ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014 року
Справа №
917/1156/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Манометр-Харків", 62473, м.
Мерефа Харківської області , вул.
Революції, 1

До відповідача Публічне акціонерне
товариство "КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ
СТАЛЕЛИВАРНИЙ ЗАВОД", 39621, Полтавська
область, м. Кременчук, вул. Івана
Приходька, 141

Про стягнення 26 052, 90 грн., в т.ч. 23 331, 60
грн. - заборгованість відповідача за
отримані матеріальні цінності (датчики
тиску) за умовами Договору поставки
№0178-СН від 10.05.2013р. та додаткової угоди
№1 від 06.11.2013р. до нього, 1 071, 97 грн. - пеня,
201, 36 грн. - 3% річних та 1 447, 97 грн. -
інфляційні,-

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники:

від позивача: Коваленко Н.В.
(див. протокол судового засідання);

від відповідача: відсутні (див.
протокол судового засідання)

17.07.2014 року у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна
заява Приватного акціонерного
товариства "Манометр-Харків" про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" 26 052, 90 грн., з яких:
23 331, 60 грн. - заборгованість відповідача
за отримані матеріальні цінності
(датчики тиску) за умовами Договору
поставки №0178-СН від 10.05.2013 р. та
додаткової угоди №1 від 06.11.2013р. до
нього, 1 071, 97 грн. - пеня, 201, 36 грн. - 3%
річних та 1 447, 97 грн. - інфляційні.

Позивач на позовних вимогах
наполягає у повному обсязі за мотивами
позовної заяви.

Відповідач не скористався
наданими йому правами (ст. 22 ГПК
України) для захисту своїх інтересів, а
саме: на позов не відреагував,
представництво в судове засідання не
забезпечив, хоча повідомлявся належним
чином про час та місце судового
засідання, про що свідчать поштове
повідомлення про отримання ухвали про
порушення провадження у даній справі
(а.с.19).

16.07.2014 року за вх. №9208 надійшло
клопотання ПАТ "Кременчуцького
сталеливарного заводу" №40-21/221 від
16.07.2014 року про перенесення розгляду
справи. Доказів неможливості
забезпечення явки повноважного
представника в судове засідання 17.07.2014
року відповідачем не надано.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у пп. 3.9.2
постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" (із
змінами та доповненнями), у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у
матеріалах справи доказів для розгляду
спору по суті, належне повідомлення
відповідача про дату, час і місце
проведення судового засідання згідно
п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України № 28 від
20.02.2013 р. суд не оцінює вказану
обставину як підставу для подальшого
відкладення розгляду справи та
розглядає справу відповідно до ст. 75
ГПК України за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази, суд,-

встановив:

Між Приватним акціонерним
товариством "Манометр-Харків"
(постачальник) та Публічним
акціонерним товариством
"Кременчуцький сталеливарний завод"
(покупець) був укладений договір
поставки товару №0178-СН від 10.05.2013 року,
за умовами якого постачальник
зобов'язався поставити і передати у
власність покупцю товар, а покупець
зобов'язався прийняти цей товар та
своєчасно здійснити його оплату.

Відповідно до п.1.1 вказаного
договору найменування, одиниця виміру,
загальна кількість товару, що підлягає
поставці, ціна за одиницю товару
визначаються специфікацією №1, що є
додатком до договору (а.с.9).

Згідно п.1.4 зазначеного договору
загальна вартість товару становить 15
554,40 грн., в тому числі ПДВ.

06.11.2013 року сторони уклали
додаткову угоду №1 до договору №0178-СН
від 10.05.2013 року, за якою:

- доповнено п.1.2 розділу 1 договору
поставки товару від 10.05.2013 року
специфікацією №2, згідно якої вартість
товару становить 23 331,60 грн., в тому
числі ПДВ ( а.с.13);

- змінено п. 1.4 вказаного договору і
викладено його в наступній редакції:
«загальна сума договору складає 38 886,00
грн., в тому числі ПДВ. Розрахунки за
товар здійснюються у національній
валюті протягом 30-ти календарних днів з
дати поставки» (п.3 додаткової угоди).

21.01.2014 року ПАТ "Манометр-Харків"
поставив ПАТ "Кременчуцький
сталеливарний завод" датчики тиску на
загальну суму 23 331,60 грн., про що
засвідчує видаткова накладна №РН-0000019
від 21.01.2014 року та довіреність №
від 20.01.2014 року, видана ПАТ
"Кременчуцький сталеливарний завод" на
отримання матеріальних цінностей на
ім'я ведучого інженера ОСОБА_3

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За приписами ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона-постачальник,
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний
товар і сплатити за нього певну грошову
суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст.
692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України та ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач виконав свої
зобов'язання, здійснивши поставку
датчиків тиску на загальну суму 23 331,60
грн.. Відповідач в порушення прийнятих
на себе зобов'язань не розрахувався за
товар протягом 30-ти календарних днів з
дати поставки (з 21.01.2014 по 20.02.2014 року), в
наслідок чого утворилася
заборгованість в сумі 23 331,60 грн.

За ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України
визначено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231
Господарського кодексу України у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 10.5 договору № 0178-СН від
10.05.2013 року у випадку порушення
покупцем строку розрахунку за
поставлений товар останній сплачує на
користь постачальника неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки, що
діяла під час порушення грошового
зобов'язання від суми заборгованості
за кожен день прострочення.

Розмір пені за вказаним договором
в період з 21.02.2014 р. по 05.06.2014 р. склав
1 071,97 грн. (розрахунок в матеріалах
справи).

Стаття 625 ЦК України визначає
обов'язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора сплатити грошову суму
з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відтак за прострочення виконання
грошового зобов'язання позивачем
правомірно нараховано 3% річних в сумі
201,36 грн.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у п. 3.2
постанови від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" розмір
боргу з урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж має бути здійснений,
помножений на індекс інфляції,
визначений Державною службою, за
період прострочення починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць у якому мала місце
інфляція.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 1 447,97 грн. інфляційних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, суд прийшов до висновку
про їх задоволення в частині стягнення
1 306, 57 грн. (розрахунок здійснено з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж (з березня
2014 року) за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга: Закон Еліт 9.1.3" та додано
до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги
підтверджені документально та нормами
матеріального права в частині
стягнення з відповідача 23 331,60 грн. -
заборгованості за отримані
матеріальні цінності (датчики тиску) за
умовами Договору поставки №0178-СН від
10.05.2013р. та додаткової угоди №1 від
06.11.2013р. до нього, 1 071,97 грн. - пені,
201, 36 грн. - 3% річних та 1 306,57 грн. -
інфляційних.

Судові витрати, понесені
позивачем, відповідно до ст. 49 ГПК
України підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
(39621, Полтавська область, м. Кременчук,
вул. Івана Приходька, 141, , р/р 4679 в ПАТ КБ «Приватбанк»,
МФО 305299) на користь Приватного
акціонерного товариства
"Манометр-Харків" (62473, Харківська
область, м. Мерефа, вул. Революції,
1, , р/р 1510 в
Харківській дирекції АТ «Златобанк»,
МФО 380612) - 25 911,50 грн., в т.ч. 23 331,60 грн. -
заборгованість відповідача за
отримані матеріальні цінності (датчики
тиску) за умовами Договору поставки
№0178-СН від 10.05.2013р. та додаткової угоди
№1 від 06.11.2013р. до нього, 1 071, 97 грн. - пеня,
201, 36 грн. - 3% річних та 1 306,57 грн. -
інфляційні; 1 827,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням
чинності цим рішенням.

4. Копію цього рішення надіслати
сторонам за адресами, які зазначені в
його вступній частині.

Повне рішення складено 22.07.2014
року.

СУДДЯ
БУНЯКІНА Г.І.