ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 серпня 2014 р.
Справа № 925/1489/13

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого судді - Васяновича
А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від стягувача - Цинда Л.Г. - представник
за довіреністю,

від боржника - представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

заяву публічного акціонерного
товариства "Уманьавтодор"

про роз'яснення ухвали суду від
26 листопада 2013 року

у справі

за позовом публічного акціонерного
товариства "Уманьавтодор", м. Умань,

Черкаської області

до дочірнього підприємства
"Черкаський облавтодор" публічного

акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія

"Автомобільні дороги
України", м. Черкаси

про стягнення 294 171 грн. 70 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 26 листопада 2013
року затверджено мирову угоду,
укладену 26 листопада 2013 року між
публічним акціонерним товариством
"Уманьавтодор" та дочірнім
підприємством "Черкаський облавтодор"
публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України",
провадження у справі припинено.

До господарського суду Черкаської
області від публічного акціонерного
товариства "Уманьавтодор" надійшла
заява про роз'яснення ухвали суду від 26
листопада 2013 року.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 31 липня 2014 року
розгляд заяви публічного акціонерного
товариства "Уманьавтодор" було
призначено на 07 серпня 2014 року.

Представник стягувача в судовому
засіданні вимоги викладені в заяві
підтримав та просив суд задовольнити
подану заяву.

Представник боржника в судове
засідання не з'явився, надіслав суду
відзив на заяву стягувача в якому
просив суд у задоволенні заяви
відмовити, оскільки стягувач фактично
просить суд доповнити ухвалу новими
даними, що не передбачені ст. 86 ГПК
України, а також роз'яснити зміст не
ухвали суду, а мирової угоди.

Розглянувши матеріали заяви про
роз'яснення ухвали суду, заслухавши
пояснення представника стягувача, суд
прийшов до висновку, що заява
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного:

Звертаючись до суду з відповідною
заявою, стягувач просив суд надати
роз'яснення затвердженої мирової
угоди, та вказати, що ухвала про
затвердження мирової угоди підлягає
виконанню в порядку, встановленому
чинним законодавством України для
виконання судових рішень та може бути
пред'явлена до виконання в
передбаченому чинним законодавством
порядку протягом трьох років з дати її
прийняття, а також зазначити, що ухвала
набирає чинності з моменту її
винесення.

В обґрунтування поданої заяви стягувач
зазначав, що начальником відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області було прийнято
постанову від 11 липня 2014 року, якою було
скасовано постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 12 березня 2014 року про
примусове виконання ухвали суду зі
справи №925/1489/13 від 26 листопада 2013 року,
у зв'язку з тим, що при винесенні
скасованої постанови, останнім не було
враховано вимоги п. 6 ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження", а
саме: у виконавчому документі
відсутній строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Дії державної виконавчої служби до
суду не оскаржувалися.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Пунктом. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи
ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено
перелік умов, які зазначаються у
виконавчому документі:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Зі змісту ували суду від 26 листопада 2013
року вбачається, що вказаний документ
не містить строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Водночас, в пункті 3.19. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року, № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
зазначено, що наказ господарського
суду про примусове виконання мирової
угоди не може бути видано, оскільки
провадження зі справи припинено. У разі
ж ухилення однієї зі сторін від
виконання мирової угоди після
закінчення строку (настання терміну)
виконання нею своїх обов'язків за цією
угодою:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Аналогічні висновки містять і в
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року, № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
зокрема, в абзаці 9 п. 7.9. постанови.

Відповідно до ст. 89 ГПК України суддя за
заявою сторони чи державного виконавця
роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи
при цьому їх змісту, а також за заявою
сторони або за своєю ініціативою
виправляє допущені в рішенні, ухвалі
описки чи арифметичні помилки, не
зачіпаючи суті рішення.

Водночас, в своїй заяві публічне
акціонерне товариство "Уманьавтодор"
просив суд роз'яснити не саме судове
рішення (ухвалу), а доповнити її зміст
новими даними, що на думку суду
суперечить приписам ст. 89 ГПК України.

За таких обставин суд вважає за
необхідне заяву публічного
акціонерного товариства "Уманьавтодор"
залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, та
керуючись ст. ст. 86, 89 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву публічного акціонерного
товариства "Уманьавтодор" про
роз'яснення ухвали суду від 26 листопада
2013 року залишити без задоволення.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Суддя
А.В.Васянович