Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

12 серпня 2014 року
Справа № 927/988/14

Позивач: публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія

"Нафтогаз України",

вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

Відповідач: Остерська
квартирно-експлуатаційна частина
району,

вул. Ювілейна, 3, сел. Десна, Козелецький
район, Чернігівська область, 17024

Предмет спору: про стягнення 9755,62 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Бережок С.І., довіреність
№ 14-96 від 18.04.2014 року, представник

від відповідача: Якименко Л.М.,
довіреність №1427 від 08.07.2014 року,
представник;

Мельниченко О.В., довіреність №482 від
18.03.2014 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" подано
позов про стягнення з відповідача -
Остерської квартирно-експлуатаційної
частини району 6525,24 грн. пені; 1305,04 грн. 3%
річних; 1925,34 грн. інфляційних
нарахувань, за неналежне виконання
умов договору №12/1058-ТЕ-39 про закупівлю
природного газу від 26.10.2012 року, додатку
№1 від 26.10.2012 року та додаткової угоди
№1 від 20.12.2012 року.

В поданому в судове засідання 09.07.2014
року відзиві на позов відповідач
просить суд відмовити в задоволенні
заявлених позовних вимог щодо
стягнення пені, інфляційних нарахувань
та 3% річних, посилаючись на те, що
відповідно до умов спірного договору,
відповідачем було отримано газ
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням,
тому між Остерською КЕЧ району та
Будинкоуправлінням №1 Остерської КЕЧ,
яке є балансоутримувачем житлових
будівель селища Десна було укладено
договір про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води №32. Сплата по
спірному договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року між позивачем та відповідачем є
виконанням цільового зобов"язання і
відповідно має здійснюватись за
призначенням, оскільки в іншому
випадку сплата коштів з неналежних чи
на неналежні розрахунки буде вважатися
нецільовим використанням коштів.
Важливим моментом при виконанні
зобов"язань за договором між сторонами
є те, що відповідач має отримати суму
коштів від Будинкоуправління №1 по
процедурі відповідно до чинного
законодавства, а саме згідно спільного
протокольного рішення, підписаного
після спливу дати оплати по договору з
незалежних від відповідача обставин.
Тому відповідачем не було враховано
причинно-наслідкового зв"язку договору
№12/1058-ТЕ-39 про закупівлю природного
газу від 26.10.2012 року, укладеного між
позивачем та відповідачем та договору
№32 від 10.10.2011 року, укладеного між
Остерською КЕЧ району та
Будинкоуправлінням №1 Остерської КЕЧ
району, а також дати отримання
відповідачем актів приймання- передачі
природного газу. Відповідач, в свою
чергу, діяв відповідно до умов договору
й одразу після надходження від
позивача необхідних документів для
здійснення оплати за використаний газ
невідкладно подавав їх на реєстрацію
до Державного казначейства для
виконання своїх зобов"язань, про що
свідачать вхідні відмітки
казначейства. Позивачем не було подано
жодних претензій щодо невчасної оплати
по спірному договору, тому вимоги щодо
сплати пені, інфляційних та 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов"язання є безпідставними та
необґрунтованими.

Представники сторін в судовому
засіданні 12.08.2014 року надали письмові
клопотання про відмову від фіксації
судового засідання технічними
засобами, які задоволено судом.

В судовому засіданні 12.08.2014 року суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні
вимоги.

Представник відповідача щодо позовних
вимог заперечував в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважних представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору,
господарський суд встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу
України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності,
в силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а управнена
сторона має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

26.10.2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (продавець) та Остерською
квартирно-експлуатаційною частиною
району (покупець) було укладено договір
№12/1058-ТЕ-39 про закупівлю природного
газу.

Відповідно до пункту 1.1. договору
№12/1058-ТЕ-39 про закупівлю природного
газу від 26.10.2012 року, продавець (позивач)
взяв на себе зобов»язання поставити
покупцеві імпортований природний газ
(за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00,
ввезеного на митну територію України
ПАТ НАК "Нафтогаз України"), а покупець
(відповідач) - прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у п.
1.2. цього договору.

Газ, що постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням. Використання
газу покупцем для інших потреб не є
предметом цього договору.

Згідно п. 1.2. договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року, позивач передає відповідачу в
період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012
року природний газ в обсязі до 1498,8 тис.
куб.м., в тому числі по місяцях: у жовтні
- 282,0 тис.м.куб.; у листопаді - 534,0
тис.м.куб.; у грудні - 682,8 тис.м.куб.,
всього у IV кварталі 2012 року - 1498,8
ти.м.куб.

Пунктом 3.1. договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року передбачено, що ціна за 1000 куб. м.
природного газу, що використовується
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням становить 1091,00
грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.
Загальна вартість цього договору на
дату укладення становить 1635190,80 грн.,
крім того ПДВ - 327038,16 грн., разом з ПДВ -
1962228,96 грн.

Додатковою угодою № 1 від 20.12.2012 р. до
договору №12/1058-ТЕ-39 про закупівлю
природного газу від 26.10.2012 року,
сторонами викладено п. 1.2. в новій
редакції, відповідно до умов якої
продавець передає покупцю в період з 01
жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року
природний газ в обсязі до 890,241
тис.м.куб., в тому числі по місяцях: у
жовтні - 154,929 тис.м.куб.; у листопаді -
327,312 тис.м.куб.; у грудні - 408,0 тис.м.куб.,
всього у IV кварталі 2012 року - 890,241
ти.м.куб. Також викладено останній
абзац п. 3.1. в новій редакції, відповідно
до умов якої загальна вартість цього
договору на дату укладення становить
971252,93 грн., крім того ПДВ - 194250,59 грн.,
разом з ПДВ - 1165503,52 грн.

Пунктом 10.1. договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року сторони погодили, що даний договір
набирає чинності з дати підписання та
скріплення печатками сторін, але не
раніше ніж через 14 днів (п»ять робочих
днів у разі застосування процедури
закупівлі з підстав, визначених
пунктом 3 частини другої статті 39
Закону України «Про здійснення
державних закупівель») з дня
опублікування у державному офіційному
друкованому виданні з питань державних
закупівель повідомлення про акцепт
пропозиції за результатами
застосування процедури закупівлі в
одного учасника, поширює дію на
відносини, що фактично склались між
сторонами з 01 жовтня 2012 року, і діє у
частині поставки газу до 31 грудня 2012
року включно, а у частині розрахунків -
до їх повного здійснення.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, укладений між сторонами
договір №12/1058-ТЕ-39 про закупівлю
природного газу від 26.10.2012 року по своїй
правовій природі є договором поставки.

Відповідно до п. 5.1. договору №12/1058-ТЕ-39
про закупівлю природного газу від
26.10.2012 року, термін поставки газу: з 1
жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року
включно.

Відповідно до п. 2.2. додатку №1 від 26.10.2012
року до договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року, обсяг газу, визначений згідно з п.
2.1. цього додатку, є підставою для
визначення обсягу газу, переданого за
договором у пунктах
приймання-передачі. Приймання-передачі
газу, поставленого продавцем покупцеві
у відповідному місяці поставки газу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги спожитого газу, його ціна та
вартість. Акт приймання-передачі газу
складається на підставі технічних
актів приймання-передачі газу між
газорозподільним підприємством та
покупцем, з урахуванням планового
обсягу поставки, наданого продавцем.

Не пізніше 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки, покупець
зобов»язується надати продавцю для
підпису два примірники акта
приймання-передачі газу, підписані та
скріплені печаткою покупця і погоджені
газорозподільним підприємством, копію
технічних актів приймання-передачі
газу.

У відповідності до п.2 статті 712
Цивільного кодексу України, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона має
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

На виконання умов договору №12/1058-ТЕ-39
про закупівлю природного газу від
26.10.2012 року, позивач поставив за період
з жовтня 2012 року по грудень 2012 року
природний газ на загальну суму 1165503,52
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу:
від 31.10.2012 року на суму 202833,05 грн.; від
30.11.2012 року на суму 428516,87 грн.; від 31.12.2012
року на суму 534153,60 грн., які підписані
сторонами та скріплені печатками двох
сторін, копії яких містяться в
матеріалах справи (а.с.17-19).

Згідно із ч.1 ст.692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до п.4.1. договору №12/1058-ТЕ-39
про закупівлю природного газу від
26.10.2012 року, оплата за газ здійснюється
покупцем (відповідачем) виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Таким чином, по акту приймання-передачі
природного газу від 31.10.2012 року на суму
202833,05 грн. за газ поставлений у жовтні
2012 року, відповідач зобов»язаний був
розрахуватись в строк до 14.11.2012 року
тобто 13.11.2012р. включно; по акту
приймання-передачі природного газу від
30.11.2012 року на суму 428516,87 грн. за газ
поставлений у листопаді 2012 року - в
строк до 14.12.2012 року тобто 13.12.2012р.
включно; по акту приймання-передачі
природного газу від 31.12.2012 року на суму
534153,60 грн., за газ поставлений у грудні
2012 року - в строк до 15.01.2013 року тобто
14.11.2013р. включно,оскільки 13.01.2013р.
припадало на неділю - вихідний день.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач прострочив строки оплати за
поставлений природний газ, передбачені
п.4.1. договору №12/1058-ТЕ-39 про закупівлю
природного газу від 26.10.2012 року,
здійснивши оплату:

- по акту приймання-передачі природного
газу від 31.10.2012 року на суму 202833,05 грн. -
28.11.2012 року, згідно платіжного
доручення №752 від 28.11.2012 року на суму
202833,05 грн.;

- по акту приймання-передачі природного
газу від 30.11.2012 року на суму 428516,87 грн. -
21.12.2012 року, згідно платіжного
доручення №801 від 21.12.2012 року на суму
105398,00 грн. та платіжного доручення №799
від 21.12.2012 року на суму 323118,87 грн.;

- по акту приймання-передачі природного
газу від 31.12.2012 року на суму 534153,60 грн. -
25.01.2013 року, згідно платіжного
доручення №33 від 25.01.2013 року на суму
188877,00 грн. та 345277,04 грн. згідно
платіжного доручення №46 від 29.01.2013
року.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу
України передбачає, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У зв»язку з прострочкою взятих на себе
зобов»язань щодо оплати поставленого
природного газу, позивач просить суд
стягнути з відповідача 6525,24 грн. пені за
період з 14.11.2012 року по 30.01.2013 року, а
саме:

- по акту від 31.10.2012 року за газ спожитий
у жовтні 2012 року за період прострочення
з 14.11.2012 року по 28.11.2012 року у розмірі
1246,92 грн. пені ;

- по акту від 30.11.2012 року за газ спожитий
у листопаді 2012 року за період з 14.12.2012
року по 25.12.2012 року у розмірі 386,93 пені;

- по акту від 31.12.2012 року за газ спожитий
у грудні 2012 року за період з 14.01.2013 року
по 30.01.2013 року у розмірі 668,73 грн. пені.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.0Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконання або неналежного
виконання зобов'язання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу
України, штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яка сплачується у разі порушення
учасником господарських відносин
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

У відповідності до ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно п. 7.3. договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року, у разі порушення покупцем умов п.
4.1. договору, покупець зобов»язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: про
стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст.
258 Цивільного кодексу України).

Статтею 259 Цивільного кодексу України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Пунктом 9.3. договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року, також передбачено, що строк, у
межах якого сторони можуть звернутися
до суду з вимогою про захист своїх прав
за цим договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення,
зокрема, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 років.

Постановою пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 встановлено, що з урахуванням
пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" моментом виконання грошового
зобов'язання є дата зарахування коштів
на рахунок кредитора або видачі їх йому
готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8
цього Закону банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в розрахунковому документі,
який надійшов протягом операційного
часу банку, в день його надходження.
Отже дата сплати заборгованості не
враховується в період прострочення.

Матеріалами справи підтверджується
прострочка відповідача щодо оплати
поставленого природного газу за
жовтень-грудень 2012 року, але приймаючи
до уваги, що позивачем при розрахунку
пені, яка нарахована за несвоєчасне
виконання зобов»язання за газ спожитий
в жовтні 2012р., листопаді 2012 року та
грудні 2012 року було помилково
нарахована пеню за дні, коли була
здійснена фактична оплата, що
протирічить п. 1.9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов»язань», а також не
враховано, що останній день оплати
13.01.2013р. по акту від 31.12.2012 року за газ
спожитий у грудні 2012 року припав на
вихідний день, а тому останнім днем
оплати є 14.01.2013р., тому відповідно пеня
за прострочку оплати за період з 14.11.2012
року по 27.11.20.12 року по акту від 31.10.2012
року за газ спожитий у жовтні 2012 року
становить 1163,80 грн.; по акту від 30.11.2012
року за газ спожитий у листопаді 2012
року за період прострочення з 14.12.2012
року по 24.12.2012 року становить 1759,05 грн.;
по акту від 31.12.2012 року за газ спожитий у
грудні 2012 року за період прострочення
з 15.01.2013 року по 29.01.2013 року становить
2904,62 грн.

Загальний розмір пені за прострочку
оплати поставленого природного газу за
жовтень-грудень 2012 р. становить 5827,47
грн.

Також позивач, відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України, просить
стягнути з відповідача 3 % річних в
розмірі 1305,04 грн. та 1925,34 грн.
інфляційних, які нараховані за
невиконанні зобов»язання, а саме:

- по акту від 31.10.2012 року за газ спожитий
у жовтні 2012 року за період прострочення
з 14.11.2012 року по 28.11.2012 року у розмірі 249,38
грн. 3% річних;

- по акту від 30.11.2012 року за газ спожитий
у листопаді 2012 року за період з 14.12.2012
року по 25.12.2012 року у розмірі 386,93 грн. 3%
річних та 857 грн. 01 коп. інфляційних
нарахувань за грудень 2012р.;

- по акту від 31.12.2012 року за газ спожитий
у листопаді 2012 року за період з 14.01.2013
року по 30.01.2013 року у розмірі 668,73 грн. 3%
річних та 1068 грн. 31 коп. інфляційних
нарахувань за січень 2013 року.

Пунктом 7.1. договору №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року визначено, що у разі невиконання
або неналежного виконання своїх
зобов»язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законами України та цим договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги, що позивачем при
розрахунку трьох процентів річних за
несвоєчасне виконання зобов»язання
щодо оплати за газ спожитий в жовтні
2012р., листопаді 2012 року та грудні 2012
року було помилково нараховано три
проценти річних за дні, коли була
здійснена фактична оплата, що
протирічить п. 1.9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов»язань», а також не
враховано, що останній день оплати
13.01.2013р. по акту від 31.12.2012 року за газ
спожитий у грудні 2012 року припав на
вихідний день, а тому останнім днем
оплати є 14.01.2013р., а тому позовні вимоги
щодо стягнення 3% річних підлягають
задоволенню в розмірі 1165,49 грн., а саме:

- по акту від 31.10.2012 року за газ спожитий
у жовтні 2012 року у розмірі 232,76 грн. за
період прострочення з 14.11.2012 року по
27.11.20.12 року;

- по акту від 30.11.2012 року за газ спожитий
у листопаді 2012 року у розмірі 351,81 грн.
за період прострочення з 14.12.2012 року по
24.12.2012 року;

- по акту від 31.12.2012 року за газ спожитий
у листопаді 2012 року у розмірі 580,92 грн.
за період прострочення з 15.01.2013 року по
29.01.2013 року.

Судом було встановлено прострочку
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором, а тому вимоги
позивача щодо стягнення інфляційних
нарахувань в сумі 857 грн. 03 коп. за
прострочку оплати за грудень 2012р. по
акту від 30.11.2012 року за газ спожитий у
листопаді 2012 року та в сумі 1068 грн. 31
коп. за прострочку оплати за січень
2013р. по акту від 31.12.2012 року за газ
спожитий у грудні 2012 року є
правомірними та підлягають стягненню в
загальній сумі 1925,34 грн.

Заперечення відповідача проти
заявлених позовних вимог судом не
приймаються з наступних підстав:

Статтею 218 Господарського кодексу
України визначено, що у разі якщо інше
не передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Одже, недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника не є дією
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин, внаслідок
якої боржник може бути звільнений від
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання (стаття 617
Цивільного кодексу України, частина
друга статті 218 Господарського кодексу
України).

Окрім того, укладений між позивачем та
відповідачем договір №12/1058-ТЕ-39 про
закупівлю природного газу від 26.10.2012
року не містить будь-яких посилань на
договір №32 від 10.10.2011 року про надання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води, підписаного
між відповідачем та
Будинкоуправлінням №1 Остерської КЕЧ,
порядок розрахунків відповідача з
позивачем встановлений у 4 розділі
договору №12/1058-ТЕ-39 від 26.10.2012р. та не
містить будь-яких застережень щодо
проведення оплат відповідачем за
отриманий природний газ за рахунок
субвенцій з державного бюджету.

Посилання відповідача на те, що
мешканці (кінцеві споживачі) сплачують
за опалення впродовж року і мають
реструктуризацію заборгованості,
судом до уваги не може бути прийнято,
оскільки вказана обставина не впливає
на обов'язок відповідача виконувати
свої договірні зобов'язання перед
позивачем та відповідно не виключають
його вини у виникненні заборгованості.
Аналогічна позиція викладена в
постанові ВГС України від 20.09.2011р. по
справі № 47/523.

Не може бути прийнято судом до уваги і
посилання відповідача на
невідповідність щодо дати складання та
повернення актів приймання-передачі
газу, оскільки за умовами п.2.2 Додатку
№1 до договору №12/1058-ТЕ-39 від 26.10.2012 року
первісний обов'язок своєчасного
складання та направлення
постачальнику актів
приймання-передачі покладено на
відповідача (покупця), окрім того, за
умовами вказаного договору відповідач
зобов'язався проводити оплату
поставленого позивачем природного
газу в незалежності від дати складання,
підписання актів-приймання-передачі.

Згідно частини другої статті 617
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 218 Господарського
кодексу України та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18 жовтня 2005 року
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Аналогічна позиція
викладена в постанові Верховного суду
України від 15.05.2012р. у справі № 11/446.

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України взяті на себе зобов'язання не
виконав, за поставлений природний газ
своєчасно в повній сумі не
розрахувався, суд доходить висновку, що
позовні вимоги позивача є обґрунтовані
і підлягають задоволенню в частині
стягнення 5827,47 грн. пені; 1165,49 грн. 3%
річних; 1925,34 грн. інфляційних
нарахувань. В решті позову відмовити.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача, то
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та ст. 4
Закону України „Про судовий збір" від
08.07.2011 року № 3674-VI, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в
розмірі 1670,19 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 530, 546, 549,
610, 611, 625, 626, 629, 712 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 173, 174, 174, 193, 230, 231
Господарського кодексу України,
ст.ст.49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 4
Закону України „Про судовий збір",
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Остерської
квартирно-експлуатаційної частини
району, вул. Ювілейна, 3, сел. Десна,
Козелецький район, Чернігівська
область, 17024 (, відомості
про банківські реквізити відсутні) на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001 (, відомості про банківські
реквізити відсутні) 5827 грн. 47 коп. пені;
1165 грн. 49 коп. 3% річних; 1925 грн. 34 коп.
інфляційних нарахувань та 1670 грн. 19 коп.
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 13.08.2014 року.

Суддя
Л.М. Лавриненко