м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9255/14 30.07.14

За позовомТовариства з додатковою
відповідальністю "Третій автобусний
парк" доДержавного підприємства "Центр
державного земельного
кадастру"простягнення 186 211,08 грн.Суддя
Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Вінюков В.М. - дов. б/н від
03.07.2014 р.від відповідача:Фурман Р.В. -
дов. № 910 від 01.07.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою
відповідальністю "Третій автобусний
парк" (надалі - ТДВ "Третій автобусний
парк") звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом до
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру"
(надалі - ДП "Центр державного
земельного кадастру") про стягнення 186
211,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
10.07.2013 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір оренди нежилого
приміщення №б/н на виконання умов
якого позивач передав відповідачу у
тимчасове платне користування
нежитлові приміщення, натомість
відповідач взятого на себе грошового
зобов'язання зі сплати орендних
платежів неналежним чином не виконав, у
зв'язку із чим за ним виникла
заборгованість у розмірі 174 650,00 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 9 424,26 грн. та 3% річних у розмірі 2
136,81 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.05.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
06.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.06.2014 р. задоволено
клопотання представника позивача про
продовження строку вирішення спору та
у зв'язку із неявкою представника
відповідача, невиконанням ним вимог
ухвали суду від 16.05.2014 р. розгляд справи
відкладено до 23.07.2014 р.

22.07.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду було
подано клопотання про залучення до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Державну казначейську службу України.

В судовому засіданні 23.07.2014 р.
представником позивача було подано
письмові пояснення по справі згідно
змісту яких позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

В судовому засіданні 23.07.2014 р. було
оголошено перерву до 30.07.2014 р.

29.07.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду було
подано відзив на позовну заяву згідно
змісту якого проти позовних вимог
заперечує та просить залишити їх без
задоволення.

В судове засідання 30.07.2014 р. представник
позивача з'явився, вимоги ухвал суду
виконав, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання від 30.07.2014 р. з'явився, вимоги
ухвал суду виконав, проти позову
заперечує та просить відмовити в його
задоволенні.

Розглянувши в судовому засіданні 30.07.2014
р. клопотання відповідача про
залучення до участі у справі третьої
особи, суд дійшов висновку про відмову
в його задоволенні з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.27 Господарського
процесуального кодексу України, якою
передбачено, що треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, можуть вступити у справу на
стороні позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або обов'язки
щодо однієї з сторін. Їх може бути
залучено до участі у справі також за
клопотанням сторін, прокурора. Якщо
господарський суд при прийнятті
позовної заяви, вчиненні дій по
підготовці справи до розгляду або під
час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у
заявах третіх осіб про вступ у справу
на стороні позивача або відповідача
зазначається, на яких підставах третіх
осіб належить залучити або допустити
до участі у справі.

Питання про допущення або залучення
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, до
участі у справі вирішується ухвалою
суду про прийняття позовної заяви до
розгляду (із зазначенням про це в
ухвалі про порушення провадження у
справі) або під час розгляду справи, але
до прийняття господарським судом
рішення, з урахуванням того, чи є у цієї
особи юридичний інтерес у даній справі.
Саме лише зазначення в позовній заяві
та/або у вступній частині судового
рішення певного підприємства чи
організації як третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, без вирішення судом питання щодо
її допущення або залучення до участі у
справі не надає їй відповідного
процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у
третьої особи, то у вирішенні
відповідного питання суд має
з'ясовувати, чи буде у зв'язку з
прийняттям судового рішення з даної
справи таку особу наділено новими
правами чи покладено на неї нові
обов'язки, або змінено її наявні права
та/або обов'язки, або позбавлено певних
прав та/або обов'язків у майбутньому (п.
1.6 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011.).

З урахуванням вищенаведеного та
враховуючи, що рішенням у даній справі
Державну казначейську службу України
не буде наділено новими правами чи
покладено на неї нові обов'язки, або
змінено її наявні права та/або
обов'язки, або позбавлено певних прав
та/або обов'язків у майбутньому,
враховуючи матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
визнав клопотання відповідача
необґрунтованим та безпідставним.

В судовому засіданні 30.07.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2013 р. між ТДВ "Третій автобусний
парк" (орендодавець) та Одеською
регіональною філією Державного
підприємства "Центр Державного
земельного кадастру" (орендар) було
укладено Договір оренди нежилого
приміщення №б/н (надалі - "Договір").

Пунктом 1.1 Договору визначено, що
орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове, оплатне
користування приміщення, (далі
орендовані приміщення), розташованого
за адресою: м. Одеса, вул. 7-а
Пересипська, будинок 2-а загальною
площею 249,5 кв.м. Право власності
орендодавця на зазначений будинок
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 4797954 від 21.09.2004 року.

Згідно п. 4.1 Договору орендоване
приміщення повинне бути передане
орендодавцем і прийняте орендарем до
03.06.2013 р.

Відповідно до п. 4.2 Договору передача
орендованого приміщення від
орендодавця до орендаря здійснюється
відповідно до акту здачі-приймання
приміщення, підписання якого свідчить
про фактичну передачу орендованого
приміщення орендарю. У момент
підписання акту здачі-приймання
орендодавець передає орендарю ключі
від орендованого приміщення.

Згідно п. 5.1 Договору орендна плата на
місяць за орендовані приміщення
складає: 24 950,00 грн., в т.ч. ПДВ - 4 158,33 грн.

Загальна вартість цього Договору
складає 174 650,00 грн., в т.ч. ПДВ - 29 108,33 грн.
(п. 5.2 Договору).

У відповідності з п. 5.3 Договору орендна
плата сплачується орендарем щомісячно
не пізніше 20 календарного дня
наступного місяця у національній
валюті України на розрахунковий
рахунок орендодавця.

Підпунктом 5.3.1 Договору передбачено, що
оплата послуг по оренді здійснюється
на підставі рахунку-фактури та акту
наданих послуг, що виставляється
орендодавцем, а в разі відсутності
рахунку - без нього.

Згідно п. 3.1 Договору строк оренди
встановлюється з 03.06.2013 р. по 31.12.2013 р.

01.06.2013 р. на виконання умов договору ТДВ
"Третій автобусний парк" на підставі
акту здачі-приймання нежитлового
приміщення передало, а Одеська
регіональна філія Державного
підприємства "Центр Державного
земельного кадастру" прийняла у
тимчасове платне користування
нежитлове приміщення загальною площею
249,5 кв. м., що розташоване за адресою: м.
Одеса, вул. 7-а Пересипська, будинок 2-а.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами за період з 10.07.2013 р. по 02.12.2013
р. було підписано акти наданих послуг, а
саме: акт № 1 від 10.07.2013р., акт № 2 від
12.08.2013 р., акт № 3 від 03.08.2013 р., акт № 4 від
02.10.2013 р., акт № 5 від 31.10.2013 р., акт № 6 від
11.11.2013 р. та акт № 7 від 02.12.2013 р. на
загальну суму 174 650,00 грн., що
підтверджують факт користування
відповідача нежитловими приміщеннями.

Проте, як вказує позивач у своїй
позовній заяві відповідач взятого на
себе грошового зобов'язання належним
чином не виконав, внаслідок чого за ним
утворилась заборгованість у розмірі 174
650,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по сплаті орендних платежів.

Договір б/н від 10.07.2013 р. є договором
оренди, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України та Глави 30
Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується
користування відповідачем нежитловим
приміщенням та наявність у нього
заборгованості у розмірі 174 650,00 грн. по
сплаті орендних платежів за період з
липня по грудень 2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу
України визначено, що одним із основних
обов'язків орендаря є внесення
орендної плати своєчасно і в повному
обсязі.

Пунктами 1, 4 ст. 286 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Враховуючи положення ст. 530 Цивільного
кодексу України та зміст п. 5.3 Договору
відповідач повинен був сплачувати
орендну плату щомісячно не пізніше 20
календарного дня наступного місяця.

Проте, відповідач свого обов'язку у
встановлений Договором строк не
виконав у зв'язку із чим позивач
звернувся до відповідача з претензією
№26 від 12.02.2014 р. в якій просив погасити
існуючу заборгованість.

Відповідач відповіді на вказану
претензію не надав свого грошового
зобов'язання згідно Договору на момент
винесення рішення у справі не виконав,
доказів погашення заборгованості у
розмірі 174 650,00 грн. відповідачем не
надано.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті орендних
платежів у розмірі 174 650,00 грн. на
підставі Договору б/н від 10.07.2013 р. за
період з липня по грудень 2013 р. та
настання строку виконання такого
зобов'язання. В той же час, відповідачем
не надано доказів на спростування
наявності заборгованості чи доказів її
погашення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Державне підприємство "Центр
Державного земельного кадастру"
обставин, з якими чинне законодавство
пов'язує можливість звільнення його
від відповідальності за порушення
зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовна вимога ТДВ
"Третій автобусний парк" про стягнення
з Державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру"
заборгованості у розмірі 174 650,00 грн. є
правомірною та обґрунтованою.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 9 424,26 грн. та
3% річних у розмірі 2 136,81 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що при
порушенні встановлених строків оплати
орендної плати, а також інших платежів,
передбачених цим договором, орендар
сплачує орендодавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставці НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення пені за прострочення по
сплаті орендних платежів, нарахованої
за загальний період з 20.07.2013 р. по 18.03.2014
р., проте суд здійснює перерахунок
виходячи з наступного.

По-перше, у відповідності з п. 5.3
Договору орендна плата сплачується
орендарем щомісячно не пізніше 20
календарного дня наступного місяця
тобто орендна плата за червень 2013 р.
повинна була бути сплаченою до 20.07.2013 р.,
за липень 2013 р. до 20.08.2013 р., за серпень 2013
р. до 20.09.2013 р., за вересень 2013 р. до 20.10.2013
р., за жовтень 2013 р. до 20.11.2013 р., за
листопад 2013 р. до 20.12.2013 р. та за грудень
2013 р. до 20.01.2014 р.

Таким чином, відповідач вважається
таким, що прострочив виконання
грошового зобов'язання за червень 2013 р.
з 21.07.2013 р., за липень 2013 р. з 21.08.2013 р., за
серпень 2013 р. з 21.09.2013 р., за вересень 2013
р. з 21.10.2013 р., за жовтень 2013 р. з 21.11.2013 р.,
за листопад 2013 р. з 21.12.2013 р. та за
грудень 2013 р. з 21.01.2014 р.

По-друге, відповідно до ч. 5 ст. 254
Цивільного кодексу України якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день, а відтак
правомірним є нарахування пені за
прострочення по сплаті орендної плати
за червень 2013 р. (згідно акту №1 від
10.07.2013 р.) та вересень 2013 р. (згідно акту
№4 від 02.10.2013 р.) з 23.07.2013 р. та 22.10.2013 р.
відповідно, оскільки 20 число (останній
день строку виконання грошового
зобов'язання) в наведених місяцях
припадає на вихідний день.

По-третє, згідно із ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, а тому нарахування
штрафних санкцій (пені) за прострочення
по сплаті орендної плати за червень та
липень 2013 р. припиняється 22.01.2014 р. та
20.02.2014 р., а не 18.03.20114 р., як визначено
позивачем в розрахунку.

За перерахунком суду, з огляду на
викладене, розмір пені, що підлягає
стягненню з відповідача за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, становить 8 527,42 грн.

В іншій частині заявленої до стягнення
пені (896,84 грн.) необхідно відмовити,
оскільки вона обрахована позивачем
невірно (за більший період).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд здійснює перерахунок 3% річних з
урахуванням обставин, наведених при
розрахунку пені в частині застосування
ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

За перерахунком суду розмір 3% річних,
що підлягає стягненню з відповідача за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, становить 2 130,65 грн.

В іншій частині 3% річних (6,16 грн.)
нараховано не вірно, а тому в
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з ДП "Центр державного
земельного кадастру" на користь ТДВ
"Третій автобусний парк"
заборгованості по сплаті орендних
платежів у розмірі 174 650,00 грн., пені у
розмірі 8 527,42 грн. та 3% річних у розмірі 2
130,65 грн.

У задоволенні позову в частині
стягнення пені у розмірі 896,84 грн. та 3%
річних у розмірі 6,16 грн. необхідно
відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 44, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
додатковою відповідальністю "Третій
автобусний парк" задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Центр державного земельного кадастру"
(03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3;
ідентифікаційний код 21616582) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю "Третій автобусний
парк" (65042, м. Одеса, вул. 7-ма Пересипська,
2А; ідентифікаційний код 03115034) основний
борг у розмірі 174 650 (сто сімдесят чотири
тисячі шістсот п'ятдесят) грн. 00 коп.,
пеню в розмірі 8 527 (вісім тисяч п'ятсот
двадцять сім) грн. 42 коп., 3% річних у
розмірі 2 130 (дві тисячі сто тридцять)
грн. 65 коп. та судовий збір у розмірі 3 706
(три тисячі сімсот шість) грн. 16 коп.
Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписано 04.08.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко