ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2014 р.
Справа № 914/1548/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Михалюк О.В.
Юрченка Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу
приватного підприємства
«Укрпалетсистем»

м. Немирів

на рішення господарського суду
Львівської області від 25.06.2014р.

у справі № 914/1548/14

за позовом приватного
підприємства «Укрпалетсистем»

м. Немирів

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 м. Львів

про
стягнення заборгованості

за участю представників сторін від:

позивача: Гонік О.С. - за довіреністю б/н
від 26.05.2014 р.

відповідача: ОСОБА_3 - за договором про
надання правової допомоги б/н від 22.05.2014
р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 25.06.2014 р. (суддя
Т.Рим) у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем не доведено порушення
відповідачем умов договору в частині
строків, якості чи факту надання
послуг, а відтак, не доведено обставин
невиконання відповідачем договору про
надання інформаційних послуг.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги. В своїй апеляційній скарзі
скаржник посилається на те, що в
порушення умов договору та вимог
законодавства відповідачем не
виконано умови договори, а саме: не
надано послуги, визначені договором.
Крім цього, позивач вказує, що
підтвердженням виконання сторонами
договірних відносин є первинні
документи, які свідчать про наявність
результатів у вигляді наданих послуг,
наприклад актів виконаних робіт та
передачу права власності на такі
послуги від однієї сторони договору до
іншої.

Представником відповідача подано
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просить рішення місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. Свої заперечення
обґрунтовує тим, що відповідач
протягом строку дії договору надавав
наступні консультаційні послуги, а
саме: дослідження великогуртового
ринку нафтопродуктів в Україні та
моніторинг цін; дослідження попиту та
можливих об'ємів реалізації
нафтопродуктів; консультації та
рекомендації з питань пошуку та
залучення клієнтів. Крім цього,
зазначає відповідач, протягом строку
дії договору він працював на
підприємстві у позивача, що
опосередковано підтверджує можливість
звернень з претензіями до нього від
замовника послуг. Разом з тим, позивач
оплатив за надані послуги двома
платежами.

14.08.2014 р. на адресу Львівського
апеляційного господарського суду
надійшло клопотання від відповідача
про стягнення з позивача понесених
судових витрат на послуги адвоката у
розмірі 3000 грн. за першу та апеляційну
інстанції.

В судовому засіданні представниками
сторін викладено доводи та заперечення
по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам
апеляційної скарги, відзиву на неї,
заслухавши пояснення представників
сторін у судовому засіданні, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої
інстанції та перевірено апеляційним
господарським судом, між сторонами у
справі укладено договір про надання
інформаційних послуг №1 від 01.07.2013 р.

Згідно п.п.1.1, 2.1, 2.5, 3.1 зазначено
договору, виконавець (відповідач) бере
на себе зобов'язання надати
інформаційно-консультаційні послуги в
обсязі та на умовах, передбачених даним
договором, а замовник (позивач)
зобов'язується прийняти надані послуги
та оплатити їх в порядку та на умовах,
визначених цим договором.

Виконавець надає послуги замовнику в
наступній формах: усній, шляхом надання
консультацій співробітникам
замовника, загальних та спеціальних
висновків і рекомендацій; письмовій у
вигляді звітів по проведених аналізах,
дослідженнях, пошуках; електронною
поштою, згідно із запитами замовника.

Виконавець зобов'язується надати
передбачені цим договором послуги до 22
липня 2013 року включно.

Загальна вартість послуг виконавця за
цим договором становить 13 000,00 грн. без
врахування ПДВ.

На виконання умов договору позивачем
здійснено оплату за послуги за умовами
договору, що підтверджується платіжним
дорученням №18354 від 04.07.2013 р. на суму
7.000,00 грн. та №20876 від 22.07.2013 р. на суму 6
000,00 грн.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що відповідач на
підтвердження надання послуг по
договору, зокрема, долучив до
матеріалів справи звіти-огляди про
маркетингові дослідження ринку
нафтопродуктів. Крім того, долучено
копію трудової книжки ОСОБА_1 (НОМЕР_1), з
якої вбачається, що останній був
працівником ПП «Укрпалетсистем» з
01.08.2012 р. по 12.09.2013 р.

В матеріалах справи відсутні докази
звернення позивача до відповідача з
претензіями щодо порушення умов
договору відповідачем в частині
строків, якості чи факту надання
послуг, позивач не надсилав
відповідачу вимоги виконати умови
договору.

При прийнятті постанови судова колегія
виходила з наступного.

Відповідно до ст. ст. 193, 265 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. А за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються положення ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно ст.901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватись до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Виходячи з предмету укладеного
договору, яким є надання інформаційних
послуг, такий є договором про надання
послуг.

Виходячи з правової природи договорів
про надання послуг, такі споживаються в
процесі вчинення певних дій або
здійснення діяльності. Тобто, такі
договори не мають матеріалізованого
результату. А тому, враховуючи
специфіку договорів про надання
послуг, у таких договорах не можуть
підписуватись акти приймання-передачі
послуг. Колегія суддів звертає увагу
також на те, що вказаним договором
також не обумовлено складання
будь-яких актів про надання послуг.

Таким чином, посилання скаржника на те,
що надання послуг повинно
підтверджуватись первинними
документами є необґрунтованими та не
ґрунтуються на законодавстві.

Враховуючи вимоги ст.33 ГПК України,
згідно якої, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, позивачем не доведено
обставин невиконання відповідачем
умов договору та ненадання послуг
згідно ст.33 ГПК України.

Крім цього, сторонами не передбачено за
умовами договору попередньої оплати
наданих послуг, а тому сплата повної
вартості наданих послуг в останній
день для виконання послуг, також
опосередковано підтверджує виконання
відповідачем умов договору.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд прийшов до
правомірного висновку, що позивачем не
обґрунтовано правовими нормами
обов'язку відповідача повернути
сплачені кошти. А правові підстави для
повернення коштів на підставі положень
статті 1212 Цивільного кодексу України
відсутні, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу зазначеної статті норми, що
зобов'язання із набуття або збереження
майна без достатньої правової підстави
має місце за наявності таких умов:
набуття або збереження майна, що
означає, що особа набуває нові
цінності, збільшує кількість та
вартість належного їй майна або
зберігає майно, яке неминуче мало б
вибути із її володіння; таке набуття
або збереження майна відбувається за
рахунок іншої особи, тобто внаслідок
втрати або недоотримання цього майна
іншою особою - потерпілим; відсутність
правової підстави для набуття або
збереження майна за рахунок
потерпілого.

Таким чином, Львівський апеляційний
господарський суд зазначає, що
наявність договору про надання
інформаційних послуг дозволяє
встановити наявність правових підстав
для виконання зобов'язання
відповідачем. А відтак, унеможливлює
застосування до спірних правовідносин
норми ст.1212 ЦК України щодо набуття або
збереження майна без достатньої
правової підстави.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Що стосується клопотання відповідача
про стягнення з позивача понесених
судових витрат на послуги адвоката у
розмірі 3000 грн. за першу та апеляційну
інстанції, необхідно зазначити
наступне.

Відповідно до приписів ст.44 ГПК
України, судові витрати складаються з
судового збору, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст.48 ГПК України, витрати, що
підлягають сплаті за послуги адвоката,
визначаються у порядку, встановленому
Законом України «Про адвокатуру і
адвокатську діяльність».

Відповідно до ст.ст. 1, 26 вказаного
Закону, адвокат - це фізична особа, яка
здійснює адвокатську діяльність на
підставах та в порядку, що передбачені
цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги. Документами, що
посвідчують повноваження адвоката на
надання правової допомоги, можуть бути:
договір про надання правової допомоги;
довіреність; ордер; доручення органу
(установи), уповноваженого законом на
надання безоплатної правової допомоги.

Окрім цього, судова колегія звертає
увагу на наступне.

Витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.
Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом за наявності
документального підтвердження витрат,
як-то угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, необхідно
зазначити, що в матеріалах справи є
наявний договір про надання правової
допомоги б/н від 22.05.2014 р., укладений між
адвокатом ОСОБА_3 що діє на підставі
свідоцтва про зайняття адвокатською
діяльністю №756, виданого Рівненською
обласною
кваліфікаційно-дисциплінарною
комісією адвокатури 29.11.2010 р. та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.
Згідно п.1 додатку №1 до вказаного
договору, адвокат зобов'язується
здійснити правовий супровід справи в
судах першої та апеляційної інстанції
в справі за позовом приватного
підприємства «Укрпалетсистем», м.
Немирів до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Львів про стягнення
заборгованості, що включає вивчення
матеріалів справи, формування правової
позиції, складання процесуальних
документів, надання консультацій та
роз'яснень, участь в судових
засіданнях.

В матеріалах справи наявна також
квитанція про перерахування на
розрахунковий рахунок адвоката
ОСОБА_3:НОМЕР_2 від ФОП ОСОБА_1 за
договором про надання адвокатських
послуг від 22.05.2014 р., яка є первинним
документом в розумінні ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
підтверджує отримання адвокатом
коштів за надання правової допомоги.

Одночасно, необхідно зазначити, що
оскільки вказане клопотання в суді
першої інстанції заявлене не було, то
клопотання про відшкодування витрат на
послуги адвоката задовольняються
частково - за надані послуги адвоката в
суді апеляційної інстанції в сумі

1 500 грн.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що рішення прийняте із дотриманням
норм чинного законодавства та у
відповідності до обставин справи, тому
підстав для його зміни чи скасування,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 25.06.2014 р. у
справі

№ 914/1548/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Стягнути з приватного
підприємства «Укрпалетсистем» (22800
м.Немирів Вінницької області,
вул.Леніна, 216-А, ) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (79018 АДРЕСА_1) 1 500,00 грн. судових
витрат на правову допомогу адвоката за
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції.

Господарському суду видати наказ
на виконання даної постанови.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в
господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя
Матущак О.І.

Судді
Михалюк О.В.

Юрченко Я.О.