ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р.Справа № 922/2426/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання
Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Управління каналу
Дніпро-Донбас, м.Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області, до
Комунального підприємства
"Харківводоканал", м.Харків, про
визнання договору укладеним у
відповідній редакції за участю
представників:

позивача -

02.07.2014р. - Дубас В.Т., начальник
(посвідчення № 123 від 14.10.2013р.);

28.07.2014р. - Лямець М.Г. (довіреність б/н від
23.07.2014р.);

13.08.2014р. - Дубас В.Т., начальник
(посвідчення № 123 від 14.10.2013р.);

Лямець М.Г. (довіреність
б/н від 23.07.2014р.);

відповідача -

02.07.2014р., 28.07.2014р. та 13.08.2014р. - Матофій Р.М.
(довіреність № 223/810/13 від 18.12.2013р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління каналу
Дніпро-Донбас, м.Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області, звернувся
до господарського суду з позовною
заявою про визнання Договору № 10 від
20.01.2014р. "Про надання платних послуг з
подачі води Управлінням каналу
Дніпро-Донбас з Дніпродзержинського
водосховища у наливне
Краснопавлівське водосховище на
промислові і комунальні потреби у 2014
році" між позивачем та відповідачем,
Комунальним підприємством
"Харківводоканал", м.Харків, укладеним у
редакції Управління каналу
Дніпро-Донбас.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.06.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/2426/14 та
розгляд справи призначено на 02.07.2014р. об
11:40 год.

27.06.2014р. відповідач надав через
канцелярію суду заяву про припинення
провадження у справі, у зв'язку з тим, що
даний спір між сторонами є
переддоговірним, а відповідно до вимог
законодавства переддоговірний спір не
може бути предметом розгляду суду, крім
випадків, передбачених ст. 187 ГК
України, перелік яких є вичерпним.
Оскільки даний переддоговірний спір
виник щодо укладення господарського
договору, укладення якого не є
обов'язковим, згідно чинного
законодавства, такий спір не може бути
предметом розгляду в суді.

У судовому засіданні, яке відбулося
02.07.2014р., представник позивача
підтримав заявлені позовні вимоги у
повному обсязі та на вимогу суду надав
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо позивача станом на
27.06.2014р.; письмове правове
обґрунтування позовних вимог; довідку
про поточні рахунки позивача у
фінансових установах банку; копії
установчих документів Управління
каналу Дніпро-Донбас позивача.

Надані представником позивача
документи були долучені судом до
матеріалів справи.

Представник відповідача проти позову
заперечував, наполягав на тому, що
даний спір не підлягає розгляду в суді.

У судовому засіданні була оголошена
перерва до 28.07.2014р. до 11:20 год.

Після перерви представник позивача
оголосив письмові пояснення та
уточнення позовних вимог, які були
надіслані на адресу суду, проте не
отримані судом станом на час даного
судового засідання. Свої позовні
вимоги позивач доповнив визначенням
окремих пунктів спірного Договору, які
він просить вважати укладеними у його
редакції. У письмових поясненнях
позивач вказує, що укладення договору
щодо надання платних послуг бюджетними
установами, що належать до сфери
управління Державного агентства
водних ресурсів України, є
обов'язковим. Позивач вважає позицію
відповідача такою, що направлена на
неналежне виконання своїх зобов'язань,
шляхом ухилення від оплати за спожиті
послуги.

Представник відповідача проти
позовних вимог та уточнень до них
заперечував, посилаючись на їх
необґрунтованість та
неконкретизованість, просив суд
відмовити у їх прийнятті та
задовольнити заяву про припинення
провадження у справі. На вимогу суду
надав відзив на позовну заяву, який
було долучено судом до матеріалів
справи.

У судовому засіданні була оголошена
перерва для ознайомлення з поясненнями
та уточненнями позивача після їх
надходження до суду до 13.08.2014р. до 11:00
год.

29.08.2014р. до канцелярії господарського
суду від позивача надійшли письмові
пояснення та уточнення позовних вимог,
які були озвучені представником
позивача у судовому засіданні 28.07.2014р.

08.08.2014р. відповідач надав до канцелярії
суду письмові пояснення в
обґрунтування заперечень проти позову,
які разом з доданими до них документами
були долучені судом до матеріалів
справи.

У судовому засіданні, яке відбулося
13.08.2014р., представник позивача просив
суд прийняти уточнення позовних вимог,
які надійшли до суду 29.07.2014р., та
підтримав заявлені позовні вимоги, з
урахуванням даних уточнень, у повному
обсязі. У зв'язку з подачею
відповідачем відзиву на позовну заяву,
представник позивача надав письмові
пояснення, в яких позивач, зокрема,
зазначив, що до вартості послуги з
подачі води включаються не тільки
прямі затрати на подачу самих водних
ресурсів (оплата електроенергії тощо),
а й оплата робіт з підтримання робочого
стану гідротехнічних споруд та
обладнання каналу.

Уточнення позовних вимог були прийняті
судом як такі, що не суперечать вимогам
чинного законодавства. Посяснення
позивача долучені судом до матеріалів
справи.

Представник відповідача проти позову
заперечував на підставах, викладених у
відзиві на позовну заяву та письмових
запереченнях, поданих в обґрунтування
заперечень проти позову.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

Позивачем, Управлінням каналу
Дніпро-Донбас, як організацією, що
належить до сфери управління
Державного агентства водних ресурсів
України, здійснюється вилучення (забір)
поверхневих водних ресурсів з
Дніпродзержинського водосховища, їх
транспортування по каналу на відстань
понад 190 км у Краснопавлівське наливне
водосховище, яке знаходиться на
балансі позивача, як проектна складова
каналу.

Позивач зазначає, що відповідач,
Комунальне підприємство
"Харківводоканал" своєю насосною
станцією виконує забір води з
Краснопавлівського наливного
водосховища і своїм водоводом подає
воду споживачам області та міста
Харкова на промислові і комунальні
потреби.

При цьому, позивач забезпечує
наповнення наливного
Краснопавлівського водосховища за
допомогою дванадцяти насосних станцій
від головної забірної споруди. Тобто,
позивач надає відповідачу послуги з
подачі води на комунальні потреби з
каналу Дніпро-Донбас.

Позивач вказує, що дані послуги є
платними, виходячи зі змісту постанови
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р.
за № 1101, згідно якої до платних послуг,
які надаються бюджетними установами
Державного агентства водних ресурсів,
віднесено послуги, пов'язані з подачею
води юридичним і фізичним особам з
меліоративних систем і водних джерел
для поливу зрошуваних або зволоження
осушених земель, промислових і
комунальних потреб, а також поливу
городів, садів і богарних земель та
наповнення наливних водойм.

Посилаючись на приписи ст. 901
Цивільного кодексу України, позивач
вважає, що правовідносини між
позивачем та відповідачем повинні
регулюватися нормами зобов'язального
права на підставі договору про надання
послуг з подачі води і мають
відбуватися на платній основі.

З метою формування та затвердження у
Держводагентстві України "Програми
роботи каналу Дніпро-Донбас на 2014 рік",
позивач звернувся до відповідача
листом за вих. № У-19/594 від 03.06.2013р.) з
проханням надати заявку на
прогнозований забір води з
Краснопавлівького водосховища у 2014
році.

У відповідь на вищезазначений лист,
відповідачем було надано інформацію
(лист вих. № 2554 від 14.16.2013р.) щодо
прогнозованого обсягу забору води з
Краснопавлівського водосховища.

20.01.2014р. супровідним листом № У-19/77
позивач направив на адресу відповідача
проект Договору № 10 від 20.01.2014р. про
надання платних послуг з подачі води
Управлінням каналу Дніпро-Донбас з
Дніпродзержинського водосховища на
промислові і комунальні потреби у 2014
році.

Даний проект Договору був підписаний
відповідачем та повернутий позивачеві
з Протоколом розбіжностей.

Розглянувши складений відповідачем
Протокол розбіжностей до Договору про
надання платних послуг з подачі води
Управлінням каналу Дніпро-Донбас з
Дніпродзержинського водосховища у
наливне Краснопавлівське водосховище
на промислові і комунальні потреби у 2014
році, позивач визнав його неприйнятним
для себе, у зв'язку з чим звернувся до
господарського суду з позовом про
визнання Договору № 10 від 20.01.2014р.
укладеним в редакції Управління каналу
Дніпро-Донбас.

Ретельно дослідивши докази, надані
сторонами в обґрунтування своїх
позицій у справі, з'ясувавши усі
фактична обставини спору та надавши їм
правову кваліфікацію, суд дійшов
висновку про безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог
Управління каналу Дніпро-Донбас,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Водного кодексу
України, до водних об'єктів
загальнодержавного значення належать:

1) внутрішні морські води,
територіальне море, а також акваторії
морських портів;

2) підземні води, які є джерелом
централізованого водопостачання;

3) поверхневі води (озера, водосховища,
річки, канали), що знаходяться і
використовуються на території більш як
однієї області, а також їх притоки всіх
порядків;

4) водні об'єкти в межах територій
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення, а також
віднесені до категорії лікувальних.

З урахуванням приписів вищевказаної
статті, Краснопавлївське водосховище
відноситься до об'єктів
загальнодержавного значення та є
джерелом водопостачання міст Харків,
Лозова, Первомайський, а також для
підтримки водності річки Сіверський
Донець для Донецької і Луганської
областей.

Згідно ст. 17-2 Водного кодексу України,
надання дозволу (права) на забір води з
Краснопавлівського водосховища
належить до виняткової компетенції
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища у
Харківській області.

Дозвіл на спеціальне водокористування
- це офіційний документ, який засвідчує
право підприємства, установи,
організації, громадянина на
використання конкретних водних
ресурсів у межах затверджених лімітів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Харківській області відповідачу був
наданий дозвіл на спеціальне
водокористування № 5710 від 06.02.2012р.,
згідно якого відповідачу надано право
здійснювати забір води з
Краснопівлівського водосховища в
об'ємі 65999,7 тис.м3 своїми водозабірними
спорудами: насосною станцією 1-ого
підйому з метою централізованого
господарсько-питного постачання міст
Харків, Лозова, Первомайський, селищ
Краснопавлівка та Покатилівка.

У межах затвердженого у вищевказаному
дозволі ліміту відповідач
користується всіма правами та несе
обов'язки водокористувача у
відповідності до ст.ст. 43, 44, 59
Водного кодексу України, згідно яких
має право здійснювати спеціальне
водокористування за умови наявності у
нього дозволу, проекту водозабірних
споруд, нормативів якості води та
своєчасної сплати зборів за спеціальне
водокористування.

Зазначений комплекс дозвільних
документів наявний у відповідача та є
законною правовою підставою
виникнення у нього та здійснення ним
права забору поверхневих вод із водних
об'єктів загальнодержавного значення,
в порядку та в спосіб, що визначені за
суб'єктом централізованого
водопостачання статтею 59 Водного
кодексу України.

Відповідно до ст. 56 Водного кодексу
України, вирішення питання щодо
припинення права на спеціальне
водокористування належить винятково
до компетенції органів управління у
галузі використання водних ресурсів,
до яких не відноситься позивач у
справі.

Згідно п. 1.1 Положення про Управління
каналу Дніпро-Донбас, дане Управління є
бюджетною неприбутковою організацією
і належить до сфери управління
центрального органу виконавчої влади у
галузі водного господарства і
меліорації земель, управління,
використання та відтворення
поверхневих водних ресурсів
-Державного агентства водних ресурсів
України.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011р. № 1101, на яку посилається
позивач в обґрунтування необхідності
укладення договору про надання ним
відповідачеві послуг з проведення
водообміну Краснопавлівського
водосховища на платній основі, не
передбачає подачу води суб'єктам, які
мають власні водозабірні споруди,
тобто первинним водокористувачам.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Водного кодексу
України, первинні водокористувачі - це
ті, що мають власні водозабірні споруди
і відповідне обладнання для забору
води.

Згідно пп. "в" п. 5 дозволу на спеціальне
водокористування, відповідач здійснює
забір води із Краснопавлівського
водосховища саме власними
водозабірними спорудами, а отже є
первинним водокористувачем.

Судом встановлено, що відповідач не
підключений до насосної станції або
гідротехнічної споруди позивача та
здійснює забір води з водного об'єкту
загальнодержавного значення у
відповідності до ст. 59 Водного кодексу
України, безпосередньо та самостійно
на підставі затверджених у
встановленому порядку проектів
водозабірних споруд, нормативів якості
води і дозволів на спеціальне
водокористування.

У пп. "б" п. 6 дозволу на спеціальне
водокористування, а саме в графі, де
зазначаються об'єми і категорії
отриманої води від інших підприємств,
відсутні будь-які показники, що
свідчить про те, що відповідач,
здійснюючи забір води в порядку
спеціального водокористування,
водночас, не має водопостачання від
інших підприємств у розумінні п. 11
Постанови Кабінету міністрів України
від 26.10.2011р. за № 1101.

Як вбачається з п. 4.2 проекту спірного
Договору, послуги, які позивач пропонує
надавати відповідачу на платній
основі, полягають у проведенні річного
водообміну Краснопавлівського
водосховища.

Проте, процес проведення річного
водообміну Краснопавлівського
водосховища є предметом регулювання
законодавства України щодо
природоохоронних заходів, У зв'язку з
чим дії позивача з подачі води у
Краснопавлівське водосховище шляхом
проведення річного водообміну (що
запропоновано позивачем у п. 4.2. проекту
Договору у якості платної послуги) є
плановим природоохоронним заходом, що
фінансується згідно законодавству про
державний бюджет.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України
"Про державний бюджет на 2014 рік",
здійснення природоохоронних заходів у
2014 році фінансується із Державного
бюджету України. Перелік видів
діяльності, що належать до
природоохоронних заходів затверджено
постановою КМУ № 1147 від 17.09.1996р. Пунктом
17-2 вказаної постанови передбачено, що
проведення водообміну
Краснопавлівського водосховища є
видом діяльності, що належать до
природоохоронних заходів, а отже,
фінансується згідно Закону України про
державний бюджет. На проведення
водообміну Краснопавлівського
водосховища Кабінетом Міністрів
України щороку виділяється
фінансування згідно з регламентом
проведення водообміну
Краснопавлівського водосховища, що
підтверджується постановами КМУ № 507
від 31.05.2012р.та № 360 від 22.05.2013р.

Як вбачається з Положення Управління
каналу Дніпро-Донбас, основними
завданнями Управління, зокрема, є
перерозподіл водних ресурсів з метою
забезпечення потреб населення і
галузей економіки міст Харків, Лозова,
первомайський, селищ Краснопавлівка та
Покатилівка.

Крім того, в Положенні передбачено, що
Управління має право з урахуванням
коштів, виділених із бюджету, та
надходжень зі спеціального фонду,
самостійно планувати обсяги робіт,
строки та способи їх виконання.
Відповідно до Положення, фінансування
Управління здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету та коштів,
отриманих від надання платних послуг.

При цьому, ані Закон України "Про
державний бюджет на 2014 рік", ані
Постанова КМУ № 1147 від 17.09.1996р. не
передбачають можливість часткового
фінансування проведення водообміну
Краснопавлівського водосховища за
рахунок юридичних та фізичних осіб, а
відтак вимоги позивача по фактичному
покладанню обов'язків по фінансуванню
водообміну Крснопавлівського
водосховища на відповідача є такими, що
суперечать положенням вказаних актів
щодо порядку фінансування проведення
водообміну Краснопавлівського
водосховища.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського
кодексу України, укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Враховуючи, що обов'язкове укладання
запропонованого відповідачем договору
не передбачено діючим законодавством,
намагання позивача покласти на
відповідача обов'язок по укладанню
договору з подачі води шляхом
проведення річного водообміну на
платній основі (п.4.2. проекту договору) є
безпідставним. Відсутність такого
договору не є таким юридичним фактом, з
яким закон пов'язує припинення чи
зупинення права відповідача на забір
поверхневих вод.

Згідно ст. 30 Водного кодексу України, за
спеціальне водокористування
справляється збір, цільове
призначення, якого передбачає
спрямування коштів на відтворення
водних ресурсів, зокрема,
Краснопавлівського водосховища, у
зв'язку з чим плата за забір води у
відповідності до проекту
запропонованого позивачем договору не
є передбаченою законом платою за
відтворення наповнення
Краснопавлівського водосховища.

Листом генерального проектувальника
каналу Дніпро-Донбас ПАТ "Харківський
водоканалпроект" № 1043 від 10.04.2014р.
підтверджується, що подача води по
каналу Дніпро-Донбас в
Краснопавлівської водосховище, що
пропонується як послуга в предметі
спірного Договору - це водообмінна
операція, яка направлена на
відтворення водних ресурсів, що
фінансується за рахунок коштів, що
поступають в бюджет від сплати
водокористувачами збору за спеціальне
водокористування у відповідності до
ст. 30 Водного кодексу України.

Відповідно до витягу з виписки банку
(арк.102-103 справи), відповідачем
своєчасно та у повному обсязі сплачені
зобов'язання по оплаті вказаного збору.

Відповідач здійснює надання послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення за регульованими
цінами та з огляду на діючий порядок
формування тарифу на централізоване
водопостачання та водовідведення,
витрати з підтримання стану
гідротехнічних споруд каналу
Дніпро-Донбас не можуть бути включені
до складу регульованого тарифу, що
підтверджується роз'ясненнями
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг.

Зміст послуг, які позивач пропонує
надавати відповідачу, згідно п.п. 4.2, 4.3.
проекту договору, фактично становить
забір води із Краснопавлівського
водосховища, що відповідно до вимог
Водного кодексу України, а також,
Господарського кодексу України, не
потребує укладання договору, та
проведення річного водообміну
Краснопавлівського водосховища, що
врегульовано спеціальними актами
законодавства як плановий
природоохороний захід, що фінансується
з державного бюджету, у зв'язку з чим,
зміст запропонованого позивачем
договору та його назва не відображають
природи фактичних правовідносин, які
мають місце під час забору води
відповідачем з Краснопавлівського
водосховища.

З урахуванням викладеного, у суду є
підстави вважати, що забір поверхневих
вод із Краснопавлівського водосховища
здійснюється відповідачем
обґрунтовано у повній відповідності до
вимог ст.ст. 42, 43, 44, 45, 48, 49, 55, 56, 59 Водного
кодексу України, та з дотриманням усіх
умов, які визначені в законі для
проведення таких дій.

Відповідно до ст. 174 Господарського
кодексу України, однією з підстав
виникнення господарських зобов'язань є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди, не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать. Підстави виникнення
цивільних прав та обов'язків, серед
яких вказано й договори, визначено
статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 67 Господарського та
статтею 627 Цивільного кодексів України
визначено, що підприємства вільні у
виборі предмета договору, визначенні
зобов'язань, інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать
законодавству України. Загальні умови
укладання договорів, що породжують
господарські зобов'язання, визначено
статтею 179 Господарського кодексу
України. Згідно з пунктом 3 цієї статті
укладення договору є обов'язковим для
сторін, якщо існує пряма вказівка
закону щодо обов'язковості укладення
договору для певних категорій
суб'єктів господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу
України, спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. Інші переддоговірні спори
можуть бути предметом розгляду суду у
разі, якщо це передбачено угодою сторін
або якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст. 181
Господарського кодексу України, проект
договору може бути запропонований
будь-якою з сторін. У разі якщо проект
договору викладено як єдиний документ,
він надається другій стороні у двох
примірниках. Сторона, яка одержала
проект договору, у разі згоди з його
умовами оформляє договір відповідно до
вимог частини першої цієї статті і
повертає один примірник договору
другій стороні або надсилає відповідь
на лист, факсограму, тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору. Сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не отримував від відповідача
згоди на передачу переддоговірного
спору до суду.

Таким чином, враховуючи, що сторонами
не погоджено всіх істотних умов
договору про надання платних послуг з
подачі води Управлінням каналу
Дніпро-Донбас з Дніпродзержинського
водосховища на промислові і комунальні
потреби у 2014 році, приймаючи до уваги
відсутність імперативної норми закону
щодо укладення відповідачем з
позивачем договору вищевказаного
характеру та відсутність на це згоди КП
"Харківводоканал", розбіжності, які
виникли між сторонами, не можуть бути
вирішені судом в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд визнав за
необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог Управління каналу
Дніпро-Донбас як безпідставних та
таких, що суперечать чинному
законодавству.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
відмови у позові судові витрати
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 5, 17-2, 30, 42, 43, 44, 56, 59 Водного кодексу
України, ст.ст. 179, 187 Господарського
кодексу України, ст. 14 Закону України
"Про державний бюджет на 2014 рік", ст.ст. 1,
4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.08.2014 р.

Суддя Н.М. Кухар