ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 5011-61/11340-2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б.
(доповідач), Кролевець О.А., Попікової
О.В.,розглянувши касаційну скаргу
Міністерства оборони Російської
Федераціїна рішення та
постановуГосподарського суду міста
Києва від 07.03.2014 Київського
апеляційного господарського суду від
29.04.2014за заявоюКабінету Міністрів
Українипро перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду міста Києва від 19.09.2012у справі№
5011-61/11340-2012 Господарського суду міста
Києваза позовомМіністерства оборони
Російської Федераціїдо 1. Кабінету
Міністрів України 2. Державної
казначейської служби Україниза участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Закритого
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями "Промислово-фінансова
корпорація "Єдині енергетичні системи
України"простягнення ,73 грн.за
участю представників сторін:

позивача: не з'явилися

відповідача-1: Кравчук А.С., дов. від
15.04.2014 № 91-22/421

відповідача-2: Костюк Я.Р., дов. від 08.05.2014
№ 5-15/4581-11185

третьої особи, яка не заявляє
самостійних

вимог на предмет спору на стороні
відповідачів: Ковальчук О.М., дов. від
10.09.2012 б/н

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.03.2014 у справі № 5011-61/11340-2012
(суддя Бойко Р.В.), залишеним без змін
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 (колегія
суддів у складі: головуючого судді
Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Новікова
М.М.), задоволено заяву Кабінету
Міністрів України про перегляд рішення
Господарського суду міста Києва від
19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 за
нововиявленими обставинами; рішення
Господарського суду міста Києва від
19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 скасовано;
прийнято нове рішення; у задоволенні
позову Міністерства оборони
Російської Федерації до Кабінету
Міністрів України та Державної
казначейської служби України про
стягнення ,73 грн. відмовлено
повністю; стягнуто з Міністерства
оборони Російської Федерації в дохід
Державного бюджету України судовий
збір за подачу заяви про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
у розмірі 36540 грн. 00 коп.; здійснено
поворот виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 в частині
стягнення заборгованості у розмірі
38676069 грн. 12 коп.; стягнуто з
Міністерства оборони Російської
Федерації в дохід Державного бюджету
України грошові кошти у розмірі 38676069
грн. 12 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції, Міністерство
оборони Російської Федерації
звернулося до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
07.03.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
29.04.2014 у справі № 5011-61/11340-2012, відмовити у
задоволенні заяви Кабінету Міністрів
України про перегляд рішення
Господарського суду міста Києва від
19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 за
нововиявленими обставинами та
залишити рішення Господарського суду
міста Києва від 19.09.2012 у цій справі без
змін.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони згідно з приписами статті 111-4
Господарського процесуального кодексу
України були належним чином
повідомлені про день, час і місце
розгляду касаційної скарги, однак
позивач не скористався передбаченим
законом правом на участь у перегляді
справи в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових актів, вважає
касаційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, рішенням
Господарського суду міста Києва від
19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012, залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
03.12.2012 та постановою Вищого
господарського суду України від 21.01.2013,
позов Міністерства оборони Російської
Федерації задоволено частково, позовну
вимогу Міністерства оборони
Російської Федерації до Кабінету
Міністрів України, Державної
казначейської служби України в частині
стягнення ,26 грн. задоволено, в
решті позовних вимог відмовлено,
стягнуто з Державного бюджету України
шляхом безспірного списання Державною
казначейською службою України з
будь-якого рахунку, виявленого під час
виконання рішення суду, на користь
Міністерства оборони Російської
Федерації заборгованість в сумі
,26 грн. та судовий збір в сумі 61862,74
грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Міністерства оборони Російської
Федерації, суд виходив із факту
існування між Україною в особі Уряду та
Міністерством оборони Російської
Федерації правовідносин гарантії
(поруки), оформлених листами
Прем'єр-міністра П. Лазаренка від 26.08.1996
№ 64-2298/8 та № 64-2297/8, за якими Україна в
особі Уряду гарантувала виконання
Закритим акціонерним товариством з
іноземними інвестиціями
"Промислово-фінансова корпорація
"Єдині енергетичні системи України"
своїх зобов'язань за контрактами на
постачання матеріально-технічних
ресурсів для потреб Міністерства
оборони Російської Федерації в порядку
взаєморозрахунків за природний газ на
підставі генеральної угоди від 29.05.1996 №
1957-1-96 і контракту від 25.07.1996 № 148/1697.

Звертаючись із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Господарського суду міста Києва від
19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012, заявник як
на нововиявлену обставину посилається
на факт відсутності правовідносин
гарантії (поруки) між Україною в особі
Уряду та Міністерством оборони
Російської Федерації, що
підтверджується відсутністю листів
Прем'єр-міністра П. Лазаренка від 26.08.1996
р. № 64-2298/8 та № 64-2297/8, копії яких були
покладені в основу рішення, що
переглядається.

Обґрунтовуючи вказані обставини,
заявник вказує, що листом від 16.10.2013 №
02-3/3480 Державною архівною службою
України було повідомлено, що листів від
26.08.1996 № 64-2298/8 та № 64-2297/8 за підписом
Прем'єр-міністра П. Лазаренка на адресу
Голови Уряду Російської Федерації В.
Черномирдіна не виявлено, а їх
вилучення з Центрального державного
архіву вищих органів влади та
управління на вимогу правоохоронних
органів, знищення, надсилання іншим
установам не проводилося.

Як передбачено ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є, зокрема
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи (п. 1 ч. 2 ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
у встановленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Господарський суд
вправі змінити або скасувати судове
рішення за нововиявленими обставинами
лише за умови, якщо ці обставини
впливають на юридичну оцінку обставин,
здійснену судом у судовому рішенні, що
переглядається. Нововиявленими можуть
бути визнані лише істотно значимі,
суттєві обставини, тобто такі
обставини, обізнаність суду відносно
яких при розгляді справи, забезпечила
би прийняття цим судом іншого рішення.

Отже, необхідними ознаками існування
нововиявлених обставин є, одночасна
наявність таких трьох умов: по-перше, їх
існування на час розгляду справи,
по-друге, те, що ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи, по-третє, істотність даних
обставин для розгляду справи (тобто
коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, при задоволенні
позову та стягненні з України коштів
суд виходив із факту існування між
Україною в особі Уряду та
Міністерством оборони Російської
Федерації правовідносин гарантії
(поруки). Вказаного висновку суд дійшов
на підставі копій листів
Прем'єр-міністра П. Лазаренка від 26.08.1996
№ 64-2298/8 та № 64-2297/8 на адресу Голови
Уряду Російської Федерації В.
Черномирдіна, які були засвідченні
Головним слідчим управлінням Служби
безпеки України, при цьому огляд їх
оригіналів у судовому засіданні не
здійснювався. В подальшому, Державною
архівною службою України повідомлено,
що вищевказані листи Прем'єр-міністра
П. Лазаренка не виявлені, а їх вилучення
з Центрального державного архіву вищих
органів влади та управління на вимогу
правоохоронних органів, знищення,
надсилання іншим установам не
проводилося.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанції дійшли висновку
про те, що факт відсутності
правовідносин гарантії (поруки) між
Україною в особі Уряду та
Міністерством оборони Російської
Федерації є нововиявленою обставиною,
оскільки зазначена обставина існувала
на момент розгляду справи, однак з
огляду на альтернативність
визначеного процесуальним
законодавством способу доказування,
відсутність будь-яких заперечень
учасників судового процесу щодо
існування листів від 26.08.1996 №64-2298/8 та
№64-2297/8, визначені Законом України "Про
Службу безпеки України" засади
діяльності органу, працівником якого
було засвідчено такі листи, суд виходив
із факту доведеності обставин
існування спірних правовідносин
гарантії (поруки), і факт відсутності
правовідносин гарантії (поруки)
спростовує висновки суду про наявність
у України обов'язку по сплаті
заборгованості третьої особи, а у
Міністерства оборони Російської
Федерації - права вимоги від України
виконання такого обов'язку, тобто має
істотне значення для вирішення справи,
а отже, є підставою для скасування
рішення Господарського суду міста
Києва від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012.

Відповідно до ч. 8 ст. 114 Господарського
процесуального кодексу України у разі
скасування судового рішення за
результатами його перегляду за
нововиявленими обставинами справа
розглядається господарським судом за
правилами, встановленими цим Кодексом.

Виходячи з підстав позову, врахувавши,
що листів від 26.08.1996 № 64-2298/8 та № 64-2297/8
за підписом Прем'єр-міністра П.
Лазаренка на адресу Голови Уряду
Російської Федерації В.Черномирдіна не
існує, що підтверджено Державною
архівною службою України, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про відсутність між Україною та

Міністерством оборони Російської
Федерації правовідносин гарантії
(поруки), за якими Україна гарантувала б
виконання Закритим акціонерним
товариством з іноземними інвестиціями
"Промислово-фінансова корпорація
"Єдині енергетичні системи України"
своїх зобов'язань за контрактами на
постачання матеріально-технічних
ресурсів для потреб Міністерства
оборони Російської Федерації в порядку
взаєморозрахунків за природний газ на
підставі генеральної угоди від 29.05.1996
№1957-1-96 і контракту від 25.07.1996 №148/1697.

Враховуючи встановлені під час
розгляду заяви Кабінету Міністрів
України фактичні обставини, керуючись
ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу
України, ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного
кодексу України, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
відсутність у Міністерства оборони
Російської Федерації права вимоги до
України в особі відповідачів, як і
обов'язку останніх по сплаті
заборгованості третьої особи перед
позивачем у загальному розмірі ,73
грн., у зв'язку із чим правомірно
відмовили у задоволенні позову.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Отже, оцінка та перевірка обставин
справи і доказів не віднесена до
повноважень касаційної інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що
господарські суди першої та
апеляційної інстанції в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
дослідили матеріали справи в їх
сукупності, висновки судів та
застосування ними норм процесуального
та матеріального права відповідають
встановленим фактичним обставинам, у
зв'язку з чим підстав для зміни чи
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 07.03.2014 та постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 у справі
№ 5011-61/11340-2012 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони
Російської Федерації залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 07.03.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 у справі
№ 5011-61/11340-2012 залишити без змін.

Головуючий суддя:
Л. Іванова

судді:
О. Кролевець

О. Попікова