ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.08.14р. Справа № 904/4581/14

За позовом Прокурора Ленінського
району м. Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради в особі Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від прокуратури: Несевря Д.С., посв.
№011405

від позивача: Іщенко Ю.С., дов. №28 від
04.02.14р.

від відповідача: Стрижак Є.Ю., дов.
№43-01/14 від 05.01.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Ленінського району м.
Дніпропетровська звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області в інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради в особі
Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Дніпроважмаш"
про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію у розмірі 143
207,24грн. та пені у розмірі 7 628,16грн.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов
договорів про постачання теплової
енергії №050720 від 01.10.2010р. та №050720 від
20.11.2013р., укладених між позивачем та
відповідачем, в частині повної та
своєчасної оплати наданої теплової
енергії.

Позивач - Міське комунальне
підприємство "Дніпропетровські міські
теплові мережі" 07.08.2014р. подало до суду
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій просило стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
договором №050720 від 01.10.2010р. у розмірі 18
785,41грн., заборгованість за договором
№050720 від 20.11.2013р. у розмірі 124 421,83грн.,
пеню у розмірі 6 837,87грн.

Відповідач - Публічне акціонерне
товариство "Дніпроважмаш" позов визнає
у повному обсязі та, посилаючись на
скрутне фінансово-економічне
становище, просило суд зменшити розмір
пені.

07.08.2014 року по даній справі оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши прокурора та представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010р. між позивачем
(енергопостачальна організація) та
відповідачем (споживач) був укладений
договір про постачання теплової
енергії №050720, за умовами якого
енергопостачальна організація взяла
на себе зобов"язання постачати
споживачу теплову енергію у гарячій
воді у потрібних йому обсягах, а
споживач - оплачувати одержану теплову
енергію за встановленими тарифами
(цінами) в терміни, передбачені
договором.

Пункт 2.1. договору передбачає, що
теплова енергія постачається
споживачу в обсягах згідно з додатком 1
до договору у вигляді гарячої води на
такі потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону (175 діб);
гаряче водопостачання - протягом року;
технологічні потреби - відповідно з
виробничою програмою; кондиціювання
повітря - по мірі необхідності.

За умовами п.п.7.1, 7.2, 7.3. та 7.4. розрахунки
за теплову енергію, що споживається,
проводяться в грошовій формі,
відповідно до встановлених тарифів.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць, за результатами якого
підписується акт (в 2-х примірниках) на
відпуск - отримання теплової енергії.
Споживач зобов`язаний не пізніше ніж за
5 днів до початку розрахункового
періоду сплачувати енергопостачальній
організації вартість теплової енергії
згідно з її кількістю, передбаченою у
додатку 1 до цього договору, за власним
платіжним дорученням із зазначенням
періоду, за який він сплачує.
Остаточний розрахунок за спожиту
теплову енергію проводиться
споживачем впродовж 5 діб після
одержання рахунку енергопостачальної
організації, яка зобов"язана направити
його споживачу не пізніше 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

За п.11.1. договору договір набуває
чинності з дня його підписання та діє
до 01.10.2013р. Припинення дії договору не
звільняє споживача від обов"язку
повної сплати спожитої теплової
енергії (п.11.3. договору).

Згідно п.11.4. договору договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Враховуючи п.11.4. договору, договір від
01.10.2010р. після закінчення строку дії був
пролонгований.

Позивач на виконання умов договору від
01.10.2010р. за період з 01.10.2013р. по 19.11.2013р.
поставив відповідачу теплову енергію
на загальну суму 28 785,41грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі виконаних робіт за
жовтень 2013р., за листопад 2013р.,
підписані сторонами, і рахунками, які
відповідач отримав 08.11.2013р. та 06.12.2013р.
(а.с.27-28, 34-36).

Враховуючи умови договору, відповідач
повинен був здійснити оплату за
жовтень 2013р. до 13.11.2013р. включно, за
листопад 2013р. - до 11.12.2013р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач здійснив передплату у
розмірі 10 000,00грн.

Станом на момент розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором №050720 від
01.10.2010р. за період з 01.10.2013р. по 19.11.2013р.
складає 18 785,41грн., що підтверджується
матеріалами справи та визнається
відповідачем.

20.11.2013р. між позивачем
(енергопостачальна організація) та
відповідачем (споживач) був укладений
договір про постачання теплової
енергії №050720, за умовами якого
енергопостачальна організація взяла
на себе зобов"язання постачати
споживачу теплову енергію у гарячій
воді у потрібних йому обсягах, а
споживач - оплачувати одержану теплову
енергію за встановленими тарифами
(цінами) в терміни, передбачені
договором.

Пункт 2.1. договору передбачає, що
теплова енергія постачається
споживачу в обсягах згідно з додатком 1
до договору у вигляді гарячої води на
такі потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону (175 діб);
гаряче водопостачання - протягом року;
технологічні потреби - відповідно з
виробничою програмою; кондиціювання
повітря - по мірі необхідності.

За умовами п.п.7.1, 7.2, 7.3. та 7.4. розрахунки
за теплову енергію, що споживається,
проводяться в грошовій формі,
відповідно до встановлених тарифів.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць, за результатами якого
підписується акт (в 2-х примірниках) на
відпуск - отримання теплової енергії.
Споживач зобов`язаний не пізніше ніж за
5 днів до початку розрахункового
періоду сплачувати енергопостачальній
організації вартість теплової енергії
згідно з її кількістю, передбаченою у
додатку 1 до цього договору, за власним
платіжним дорученням із зазначенням
періоду, за який він сплачує.
Остаточний розрахунок за спожиту
теплову енергію проводиться
споживачем впродовж 5 діб після
одержання рахунку енергопостачальної
організації, яка зобов"язана направити
його споживачу не пізніше 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.11.1. договору
договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до 20.11.2017р. Припинення
дії договору не звільняє споживача від
обов"язку повної сплати спожитої
теплової енергії (п.11.3. договору).

Позивач на виконання умов договору від
20.11.2013р. за період з 20.11.2013р. по 01.05.2014р.
поставив відповідачу теплову енергію
на загальну суму 129 421,83грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі виконаних робіт за
листопад 2013р., за грудень 2013р., за січень
2014р., за лютий 2014р., за березень 2014р., за
квітень 2014р., підписані сторонами, а
також рахунками, які відповідач
отримав 06.12.2013р., 10.01.2014р., 12.02.2014р.,
11.03.2014р., 07.04.2014р., 12.05.2014р. (а.с.28-34, 36-41).

Враховуючи умови договору, відповідач
повинен був здійснити оплату за
листопад 2013р. - до 11.12.2013р. включно, за
грудень 2013р. - до 15.01.2014р. включно, за
січень 2014р. - до 17.02.2014р. включно, за
лютий 2014р. - до 16.03.2014р. включно, за
березень 2014р. - до 12.04.2014р. включно, за
квітень 2014р. - до 17.05.2014р. включно.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач здійснив оплату в розмірі 5
000,00грн.

Станом на момент розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором №050720 від
20.11.2013р. за період з 20.11.2013р. по 01.05.2014р.
складає 124 421,83грн., що підтверджується
матеріалами справи та визнається
відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до приписів статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов"язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки (ст.
611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою. Одним із видів неустойки є
пеня, яка обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За ч.6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.8.2.3. договору від
01.10.2010р. та договору від 20.11.2013р. у разі
несвоєчасної оплати за спожиту теплову
енергію нараховується пеня в розмірі 1%,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченого
платежу за кожен день прострочки.

Згідно наданого позивачем розрахунку
сума пені за договором від 01.10.2010р. за
загальний період з 14.11.2013р. по 10.06.2014р.
(за подвійною обліковою ставкою НБУ,
розмір пені за якою менше розміру пені
за ставкою 1%) становить 1 359,37грн., а за
договором від 20.11.2013р. за загальний
період з 12.12.2013р. по 10.06.2014р. (за
подвійною обліковою ставкою НБУ,
розмір пені за якою менше розміру пені
за ставкою 1%) становить 5 478,50грн.
Загальний розмір пені, який просить
стягнути прокурор, становить 6 837,87грн.

Господарський суд, перерахувавши пеню,
встановив, що її загальний розмір
складає 6 837,89грн.

Стягнення пені у розмірі 6 837,89грн.
призведе до виходу суду за межі
позовних вимог, в той час, як п.2 ч.1 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України такий вихід можливий, якщо це
необхідно для захисту прав і законних
інтересів позивача і про це є
клопотання сторони. У зв"язку з цим суд
вважає, що до стягнення підлягає пеня у
розмірі 6 837,87грн.

07.08.2014р. відповідач, посилаючись на
скрутне фінансово-економічне
становище, просив суд зменшити розмір
пені.

Господарський суд, розглянувши подану
заяву не знаходить підстав для її
задоволення, оскільки відповідач не
надав суду належних і достатніх
доказів, які б підтверджували його
скрутне фінансово-економічне
становище.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач докази сплати
заборгованості до суду не надав, суд
вважає, що позовні вимоги прокурора
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Дніпроважмаш" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Сухий Острів, 3,
) на користь Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" (49000, м. Дніпропетровськ, пр.
Карла Маркса, 37, )
заборгованість за договором №050720 від
01.10.2010р. у розмірі 18 785,41грн.
(вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят
п"ять грн. 41коп.), заборгованість за
договором №050720 від 20.11.2013р. у розмірі 124
421,83грн. (сто двадцять чотири тисячі
чотириста двадцять одна грн. 83коп.),
пеню у розмірі 6 837,87грн. (шість тисяч
вісімсот тридцять сім грн. 87коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Дніпроважмаш" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Сухий Острів, 3,
) в дохід Державного бюджету
України в особі Управління Державної
казначейської служби України у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області (49027, м.
Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, , рахунок 3005 у
Відділенні банку ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012, код
бюджетної класифікації доходів 22030001) 3
000,90грн. (три тисячі грн. 90коп.) судового
збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 12.08.2014р.

Суддя В.І. Петрова