КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р. Справа№ 910/10864/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі
Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від
позивача - Котягін А.С.

від
відповідача - ОСОБА_6

розглянувши
Товариства з обмеженою
відповідальністю

апеляційну скаргу "ТОІ-ТОІ
Системи санітарні"

на рішення

господарського суду міста
Києва

від 08.05.2014
року

у справі № 910/10864/13
(суддя Мандриченко О.В.)

за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"ТОІ-ТОІ
Системи санітарні"

до відповідача: Фізичної
особи - підприємця

ОСОБА_4

про
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 08.05.2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення та прийняте нове,
яким зобов'язати Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_4 повернути ТОВ
"ТОІ-ТОІ Системи санітарні" 21 біокабіну
типу "ТОІ-ТОІ".

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, у зв'язку з недостатністю місця
на земельній ділянці ТОВ "ТОІ-ТОІ",
позивач звернувся до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з проханням
тимчасово розмістити на її земельній
ділянці 21 біокабіну типу "ТОІ-ТОІ" .

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 07.07.2009
р. прийняла від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, який надавав
послуги з автоперевезення вантажу,
біотуалети в кількості 21 шт., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи товарно-транспортною накладною
02АБВ № 797375. Згідно вказаної накладної
вантажовідправником вказаних
біотуалетів був позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ
системи санітарні".

За твердженням позивача біокабіни типу
"ТОІ-ТОІ" в кількості 21 шт. були
розміщені на земельній ділянці
відповідача тимчасово з огляду на
відсутність у позивача достатнього
місця для їх розміщення.

З матеріалів справи слідує, що земельні
ділянки позивача та відповідача
знаходяться по сусідству за адресою:
Київська область, Києво-Святошинський
район, Петро-Павлівська Борщагівка,
вул. Антонова, 2 (спорткомплекс "Чайка").

Листами № 1027 від 13.06.2011р., № 1039 від
17.06.2011р. та від 26.03.2013р. позивач
звертався до відповідача з вимогами
про повернення біокабін типу "ТОІ-ТОІ" в
кількості 21 шт. Однак, відповідач
відповіді на листи не надавав,
біокабіни позивачу не повернув, що і
стало підставою для звернення позивача
з позовом у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення
цієї глави застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач в обґрунтування вимог у даній
справі про повернення безпідставно
набутого майна надав
товарно-транспорту накладну (ТТН) 2АБВ№
797375 від 07.07.2009р., відповідно до якої
замовником та вантажовідправником
було ТОВ "ТОІ-ТОІ Системи Санітарні" в м.
Львові, вантажоодержувачем - ТОВ
"ТОІ-ТОІ Системи Санітарні" в м. Києві,
перевізником (автопідприємство) - ФОП
ОСОБА_5, пунктом розвантаження товару в
ТТН зазначено - аеродром Чайка. Крім
того, з ТТН вбачається, що вантаж -
біокабіни типу "ТОІ-ТОІ" в кількості 21
шт. були прийняті відповідачем - ФОП
ОСОБА_4

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Згідно з розділом 1 та п. 11.1. Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 363 від 14.10.1997р.,
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи. Товарно-транспортна
накладна є основним документом на
перевезення вантажів.

Пунктом 13.1. Правил визначено, що
перевізник здає вантажі у пункті
призначення вантажоодержувачу згідно
з товарно-транспортною накладною.

Крім того, відповідно до ст. 924 ЦК
України перевізник відповідає за
збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та
до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, товар був виданий перевізником
не вантажоодержувачу - ТОВ "ТОІ-ТОІ
Системи санітарні", визначеному в ТТН
2АБВ№ 797375 від 07.07.2009р., а іншій особі -
ФОП ОСОБА_4 (відповідачу).

Позивачем, не було надано жодних
доказів щодо правових підстав видачі
вантажу перевізником не
вантажоодержувачу згідно договору
перевезення, а Суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_4

Так, між сторонами не виникало
домовленостей щодо контролю
відповідачем місця чи способу
визначення відвантаження перевізником
вантажу (біокабін). Між сторонами не
укладалися договори з приводу
зберігання та розміщення
вищезазначеного вантажу на частині
земельної ділянки відповідача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що у зв'язку з
відсутністю на його земельній ділянці
місця для розвантаження товару,
позивач звернувся з проханням до
відповідача тимчасово розмістити
товар (біокабіни) на своїй земельній
ділянці.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику
в справах про захист права власності та
інших речових прав" власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним і в якої майно
фактично знаходиться та є
індивідуально визначеним. Позов про
витребування майна, пред'явлений до
особи, у незаконному володінні якої це
майно знаходилось, але на момент
розгляду справи в суді у неї відсутнє,
не може бути задоволений. Зі змісту
наведених норм вбачається, що право
вимоги майна у особи, яка набула його
безпідставно належить власнику такого
майна за умови наявності у зобов'язаної
особи такого майна.

Обов'язок доведення обставин
покладається законом на позивача.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем не доведено існування
домовленостей між сторонами про
розміщення біокабін на земельній
ділянці відповідача, як і не надано
доказів, що зазначені біокабіни
знаходяться чи знаходились саме на
земельній ділянці відповідача.

Крім того, позивач не надав доказів
належності йому на праві власності
біокабін.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про те, що немає правових
підстав для задоволення позовних вимог
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи
санітарні".

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 08.05.2014 року у справі №
910/10864/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/10864/13 повернути до
господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 13.08.2014
року.