язку з тим,
що відповідачем не було вжито заходів
щодо переукладання договору на
комунальні послуги, то нарахування
йому здійснювалось на підставі та на
умовах договору № 109 від 02.04.2007 року.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за Договором № 109 за
період з 18.09.2010 року по 31.03.2014 року
заборгованість Відповідача складає
36647,66 грн., за прострочення сплати якого
позивачем нараховані інфляційні
втрати в сумі 240,87 грн. та 3% річних в сумі
1553,27 грн.

Внаслідок укладення Договору №109 про
нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників між сторонами згідно з
пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (частина 1 статті 903
Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що за умовами укладеного
Договору №109 про нарахування та збір
платежів з власників (орендарів) за
спожиті комунальні послуги на користь
їх виробників Відповідач у період його
дії мав оплачувати комунальні послуги
саме Комунальному підприємству
"Житлово-експлуатаційна контора
"Лук'янівка" Шевченківської районної у
м.Києві ради, а не Позивачу, і звернення
останнього з позовом про стягнення
заборгованості за надані за вказаним
договором послуги не ґрунтується на
нормах закону.

При цьому, посилання Позивача на те, що
оскільки відповідно до укладених між
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Шевченківської районної у м. Києві
ради, правонаступником якого є Позивач,
та Комунальним підприємством
"Житлово-експлуатаційна контора
"Лук'янівка" договорів доручення,
останнє прийняло на себе обов'язок
вчинити за рахунок та на користь
позивача, серед іншого, і юридичні дії
по укладенню з власниками нежилих
приміщень договорів на надання
комунальних послуг, а отже, при
укладенні Договору №109 остання діяла
саме в інтересах позивача, не можуть
бути прийняті до уваги, з огляду на те,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор, і зобов'язання не створює
обов'язку для третьої особи.

З огляду на зазначене, будь-які
укладені між Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, правонаступником якого
є позивач, та КП "ЖЕК" угоди не створюють
для Відповідача обов'язку оплачувати
комунальні послуги іншій особі, ніж
тій, яка визначена в Договорі №109 про
нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підпунктом 3.1.1. пункту 3.1. Договору № 109
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників визначено, що відповідач
зобов'язується в 3-х денний термін,
після надходження платіжного
доручення, але не пізніше 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим
сплатити вартість спожитих
комунальних послуг.

Проте до матеріалів справи не додано
належних та допустимих доказів на
підтвердження виставлення та
направлення Комунальним підприємством
"Житлово-експлуатаційна контора
"Лук'янівка" Шевченківської районної у
м.Києві ради на адресу Відповідача
рахунків на оплату комунальних послуг.

Додана позивачем до позовної заяви
претензія від 30.04.2014 року в якій серед
додатків зазначені рахунки на оплату
комунальних послуг у кількості 44 шт., не
може вважатись належним доказом
виставлення відповідачу рахунків на
оплату комунальних послуг у спірному
періоді, оскільки з даної вказівки в
претензії не вбачається можливим
встановити які саме рахунки, та за який
період були надіслані відповідачу.

Відтак, згідно із умовами Договору № 109
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників визначено та виходячи з
положень статті 530 Цивільного кодексу
України обов'язок відповідача щодо
оплати комунальних послуг за
відсутності наданих Комунальним
підприємством "Житлово-експлуатаційна
контора "Лук'янівка" Шевченківської
районної у м. Києві ради платіжних
документів не настав.

Водночас, що стосується стягнення з
відповідача заборгованості за
фактично спожиті комунальні послуги,
Суд зазначити наступне.

Частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 статті19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п.п.1,5 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст.21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору, та
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. Виконавець зобов'язаний
підготувати та укласти із споживачем
договір на надання житлово-комунальних
послуг з визначенням відповідальності
за дотримання умов його виконання
згідно з типовим договором.

Отже, приписами чинного законодавства
передбачено виключно договірне
формування відносин між учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг, в тому числі й між виконавцем та
споживачем, а обов'язок підготування
відповідного договору покладений на
виконавця таких послуг, тобто саме на
позивача.

Як вбачається з пояснень Комунального
підприємства "Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району",
відповідно до Окремого доручення
Першого заступника голови
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації Пахальчука
Г.Д. від 13.09.2010 р. №905 позивача було
зобов'язано заключити прямі договори з
орендарями та власниками нежитлових
приміщень Шевченківського району.

Однак, договір, з якого б вбачався б
обов'язок відповідача сплачувати
позивачу кошти за надані комунальні
послуги, між сторонами не укладався, що
також не заперечується сторонами у
справі.

Крім того, з матеріалів справи не
вбачається та Позивачем не доведено
вчинення ним дій щодо підготовки
проекту відповідного договору та
направлення його на підписання
споживачу, як і не доведено ухилення
останнього від укладення такого
договору в спірний період.

З огляду на вказані обставини, позовні
вимоги про стягнення з Відповідача
заборгованості за спожиті комунальні
послуги не ґрунтуються на нормах
закону.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України від 15 квітня 2014 року у справі №
5011-31/18225-2012.

Отже, враховуючи вищевикладені
положення норм чинного законодавства
України та приймаючи до уваги
встановлені фактичні обставини справи,
Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства
"Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району" є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Що стосується Заяви Відповідача про
застосування строків позовної
давності, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (пункт 1), за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (пункт 3), сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (пункт 4).

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про
охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки
Відповідачем не порушено прав та
охоронюваних законом інтересів
Позивача, за захистоом яких він
звернувся до суду з даним позовом та у
задоволенні яких судом відмовлено в
зв'язку з безпідставністю позовних
вимог, питання порушення строку
позовної давності (за даних обставин)
не впливає на суть винесеного рішення і
відповідно, строк позовної давності, як
спосіб захисту саме порушеного права,
при вирішенні даного спору
застосуванню не підлягає.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
залишаються за Позивачем.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текс рішення складено 18.08.2014
року.

Суддя
О.Є. Блажівська