ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.08.2014 Справа № 920/1154/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумитеплоенерго",

м. Суми;

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне

науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе", м. Суми;

про стягнення 1036452 грн. 71 коп.,

СУДДЯ СОП'ЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі судового засідання
Буренко Я.В.

Представники:

від позивача: Дубовик В.В., за
довіреністю № 3 від 02.01.2014 року;

від відповідача: Тищенко А.В., за
довіреністю №18-49/1209 від 28.12.2013 року;

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 1036452 грн. 71
коп. - боргу за неналежне виконання умов
договору купівлі - продажу № 9 від 09.04.2014
року, укладеного між сторонами у
справі, а саме: 1034073 грн. 78 коп.
основного боргу, 2054 грн. 53 коп. пені, 324
грн. 40 коп. - 3 % річних, а також витрати по
сплаті судового збору у розмірі 20729 грн.
05 коп.

Позивачем були подані письмові
пояснення № 2266 від 01.08.2014 року, в яких
позивач підтримав заявлений позов, та
вказав на те, що відповідач
беззаперечно прийняв теплову енергію
за ціною, встановленою постановою НКРЕ
№ 238, про що свідчать акти приймання -
передачі за квітень та травень 2014 року
і тому мав сплачувати за надані
послуги.

Представник відповідача подав
клопотання від 05.08.2014 року про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з необхідністю встановлення кількості
фактично переданої теплової енергії,
що підлягає оплаті відповідачем
відповідно до умов договору, тому
просить суд зобов'язати позивача
надати докази врахування відхилень
температурних показників на
теплоносії при передачі теплової
енергії та провести звірку
взаєморозрахунків.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, проти клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи заперечив, вважає дане
клопотання спрямованим на затягування
розгляду справи, і просив суд позов
задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
позивача та відповідача, дослідивши та
оцінивши надані докази, суд встановив:

Клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи суд вважає безпідставним,
оскільки сторони мали можливість
провести звірку взаєморозрахунків та
акт звірки надати суду, розгляд справи
за клопотанням представника
відповідача відкладався, у відповідача
було достатньо часу для подачі
документів на підтвердження своєї
позиції.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи необґрунтованим та спрямованим
на затягування вирішення спору у
справі, тому у задоволенні зазначеного
клопотання суд відмовляє, а справу, з
огляду на достатність доказів для
прийняття рішення, вважає за можливе
розглянути за наявними у ній
матеріалами.

Як свідчать матеріали справи, 09.04.2014
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго» та
Публічним акціонерним товариством
«Сумське машинобудівне науково -
виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»
був укладений договір купівлі - продажу
№ 9, відповідно до умов якого позивач
зобов'язувався передати у власність
відповідача теплову енергію (в гарячій
воді), а відповідач зобов'язався
прийняти та оплатити на умовах даного
договору теплову енергію, яка в
подальшому використовується для
гарячого водопостачання споживачів
відповідача.

Сторони визначили в договорі
наступний порядок приймання-передачі
товару: до 5 числа місяця, наступного за
звітним відповідач надає позивачу звіт
про кількість спожитої теплової
енергії для потреб гарячого
водопостачання по групах споживачів на
підставі розрахунку теплового
навантаження на підігрів гарячої води,
норм споживання та показників приладів
обліку, згідно форми №2 НКП-тепло, а
також реєстр споживання теплової
енергії рл об'єктам (п.3.1. договору).

Згідно п.3.2, п.3.3, п.3.4 договору, до 5 числа
місяця, наступного за звітним, позивач
надає відповідачу підписаний зі своєї
сторони акт приймання - передачі
теплової енергії, податкову накладну.
Відповідач на протязі 3 днів з моменту
отримання вказаних документів
зобов'язаний підписати акт приймання -
передачі теплової енергії та один
примірник передати позивачу. Ухилення
відповідача від підписання акту
приймання - передачі теплової енергії
не звільняє його від оплати отриманої
теплової енергії. Відповідач
зобов'язаний підписати акт приймання -
передачі теплової енергії та направити
його позивачу у строк до 8 числа
наступного за звітним місяцем. Якщо
сторонами до 8 числа наступного за
звітним місяцем остаточно не погоджено
обсяг споживання чи питання щодо
недоліків поставленого товару, то акт
приймання - передачі теплової енергії
вважається підписаним, а спірні
питання розглядаються в наступному
періоді. На підставі підписаного
сторонами акту приймання - передачі
теплової енергії постачальник
виставляє постачальнику рахунок на
оплату.

Відповідно до п.4.1. договору
відповідач зобов'язаний оплатити
отриманий товар на протязі двадцяти
днів з моменту отримання рахунку від
позивача.

Строк поставки товару становить з
15.04.2014 року по 15.10.2014 року (п.3.5. договору).

Умовами договору, а саме п. 3.6, п. 3.7.,
передбачено, що обов'язки позивача по
договору вважаються виконаними в
повному обсязі після поставки товару
відповідно до п.1.1 даного договору.
Обов'язки відповідача по договору
вважаються виконаними з моменту
отримання позивачем оплати у розмірі
загальної вартості договору.

Згідно з ч.2 ст.20 Закону України «По
теплопостачання» тарифи на теплову
енергію, реалізація якої здійснюється
суб'єктами господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими.

Повноваження щодо встановлення
тарифів на теплову енергію надані
Національній комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг (ст.16 Закону України
«Про теплопостачання»).

Відповідно до ст.632 ЦК України у
випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки,
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Сторони визначили в договорі (п.2.1) ціну
на теплову енергію для кожної
категорії споживачів (бюджетні
установи, інші споживачі) та
передбачили, що вона визначається
виходячи з тарифу, що встановлюється
компетентним органом в галузі
регулювання тарифу на теплову енергію.
Також сторони встановили умову, що
зміна компетентним органом в галузі
регулювання тарифів на теплову
енергію, в період дії даного договору,
не потребує внесення змін до договору,
тарифи вводяться в дію з дня їх
встановлення і є обов'язковими для
сторін договору.

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг №238 від 31.03.2014 р.
збільшено тарифи на теплову енергію
для бюджетних установ та інших
споживачів з 01.04.2014р.

Листом вих.№1120 від 16.04.2014 року позивач
повідомив відповідача про зміну
тарифів.

Судом встановлено, що сторони
укладаючи договір № 9 погодили, що ціна
на теплову енергію, що споживається
покупцем визначається виходячи з
тарифу, встановленого компетентним
органом в галузі регулювання тарифів
на теплову енергію. Отже ціна на
теплову енергію є державною
регульованою ціною і встановлюється у
формі тарифів уповноваженим органом -
НКРКП і не може змінюватись за згодою
сторін договору. Заперечення
відповідача в цій частині є
безпідставними.

Як досліджено судом, позивач на
виконання умов договору у
квітні-травні 2014 року передав у
власність відповідачу 3636,115 Гкал
теплової енергії загальною вартістю
1034073,78 грн., що підтверджується актами
приймання - передачі № 266 від 30.04.2014р., №
267 від 30.04.2014р., № 268 від 30.04.2014р., № 341 від
31.05.2014р., № 342 від 31.05.2014р., № 343 від
31.05.2014р. Зазначені акти підписані
повноважними особами підприємств і
скріплені печатками. Зауваження щодо
якості, кількості та вартості теплової
енергії відсутні.

Позивач відповідно до п.3.1. договору в
підтвердження факту прийняття
теплової енергії надавав позивачу
звіти про кількість спожитої теплової
енергії та реєстри споживання теплової
енергії.

Слід зазначити, що вказана
відповідачем в реєстрах кількість
теплової енергії відповідає кількості
теплової енергії, вказаної в актах
приймання - передачі. У квітні - травні
2014 року відповідач прийняв від
позивача згідно договору 3636,115 Гкал
теплової енергії загальною вартістю
1034073 грн. 78 коп. Відповідачу для оплати
виставлялись рахунки, які відповідач
не сплатив, і в зв'язку з чим виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 1034073 грн. 78 коп.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позову,
зокрема, з підстав продажу теплової
енергії, температура якої не
відповідає нормативній. Вказав, що
Актами від 15.05.2014 року та 20.05.2014 року, для
складання яких представник ТОВ
«Сумитеплоенерго» не прибув, було
зафіксовано, що температура теплоносія
не відповідає нормі.

Проте, відповідно до п.3.3 договору № 9
сторони узгодили, що питання обсягів
споживання та недоліків поставленого
товару узгоджуються до 8-го числа
наступного за звітним місяця, тобто до
підписання Акту приймання - передачі
теплової енергії.

Проте, Акт приймання - передачі
теплової енергії за травень був
підписаний 31.05.2014 року без зауважень.
Щодо якості теплоносія. Зазначеним
спростовуються заперечення
відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товарознавчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушення зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст..629 ЦК України).

Відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, оплату за надані
послуги в розмірі 1034073 грн. 78 коп. не
провів. Заборгованість в зазначеній
сумі підтверджується матеріалами
справи.

Крім того, умовами договору, а саме
підпунктом 7.2, передбачено, що у разі
прострочки платежу по договору
покупець сплачує постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченого платежу за кожен
день прострочки.

За прострочення платежу відповідачу
була нарахована пеня в розмірі 2054 грн. 53
коп.

Оскільки, пеня в даному розмірі
нарахована в межах строку позовної
давності, з урахуванням вимог Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» та ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України, позовні вимоги в
зазначеній частині є обґрунтованими та
підлягають задоволенню на підставі
ст.ст. 549-552 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу
та 3% річних, сплата яких передбачена
ст.625 ЦК України не є штрафними
санкціями, а виступають відповідно
способом захисту майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утриманими
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Відповідно до наданого розрахунку з
відповідача підлягає стягненню 324 грн.
40 коп. 3% річних. Розрахунок позивача
перевірений судом.

На час розгляду справи заборгованість
відповідача становить: 1034073 грн. 78 коп.
основного боргу, 2054 грн. 53 коп. пені, 324
грн. 40 коп. - 3 % річних.

Факт заборгованості відповідача в сумі
1036452 грн. 71 коп. підтверджено
матеріалами справи. Відповідач доказів
сплати боргу не подав.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач з урахуванням всіх обставин
справи, подав суду достатньо доказів,
які об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію. За
таких обставин, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача є правомірними,
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про
судовий збір» та ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України позивачу за рахунок
відповідача відшкодовуються 20729 грн. 05
коп. витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково - виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького,58;
код 05747991) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго» (40022, м.Суми, вул.2-га
Залізнична,10, код 33698 грн. 78 коп.
основного боргу, 2054 грн. 53 коп. пені, 324
грн. 40 коп. - 3 % річних, 20729 грн. 05 коп. -
витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення підписано 11.08.2014
року.

Суддя
О.Ю. Соп'яненко