ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року Справа № 917/2348/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів:Акулової Н.В.
(доповідач), Алєєвої І.В., Владимиренко
С.В. розглянувши касаційну скаргу
Приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Агрофірма "Перемога" на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 06.06.2014 року та
на рішеннягосподарського суду
Полтавської області від 23.01.2014 року у
справі № 917/2348/13 господарського
суду Полтавської області за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи"
доПриватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Агрофірма "Перемога" простягнення 501 645,
68 грн.

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 23.01.2014 року у
справі №917/2348/13 (суддя Іваницький О.Т.)
позов задоволено повністю; стягнуто з
Приватного-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Агрофірма Перемога" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи"
заборгованість у сумі 400 339,63 грн. та
витрати по сплаті судового збору сумі
1373,05 грн.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 06.06.2014 року у
справі №917/2348/13 (судді: Барбашова С.В.,
Білецька А.М., Гребенюк Н.В.) апеляційну
скаргу Приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Агрофірма "Перемога" залишено без
задоволення; рішення господарського
суду Полтавської області від 23.01.14 у
справі №917/2348/13 залишено без змін.

Прийняті судові акти мотивовані
наявністю правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
актами, Приватно-орендне
сільськогосподарське підприємство
"Агрофірма "Перемога" звернулося з
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій
просить скасувати постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 06.06.2014 року та
рішення Господарського суду
Полтавської області від 23.01.2014 року у
справі №917/2348/13 та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В касаційній скарзі скаржник
посилається на порушення та невірне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України про призначення розгляду
справи, явка сторін не визнавалася
обов'язковою. Згідно ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція перевіряє
на підставі вже встановлених судами
першої та апеляційної інстанцій
фактичних обставин справи лише
застосування ними норм матеріального
та процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішення або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково їх
перевіряти.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ТОВ "АПК
Докучаєвські чорноземи" та ПОСП
"Агрофірма "Перемога" на протязі 2011-2013
років існували як договірні так і
позадоговірні господарські
правовідносини відповідно до умов яких
здійснювалась спільна
фінансово-господарська діяльність, а
саме: позивач надавав відповідачу
грошові кошти та матеріально технічні
засоби, послуги сільськогосподарською
технікою, купував сільгосппродукцію,
а відповідач поставляв позивачу
сільськогосподарську продукцію та
здійснював продаж і відгодівлю ВРХ,
телиць, коней і т. інше.

Судами попередніх інстанцій
зазначено, що позивач стверджує, що
станом на 01.05.2013 р. у відповідача
виникла заборгованість у розмірі 400 410,37
грн., в зв'язку з чим позивач листом за
вих. № 141 від 22 травня 2013 року звернувся
до відповідача з вимогою погасити
кредитну заборгованість в означеній
сумі до 31.05.2013 року, яка останнім
залишилась без задоволення.

Відповідач 19 грудня 2013 року за вих. № 83
(т.2,а.с. 94) надіслав лист директору
ТОВ ''АПК Докучаєвські чорноземи'' Кибка
А.А. з проханням в рахунок погашення
заборгованості за отриману продукцію
та надані послуги зарахувати
відвантажену продукцію: озиму пшеницю
39,470 тонн на суму 88807,50 грн. відвантажену
в квітні 2013 року; озиму пшеницю
залікова вага 75,120 тонн на суму 112 680,00
грн. відвантажену в липні та листопаді
2013 року; соняшник залікова вага 64,567
тонн на суму 1 905 531,64 грн. відвантажено в
листопаді 2013 року; дизельне паливо 485
літрів на суму 4468,26 грн. яке було в баках
тракторів на момент повернення згідно
акту передачі в квітні 2013 року.
Загальна сума 396 487,40 грн.

08 січня 2014 року ТОВ '' АПК Докучаєвські
чорноземи '' Кибка А.А. листом за вих. №14
надіслало відповідачу відповідь в якій
повідомило про те, що запропонована
продукція для зарахування в рахунок
погашення заборгованості, має низькі
кондиційні якості, а тому її вартість є
значно завищеною, ніж фактична ціна на
таку продукцію, що склалась на ринку в
даний час. В зв'язку з цим, зарахувати
таку продукцію в рахунок погашення
заборгованості, за запропонованими
цінами ТОВ '' АПК Докучаєвські
чорноземи '' не може.

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що між ТОВ "АПК
Докучаєвські чорноземи" та ПОСП
"Агрофірма "Перемога" було укладено
договір оренди сільськогосподарської
техніки від 21.10.2011 р. № 15/234, відповідно
до умов якого ТОВ "АПК Докучаєвські
чорноземи" передало ПОСП "Агрофірма
"Перемога" в строкове платне
користування трактор Chellenger МТ658С
вартістю 1800000,00 грн. Згідно розділу 5
орендар зобов'язується своєчасно
сплачувати орендну плату з розрахунку
10000,00 грн. в місяць. Орендна плата
сплачується у безготівковому порядку
на розрахунковий рахунок або
проводиться товарно-матеріальними
цінностями орендаря на підставі акту
виконаних робіт та відповідно наданих
послуг.

21.10.2011 р. між ТОВ "АПК Докучаєвські
чорноземи" та ПОСП "Агрофірма "Перемога"
також було укладено договір оренди
сільськогосподарської техніки № 15/235,
відповідно до умов якого ТОВ "АПК
Докучаєвські чорноземи" передало ПОСП
"Агрофірма "Перемога" в строкове платне
користування глибокорозпушувач CASE
Ekolo-tiger 530C вартістю 500000,00 грн. Згідно
розділу 5 орендар зобов'язується
своєчасно сплачувати орендну плату з
розрахунку 3000,00 грн. в місяць. Орендна
плата сплачується у безготівковому
порядку на розрахунковий рахунок або
проводиться товарно-матеріальними
цінностями орендаря на підставі акту
виконаних робіт та відповідно наданих
послуг.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що наявними у справі
доказами підтверджується факт
передачі вказаної
сільськогосподарської техніки
відповідачу, про що свідчать підписані
між сторонами акти від 22.10.2011 р.

Позивачем були виставлені відповідачу
відповідні рахунки за користування
сільськогосподарською технікою на
загальну суму 234,060,22 грн., а саме:
рахунок № 29 від 22.04.2013 р. на суму 23225,81
грн.; рахунок № 30 від 22.04.2013 р. на суму
120000,00 грн.; рахунок № 30 від 22.04.2013 р. на
суму 36666,67 грн.; рахунок № 32 від 22.04.2013 р.
на суму 6967,74 грн.; рахунок № 33 від 22.04.2013
р. на суму 36000,00 грн.; рахунок № 30 від
20.04.2013 . на суму 11200,00 грн., які
відповідачем залишились не сплаченими.

Судом першої інстанції встановлено, що
20.01.2014 року позивачем було подано заяву
про уточнення позовних вимог, яка була
прийнята судом. Відповідно до
зазначеної заяви предметом спору є
стягнення заборгованості в сумі 400 339, 63
грн.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з відповідача заборгованість
у сумі 400 339,63 грн. суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
заборгованість відповідача
підтверджується наданими позивачем до
матеріалів справи первинними
документами, які містять вичерпні
відомості про господарські операції та
підтверджують їх здійснення.

Проте, колегія суддів касаційної
інстанції вважає висновки судів
попередніх інстанцій передчасними, з
огляду на наступне.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки повинні
бути вичерпними, відповідати дійсності
і підтверджуватись достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

Проте, рішення господарського суду
Полтавської області та постанова
Харківського апеляційного
господарського суду не відповідають
зазначеним вимогам.

Викладення у рішення лише доводів та
доказів сторін, на користь якої
приймається рішення, є порушенням
вимог статті 4-2 Господарського
процесуального кодексу України, щодо
рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. (ст.43
Господарського процесуального кодексу
України).

В порушення вимог законодавства, суди
попередніх інстанцій, лише зазначили,
що заборгованість відповідача
підтверджується наданими позивачем до
матеріалів справи первинними
документами та не вказали, за якими
саме накладними у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем.

Крім того, відповідно до статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії і проставляють нижче
реквізиту 23. ( п. 5.27 Національного
стандарту України ("Уніфікована
система організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлювання
документів ДСТУ 4163-2003") Державного
комітету з питань технічного
регулювання та споживчої політики,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України 07.04.2003
року № 55).

Суди попередніх інстанцій не звернули
уваги на ту обставину, що документи, які
подані позивачем в якості додатків до
позовної заяви, на підтвердження
позовних вимог не засвідчені в
порядку, передбаченому пунктом 5.27
Національного стандарту України
("Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлювання
документів ДСТУ 4163-2003") Державного
комітету з питань технічного
регулювання та споживчої політики,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України 07.04.2003
року № 55 та статті 36 Господарського
процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене вище, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що оскаржувані рішення
та постанова в порушення вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України прийняті без всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
обставин справи в їх сукупності.

Вищенаведене переконливо свідчить про
неповне з'ясування судами попередніх
інстанцій обставин справи, що є
підставою для скасування прийнятих
судових актів та направлення справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу
Українипереглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати наведене,
всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати
всі обставини справи, надати об'єктивну
оцінку доказам, які мають юридичне
значення для її розгляду; правильно
застосувати норми матеріального права,
які регулюють спірні відносини,
вирішити спір відповідно до вимог
закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Агрофірма "Перемога" задовольнити
частково.

2. Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 06.06.2014 року та
рішення господарського суду
Полтавської області від 23.01.2014 року у
справі № 917/2348/13 скасувати.

3. Справу № 917/2348/13 передати до
господарського суду Полтавської
області на новий розгляд в іншому
складі суду.

Головуючий суддя
Н.В. Акулова

Судді:
І.В. Алєєва

С.В. Владимиренко