ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.08.2014 Справа № 7/181-06

Господарський суд Сумської області у
складі судді Спиридонової Н.О.,

при секретарі Балицькому В.В.,

за участю представників сторін:

кредиторів - УПФУ в м. Сумах - Макотренко
В.П.

ліквідатор - Кунцевич С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Сумської області матеріали справи
№7/181-06

за заявою - 75 фізичних осіб, що об'єднали
свої вимоги

до боржника - Колективного управління
механізації будівництва об'єднання
"Сумиоблагробуд" (м. Суми, вул.
Воєводіна, 12, код 05454792)

про банкрутство,

встановив:

В липні 2014 року до господарського суду
звернулося УПФУ в м. Сумах з заявою №
12990/11-11 від 27.06.2014 року про визнання
поточних кредиторських вимог до
боржника в сумі 5 296,79 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.07.2014
року розгляд заяви було призначено на
21.08.2014 року, зобов'язано ліквідатора
надати суду мотивований відзив на
подану заяву.

Ліквідатор, на виконання вимог ухвали
від 07.07.2014 року, подав суду відзив №
02-01/502 від 14.08.2014 року, в якому не визнає
заявлених вимог.

Такаж, в серпні 2014 року до
господарського суду надійшла заява №
15553/11-11 від 30.07.2014 року УПФУ в м. Сумах про
визнання поточних кредиторських вимог
на суму 5 376,07 грн.

Ухвалою господарського суду від 04.08.2014
року розгляд заяви було призначено на
21.08.2014 року, зобов'язано ліквідатора
надати суду мотивований відзив на
подану заяву.

Ліквідатор, на виконання вимог ухвали
від 04.08.2014 року, подав суду відзив №
02-01/547 від 18.08.2014 року, в якому не визнає
заявлених вимог.

В судовому засіданні ліквідатор усно
підтримав позицію викладену у
відзивах.

Представник кредитора просив суд
задовольнити подані заяви УПФУ та
визнати заявлені вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши заяви кредитора,
заслухавши пояснення представника
кредитора та ліквідатора, суд
встановив наступне.

Як зазначалося вище, в липні 2014 року до
господарського суду звернулося УПФУ в
м. Сумах з заявою № 12990/11-11 від 27.06.2014
року про визнання поточних
кредиторських вимог до боржника в сумі
5 296,79 грн.

Вказані вимоги складаються з боргу по
сплаті відшкодуванню пільгових пенсій
за сп. 2 за червень 2014 року, що
підтверджується розрахунком сум
сплати витрат на виплату пенсій,
призначених відповідно до п.п. «б» «з»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Щодо заяви № 15553/11-11 від 30.07.2014 року УПФУ
в м. Сумах про визнання поточних
кредиторських вимог на суму 5 376,07 грн., з
поданих документів вбачається, що
вимоги складаються з боргу по сплаті
відшкодуванню пільгових пенсій за сп. 2
за липень 2014 року, що підтверджується
розрахунком сум сплати витрат на
виплату пенсій, призначених відповідно
до п.п. «б» «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Матеріали справи свідчать, що ухвалою
господарського суду Сумської області
від 02.11.2006р. порушено провадження у
даній справі.

Постановою господарського суду
Сумської області від 05.02.2007р. боржника
було визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедур

Відповідно до ч.3 п.1 статті 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції
діючій до набрання чинності змінами
внесеними Законом України №4212-VI від
22.12.2011р.) з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язання щодо сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав.

Згідно з листом Вищого господарського
суду України від 05.02.2010р. №05-06/520/78 «Щодо
деяких питань розгляду справ про
банкрутство» відповідно до статті 23
Закону про банкрутство у зв'язку з
визнанням боржника банкрутом в такої
особи виникає особливий статус, який є
значно відмінним від статусу боржника.
Виходячи з аналізу положень статей 23, 25,
30, 31 Закону про банкрутство, в
ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута в особі його
органу управління - ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть
виникати виключно у випадках, прямо
передбачених Законом про банкрутство.
Такими випадками є зобов'язання з
оплати комунальних і експлуатаційних
витрат та інших витрат, пов'язаних із
здійсненням ліквідаційної процедури
(ч.9 статті 30 Закону про банкрутство).

З викладеного вбачається, що
відшкодування пільгових пенсій до
зобов'язань, пов'язаних зі здійсненням
ліквідаційної процедури не
відноситься.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 2
Прикінцевих положень «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять
до Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного порядку
формування джерел (коштів, призначених
на оплату праці), з яких підприємства та
організації здійснюють внесення до
Пенсійного фонду України плати, що
покривають фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій та
враховуючи, що відповідно до норм п. 1
статті 25 Закону про банкрутство з дня
визнання підприємства банкрутом та
відкриття відносно нього
ліквідаційної процедури працівників
цього підприємства повідомляється про
звільнення в установленому законом
порядку, кошти на оплату праці не
перераховуються, виплата заробітної
плати припиняється, а фонд оплати праці
саме з метою оплати праці працівників з
вказаного часу припиняє своє
формування.

Зазначена правова позиція відображена
також в постанові Вищого
господарського суду України від
19.06.2013р. у справі №11/Б-5022/1293/2011.

Слід зазначити, що Верховний суд
України у постановах від 18.03.2014 року по
справах № 3-4гс14 та № 3-4гс14 від 27.05.2014
року по справі № 3-19гс14 дійшов висновку,
що вимоги УПФУ не мають характеру
поточних в розумінні ст. 1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», заявлені
після введення ліквідаційної
процедури, під час якої не виникає
будь-яких нових зобов'язань, що можуть
бути заявлені в порядку ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність законних
підстав для визнання вимог УПФУ в м.
Сумах, які нараховані за період після
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури у
справі.

Керуючись статями 1, 23, 24 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції діючій до набрання чинності
змінами внесеними законом №4212-VI від
22.12.2011р.), статтями 65, 77, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. В задоволенні заяви № 12990/11-11 від
27.06.2014 року УПФУ в м. Сумах про визнання
поточних кредиторських вимог до
боржника в сумі 5 296,79 грн. - відмовити.

2. В задоволенні заяви № 15553/11-11 від
30.07.2014 року УПФУ в м. Сумах про визнання
поточних кредиторських вимог до
боржника на суму 5 376,07 грн. - відмовити.

3. Копію даної ухвали направити
кредитору, ліквідатору.

Суддя
Н.О.Спиридонова