ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014 р.
Справа № 914/2239/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», м.Київ

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Львів

про спонукання до виконання мирової
угоди, затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 20.06.2011 року у справі №2/199 у
процесі виконання судового рішення від
24.11.2009 року

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Брегей І.С. - представник
за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Публічним
акціонерним товариством
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
м.Київ до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Львів про спонукання до
виконання мирової угоди, затвердженої
ухвалою господарського суду
Львівської області від 20.06.2011 року у
справі №2/199 у процесі виконання
судового рішення від 30.05.2011 року.

Ухвалою суду від 25.06.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
23.07.2014р. Ухвалою суду від 23.07.2014р.
розгляд справи відкладено на 13.08.2014р. у
зв'язку з неявкою відповідача.

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України.

Представник позивача в судове
засідання 13.08.2014р. з'явився, позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
зазначених у позовній заяві. Ствердив,
зокрема, що в ході виконання рішення
господарського суду у справі №2/199
сторонами укладено мирову угоду, яка
затверджена ухвалою суду від 20.06.2011р.
Проте, відповідачем - ФО-П ОСОБА_2 умови
мирової угоди належним чином не
виконувались, що зумовило звернення
ПАТ «ВіЕйБі Банк» до Личаківського
ВДВС Львівського МУЮ із заявою про
відкриття провадження з примусового
виконання зазначеної ухвали. Оскільки
постановою державного виконавця від
26.05.2014р. відмовлено у відкритті
виконавчого провадження з підстав
невідповідності поданого документу
вимогам до виконавчих документів та
пропуску строку його пред'явлення до
виконання, ПАТ «ВіЕйБі Банк»
звернулось до суду із позовною заявою
про спонукання ФО-П ОСОБА_2 до виконання
умов мирової угоди шляхом стягнення
коштів в межах встановлених рішенням
суду грошових сум. Просив позов
задоволити.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
13.08.2014р. повторно не забезпечив, відзиву
на позовну заяву та витребуваних судом
документів не подав, поважності причин
неявки суду не повідомив, хоча про час і
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, в яких
достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши подані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
(після зміни найменування - ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»;
кредитодавець за договором, позивач по
справі) та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 (позичальник за договором,
відповідач по справі) укладено
кредитний договір №42/07 від 03.07.2007р., за
яким кредитодавець надає позичальнику
у тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти,
надалі за текстом - кредит, на умовах,
визначених цим договором та
додатковими угодами до нього, що
складають його невід'ємну частину (п.1.1).
З врахуванням додаткової угоди №5 від
17.12.2007р., кредит надано в сумі 100000,00
доларів США, що на день підписання
договору за курсом НБУ гривні до валюти
кредиту склало 505000,00грн (п.1.1.1).

Рішенням господарського суду
Львівської області від 24.11.2009р. по
справі №2/199 позовні вимоги ВАТ
Всеукраїнський Акціонерний Банк
задоволено частково та стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь позивача 84115,46 доларів США
заборгованості по кредиту, 13648,76
доларів США заборгованості по сплаті
процентів, 1435,24 доларів США пені за
несвоєчасне погашення кредиту, 1050,48
доларів США пені за несвоєчасну сплату
процентів, 1002,49 доларів США державного
мита та 230 грн. 07 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду України від
22.02.2010р. по справі №2/199 зазначене
рішення суду першої інстанції залишено
без змін. Відтак, на його примусове
виконання 15.03.2010р. видано наказ, який
пред'явлено стягувачем до виконання.
Державним виконавцем Личаківського
ВДВС ЛМУЮ 11.07.2010р. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
щодо примусового виконання наказу у
справі №2/199.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 20.06.2011р. у справі
№2/199 затверджено мирову угоду між ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» та
ФО-П ОСОБА_2 у процесі виконання
судового рішення.

За умовами зазначеної мирової угоди
сторони домовились, що на день її
укладення сума заборгованості
боржника перед стягувачем за кредитним
договором №42/07 від 03.07.2007 року (зі
змінами і доповненнями до нього), що
підлягає примусовому стягненню згідно
наказу про примусове виконання рішення
№2/199 виданого 15.03.2010 року господарським
судом Львівської області становить: -
84155,46 доларів США заборгованості по
кредиту; - 11047,56 доларів заборгованість
за процентами; - 1435,24 доларів США пені за
несвоєчасне погашення кредиту; - 1050,48
доларів США пені за несвоєчасну сплату
процентів; - 1002,49 доларів США державного
мита; - 230,07 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу (п.1).

Відповідно до п.2 укладеної між
сторонами мирової угоди, боржник
зобов'язується сплатити суму судових
витрат понесених стягувачем, а саме:
1002,49 доларів США державного мита та 230,07
гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу не пізніше 10 днів
після затвердження цієї мирової угоди
ухвалою господарського суду
Львівської області.

Згідно з п.3 мирової угоди, боржник
зобов'язується сплатити
заборгованість по кредиту та
заборгованість по сплаті процентів в
загальній сумі 95203,02 доларів США згідно
наступного графіку погашення: - з
травня 2011 року по квітень 2012 року - по
800,00 доларів США; - з травня 2012 року по
квітень 2013 року - по 1000,00 доларів США; - з
травня 2013 року по квітень 2015 року - по
2000,00 доларів США; - з травня 2015 року по
липень 2015 року - по 7000,00 доларів США; -
серпень 2015 року - 4 603,02 доларів США.
Повернення боргу, у відповідності до
зазначеного графіку, здійснюється
щомісячно в останній день місяця.

Окрім цього, сторони домовились, що у
разі своєчасного і повного виконання
боржником своїх зобов'язань за цією
мировою угодою, припинити зобов'язання
боржника перед стягувачем в частині
сплати пені за несвоєчасне погашення
кредиту в сумі 1435,24 доларів США та пені
за несвоєчасну сплату процентів в сумі
1050,48 доларів США (п.4 мирової угоди).

Проте, всупереч умовам мирової угоди,
ФО-П ОСОБА_2 за період з 20.06.2011р. по
24.04.2014р. заборгованість погашено
частково, сплачено на користь ПАТ
«ВіЕйБі Банк» 15000,00 доларів США, що
підтверджується випискою по особовим
рахункам відповідача за вказаний
період (копія знаходиться в матеріалах
справи).

Зважаючи на це, ПАТ «ВіЕйБі Банк»
звернулось до Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції з заявою №Лв-31/1-397 від 14.05.2014р.
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання ухвали
господарського суду Львівської
області від 20.06.2011 року по справі №2/199.

Постановою державного виконавця
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ ВП
№43437555 від 26.05.2014р. у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання ухвали господарського суду
Львівської області від 20.06.2011 року по
справі №2/199 відмовлено, оскільки у
процесі проведення перевірки
встановлено, що зазначена ухвала не
відповідає вимогам Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема
зазначено, що виконавчий документ не
скріплений гербовою печаткою, а також
пропущено встановлений ст.22 вказаного
Закону строк для пред'явлення
виконавчого документа стягувачу.

Зазначені вище обставини зумовили
звернення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до суду із
позовною заявою про спонукання до
виконання мирової угоди, затвердженої
ухвалою господарського суду
Львівської області від 20.06.2011 року у
справі №2/199 у процесі виконання
судового рішення від 24.11.2009 року та
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 80032,63 доларів США простроченої
заборгованості за кредитом, 1435,24
доларів США пені за несвоєчасне
погашення кредиту, 1050,48 дол. США пені за
несвоєчасну сплату процентів по
кредиту, 1002, 49 доларів США державного
мита, 230,07 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, що в сукупності
еквівалентно до офіційного курсу
встановленого Національним банком
України станом на 24.04.2014р. складає
951081,43грн.

Відповідно до ч.4 ст.121 ГПК України,
мирова угода, укладена сторонами у
процесі виконання судового рішення,
подається на затвердження
господарського суду, який прийняв
відповідне судове рішення. Про
затвердження мирової угоди
господарський суд виносить ухвалу.

Згідно зі ст.115 ГПК України, рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Пленумом Вищого господарського суду
України у п.7.9 Постанови №9 від 17.10.2012р.
роз'яснено, що ухвала про затвердження
мирової угоди є виконавчим документом
згідно з пунктом 2 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» і як виконавчий документ
повинна містити у своїй резолютивній
частині не лише вказівку про
затвердження мирової угоди, а й інші
передбачені законодавством (статтею 86
ГПК та статтею 18 названого Закону)
ознаки та відомості, зокрема, щодо умов,
розміру і строків виконання
зобов'язань сторін тощо. За
недодержання відповідних вимог ухвала
про затвердження мирової угоди не може
вважатися виконавчим документом, що
підлягає виконанню державною
виконавчою службою. У випадках
невиконання зобов'язаною стороною умов
мирової угоди, укладеної в процесі
виконання судового рішення і
затвердженої господарським судом,
заінтересована сторона може
звернутися до державного виконавця на
підставі статті 19 Закону України «Про
виконавче провадження» із заявою про
примусове виконання ухвали, якою
затверджено цю угоду. Наказ
господарського суду про примусове
виконання мирової угоди не може бути
видано, оскільки провадження у справі
припинено. Якщо ухвала про
затвердження мирової угоди не
відповідає вимогам, встановленим для
виконавчих документів (стаття 18 Закону
України «Про виконавче провадження»), і
державним виконавцем з цих підстав
буде відмовлено у відкритті
виконавчого провадження,
заінтересована сторона вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, в разі задоволення якого
господарським судом видається
відповідний наказ.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження», у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Проаналізувавши долучену до позовної
заяви ухвалу суду від 20.06.2011р. по справі
№2/199 суд приходить до висновку, що вона
не відповідає встановленим ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження»
вимогам до виконавчого документа.

Відповідно до ч.2 ст.20 ГК України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Згідно з ч.1 ст.1 ГПК України,
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позивачем
правильно обрано спосіб захисту права
у формі позовної вимоги про спонукання
до виконання приписів мирової угоди
шляхом стягнення грошових коштів в
межах сум, встановлених рішенням суду
від 24.11.2009р. та ухвалою про затвердження
мирової угоди на стадії виконання
рішення від 20.06.2011р. по справі №2/199.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи
відсутні належні та допустимі докази
на підтвердження повного та належного
виконання ФО-П ОСОБА_2 умов
затвердженої судом мирової угоди, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані матеріалами
справи, відповідачем не спростовані та
підлягають до задоволення в загальному
розмірі 83520,84 долари США та 230,07грн., що,
як вірно визначено ПАТ «ВіЕйБі Банк» у
позовній заяві, станом на 24.04.2014р.
згідно з офіційно встановленим
Національним Банком України курсу
гривні до іноземних валют в сукупності
еквівалентно 951081,43грн.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України,
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір», а
саме пп.1 п.2 ч.2 ст.4 встановлено, що
ставка судового збору за звернення до
господарського суду із позовною заявою
майнового характеру становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.55 ГПК України,
ціна позову у позовах про стягнення
іноземної валюти визначається в
іноземній валюті та у карбованцях
відповідно до офіційного курсу,
встановленого Національним банком
України на день подання позову.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про
судовий збір», за подання позовів, ціна
яких визначається в іноземній валюті,
судовий збір сплачується у гривнях з
урахуванням офіційного курсу гривні до
іноземної валюти, встановленого
Національним банком України на день
сплати.

Як вбачається із платіжного доручення
№164602, долученого, у відповідності до
вимог п.3 ч.1 ст.57 ГПК України, до
позовної заяви на підтвердження сплати
судового збору, платіж проведено
банком 06.05.2014р.

Відповідно до офіційно встановленого
Національним банком України на 06.05.2014р.
курсу гривні до іноземної валюти -
долара США, гривневий еквівалент ціни
позову становив 957948,62грн., відтак,
провівши відповідні підрахунки,
врахувавши, що до стягнення також
заявлено 230,07грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, суд приходить до
висновку, що судовий збір сплачено
позивачем у розмірі меншому, ніж
встановлено законом.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про
судовий збір», у разі якщо судовий збір
сплачується за подання позовної заяви
до суду в розмірі, визначеному з
урахуванням ціни позову, а встановлена
при цьому позивачем ціна позову не
відповідає дійсній вартості спірного
майна або якщо на день подання позову
неможливо встановити точну його ціну,
розмір судового збору попередньо
визначає суд з подальшою сплатою
недоплаченої суми або з поверненням
суми переплати судового збору
відповідно до ціни позову,
встановленої судом у процесі розгляду
справи.

Враховуючи вищенаведене, а також
положення ч.1 ст.49 ГПК України,
відповідно до якої у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, судовий збір
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог,
суд приходить до висновку, що витрати
зі сплати судового збору слід покласти
на відповідача в повному обсязі, шляхом
сплати 19022,03грн. судового збору на
користь позивача та 141,54грн. в доход
Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Спонукати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) до
виконання затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 20.06.2011р. по справі №2/199
мирової угоди у процесі виконання
судового рішення від 24.11.2009р. шляхом
стягнення на користь Публічного
акціонерного товариства
«Веукраїнський Акціонерний Банк»
(м.Київ, вул.Дегтярівська, 27Т; ) 80032,63 долари США простроченої
заборгованості за кредитом, 1435,24 долари
США пені за несвоєчасне погашення
кредиту, 1050,48 доларів США пені за
несвоєчасну сплату процентів по
кредиту, 1002,49 доларів США державного
мита, 230,07грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, що в сукупності
еквівалентно до офіційного курсу
встановленого Національним банком
України станом на 24.04.2014р. (1 долар США =
11,3846грн.) складає 951081,43грн. та 19022,03грн.
судового збору.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) 141,54грн.
судового збору в доход Державного
бюджету.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК
України.

5. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 18.08.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.