ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р.Справа № 922/2548/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання
Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атлантик-Гейзер",
м.Харків, до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Харків, про
стягнення 58536,82 грн. за участю
представників:

позивача - Лаврова В.В. (довіреність № 23
від 30.01.2014р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Атлантик-Гейзер",
м.Харків, звернувся до господарського
суду з позовною заявою про стягнення з
відповідача, Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Харків,
заборгованості за Договором поставки
№ 07/2012/о від 01.02.2012р. в сумі 58536,82 грн., у
тому числі: 28567,65 грн. основного боргу;
29969,17 грн. штрафних санкцій. Позивач
також просить стягнути з відповідача
витрати з оплати судового збору в
розмірі 1827,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25.06.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/2548/14 та
розгляд справи призначено на 22.07.2014р. об
11:50 год.

Ухвалою господарського від 22.07.2014р.
розгляд справи було відкладено на
05.08.2014р. о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.08.2014р.
розгляд справи було відкладено на
13.08.2014р. о 12:00 год.

У судовому засіданні, яке відбулося
13.08.2014р., представник позивача
звернулася до суду із заявою про
уточнення позовних вимог, а саме, у
зв'язку з перерахуванням сум, заявлених
до стягнення, просить стягнути з
відповідача 28567,65 грн. основного боргу;
2120,99 грн. пені; 427,32 грн. - 3% річних; 25996,56
грн. - 0,5% від суми простроченої оплати
за кожен день прострочення, відповідно
до п. 7.2. Договору; 1428,38 грн. -
штрафу в розмірі 5% від суми, що підлягає
сплаті за товар за весь період
прострочення, відповідно до п. 7.3.
Договору, що загалом становить - 58540,90
грн.

Враховуючи, що згідно ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог, заява
позивача про уточнення позовних вимог,
яка за своєю суттю є заявою про
збільшення розміру задоволених
позовних вимог, була прийнята судом як
така, що не суперечить інтересам сторін
та діючому законодавству, розгляд
справи продовжено з її урахуванням.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Копія ухвали про порушення
провадження у справі, надіслана на
адресу відповідача: 63403, АДРЕСА_1 (згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців), повернута до
господарського суду за закінченням
терміну зберігання. Доказів отримання
відповідачем копій ухвал про
відкладення розгляду справи,
надісланих на зазначену вище адресу, на
час даного судового засідання до
господарського суду не надійшло.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а
в разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців),
і не повернуто підприємством зв'язку
або повернуто з посиланням на
відсутність (вибуття) адресата,
відмову від одержання, закінчення
строку зберігання поштового
відправлення тощо, то вважається, що
адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання (за місцезнаходженням згідно
відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), проте не
скористався наданими йому статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України правами на участь у судовому
засіданні, а також не надав суду
жодного доказу в обґрунтування
заперечень проти позову або на
підтвердження належного виконання
договірних зобов'язань, суд визнав за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

01.02.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Атлантик-Гейзер"
(позивачем) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) було
укладено Договір поставки № 07/2012/о,
згідно п. 1.1. якого позивач
(постачальник) зобов'язався передавати
у власність відповідачеві (покупцю)
товар, а відповідач зобов'язався
приймати цей товар і вчасно
здійснювати оплату на умовах даного
Договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору, у разі,
якщо сума відвантаженого
постачальником та неоплаченого
покупцем за цим Договором товару
перевищила 0 грн., кожну наступну
партію товару покупець оплачує
протягом 21 календарних днів з моменту
підписання накладних на товар.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно видаткової накладної № 4082 від
07.12.2012р. позивачем було відвантажено
відповідачу товару на загальну суму
24499,97 грн. Товар, поставлений по
вказаній накладній, відповідачем
оплачено не було.

Відповідно до видаткової накладної №
3963 від 30.11.2012р. позивачем було
відвантажено відповідачеві товару на
загальну суму 21629,96 грн. Товар,
поставлений по вказаній накладній,
відповідачем був оплачений не
повністю, а саме не оплачено товару на
суму 4067,68 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
вищевказаними накладними становить
28567,65 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, передбачених законом, а
також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено:
якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню у повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 7.1. Договору, у випадку
порушення строків оплати за даним
Договором покупець відшкодовує
постачальникові збитки, заподіяні
порушенням строків оплати товару, а
також виплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховується
пеня, від суми простроченої оплати за
кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у випадку
порушення строків оплати за даним
Договором покупець зобов'язується
сплатити постачальникові суму, що
підлягає сплаті, з урахуванням індексу
інфляції за період прострочення, трьох
відсотків річних від простроченої
суми, а також 0,5 % від суми простроченої
оплати за кожен день прострочення за
користування грошовими коштами
постачальника.

Згідно з п. 7.3. Договору, якщо
прострочення оплати товару за даним
договором перевищує:

1) 15 календарних днів, покупець сплачує
па користь постачальника, штраф у
розмірі 1 % від суми, що підлягає сплаті
за товар за весь період прострочення;

2) 30 календарних днів, покупець сплачує
на користь постачальника штраф у
розмірі 3 % від суми, що підлягає сплаті
за товар за весь період прострочення;

3) 45 календарних днів, покупець сплачує
па користь постачальника штраф у
розмірі 5 % від суми, що підлягає сплаті
за товар за весь період прострочення.

Перевіривши здійснені позивачем
розрахунки, суд визнав вимоги про
стягнення з відповідача 2120,99 грн. пені;
427,32 грн. - 3% річних; 25996,56 грн. - 0,5% від
суми простроченої оплати за кожен день
прострочення, відповідно до п. 7.2.
Договору; 1428,38 грн. - штрафу в розмірі 5%
від суми, що підлягає сплаті за товар за
весь період прострочення, відповідно
до п. 7.3. Договору, законними та
обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості відповідача перед
позивачем склав 58540,90 грн., у тому числі:
28567,65 грн. основного боргу, 2120,99 грн.
пені; 427,32 грн. - 3% річних; 25996,56 грн. - 0,5%
від суми простроченої оплати за кожен
день прострочення, відповідно до п. 7.2.
Договору; 1428,38 грн. - штрафу в розмірі 5%
від суми, що підлягає сплаті за товар за
весь період прострочення, відповідно
до п. 7.3. Договору.

21.02.2014р. позивач направив на адресу
відповідача рекомендованим листом
претензію з вимогою погасити
заборгованість, але вказана претензія
була повернута за закінченням терміну
зберігання, як така що не була отримана.

06.05.2014р. позивачем було направлено
відповідачу рекомендованим листом для
підписання Акт звірки взаємних
розрахунків, на що відповіді позивачем
отримано не було.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості або
обґрунтованих заперечень проти позову,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атлантик-Гейзер"
обґрунтовані, підтверджуються
наявними у матеріалах справи доказами
та підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (63403, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Атлантик-Гейзер" (62441, Харківська
область, Харківський район, с.Циркуни,
вул.Пушкінська, буд. 6; ;
п/р 0000 у відділенні 124 АТ
"УкрСибабанк" у м.Харкові, МФО 351005) - 58540,90
грн. заборгованості за Договором
поставки № 07/2012/о від 01.02.2012р. (у тому
числі: 28567,65 грн. основного боргу; 29973,25
грн. штрафних санкцій); 1827,00 грн. витрат
з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 14.08.2014 р.

Суддя Н.М. Кухар