Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" серпня 2014 р. Справа № 15/5007/155/11.

Господарський суд Житомирської
області у складі:

Судді: Сікорської Н.А.

розглянувши заяву ТОВ "Фармія" про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання у
справі:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармія" (м.Бердичів)

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техсервіс" (м.
Бердичів)

про виконання господарських
зобов'язань

За участю представників стягувача:

Яцик І.О. - директор;

Корягін І.С. - довіреність
№ 55 від 01.04.2014р.

ВСТАНОВИВ:

30.08.2012р. господарським судом
Житомирської області по справі
№15/5007/155/11 винесено рішення про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тех-Сервіс" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармія" бензину
марки А-95 в кількості 7220 літрів згідно
талонів: номіналом 10 літрів серії Ж75
№№03084-03085 (2 шт.), №№03141-03152 (12 шт.),
№№03099-03134 (36 шт.); номіналом 20 літрів
серії Ж75 №№00343-00642 (300 шт.), №№00649-00684 (36
шт.). Вказане рішення вступило в законну
силу 08.10.2012 р.

На виконання зазначеного рішення судом
14.01.2013р. видано відповідний наказ.

06.08.2014р. до суду від ТОВ "Фармія"
надійшла заява від 04.08.2014р. про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу №15/5007/155/11 до
виконання.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 07.08.2014р. заяву
ТОВ "Фармія" прийнято до розгляду та
призначено судове засідання на 21.08.2014.

Представники стягувача підтримали
доводи, викладені у заяві від 04.08.2014р. та
просили поновити пропущений строк для
пред'явлення наказу №15/5007/155/11 до
виконання.

Боржник повноважного представника в
судове засідання не направив.

20.08.2014р. від боржника до суду надійшли
письмові заперечення на заяву, згідно
яких вважає, що ТОВ "Фармія" мало
можливість пред'явити наказ до
виконання протягом року з моменту
набрання рішенням суду законної сили,
тобто до 08.10.2013р. За виконанням рішення
заявник не звертався ні до виконавчої
служби, ні до боржника. Посилається на
те, що стягувач пропустив строк
пред'явлення наказу до виконання без
поважних причин.

Під час судового засідання
представниками стягувача було
заявлено клопотання про фіксування
подальшого розгляду заяви за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. Суд задовольнив вказане
клопотання. Для забезпечення його
виконання оголошував в судовому
засіданні перерву .

Заслухавши пояснення представників
стягувача, дослідивши матеріали
справи, господарський суд враховує
наступне.

У відповідності до ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ст. 115 ГПК України, рішення
господарського суду, які набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

За приписами п.2 ч.1 ст.22 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про
виконавче провадження" строки,
зазначені у частині першій цієї статті,
встановлюються для виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному
виконанню, - з наступного дня після його
постановлення.

З огляду на вищевикладене, наказ
господарського суду Житомирської
області №15/5007/155/11 слід було пред'явити
до виконання до 08.10.2013р.

Згідно із ст. 24 Закону України "Про
виконавче провадження", стягувач, який
пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.119 ГПК України
у разі пропуску строку для пред'явлення
наказу до виконання з причин, визнаних
господарським судом поважними,
пропущений строк може бути відновлено.

Отже, відновлення пропущеного строку
здійснюється судом за наявності у
сукупності наступних умов:

- строк пред'явлення наказу до
виконання пропущено;

- причини пропуску встановленого
строку визнані поважними.

При цьому, порядок встановлення,
обчислення та закінчення
процесуальних строків, підстави їх
зупинення, умови і порядок відновлення
та продовження процесуальних строків
регламентовано ст.ст. 50 - 53 ГПК України.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що
за заявою сторони господарський суд
може визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
поважними визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій. В
даному випадку такі, які об'єктивно
унеможливлювали стягувачу своєчасно, в
передбачений ст.22 Закону України "Про
виконавче провадження" строк,
пред'явити наказ до виконання.

Відновлення пропущеного
процесуального строку є правом суду,
яким останній користується виходячи із
поважності причин пропуску строку за
наявності обставин, які об'єктивно
перешкоджали стягувачу реалізувати
своє право на пред'явлення наказу до
виконання протягом законодавчо
встановленого терміну.

При цьому слід зазначити, що причини
поважності пропуску строку для
пред'явлення наказу до виконання
оцінюються судом, виходячи з
обґрунтування поважності цих причин,
наданих доказів за правилами ст.43 ГПК
України.

Поважними визнаються лише ті
обставини, які є об'єктивно
непереборними і пов'язані з дійсними
істотними труднощами для вчинення
процесуальних дій.

Обґрунтовуючи поважність причини
пропуску строку, встановленого для
пред'явлення наказу господарського
суду до виконання, стягувач вказує про
намагання врегулювати з боржником
питання виконання рішення у
добровільному порядку та на факт
часткової передачі ним бензину на
виконання рішення суду. Вказує, що між
сторонами була досягнута усна
домовленість про підписання мирової
угоди про виконання рішення суду, яка
фактично не була підписана.

Зазначив, що стягувач постійно входив в
положення боржника та йшов йому
назустріч, однак останній не стримав
своїх обіцянок і лише затягував час.

В підтвердження доводів, викладених у
заяві, представниками стягувача подано
копії листів, які адресовані боржнику.

Згідно 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Позивачем не додано до матеріалів
справи жодних доказів в підтвердження
поважності причин пропущення строку
пред'явлення наказу до виконання, а
саме доказів на підтвердження
наявності об'єктивних обставин, що
перешкоджали стягувачу реалізувати
своє право щодо виконання судового
рішення в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження» - пред'явити наказ
господарського суду до виконання у
встановлений у наказі строк з моменту
отримання наказу.

Викладені стягувачем обставини не
розцінюються судом як поважні причини
пропуску строку для пред'явлення
наказу до виконання.

Можливість вчасного пред'явлення
наказу до виконання залежала виключно
від волевиявлення самого заявника,
тобто мала суб'єктивний характер.
Обставини, на які посилається стягувач,
не впливають на можливість чи
неможливість пред'явлення стягувачем
судового наказу до виконання. Подана
позивачем заява не ґрунтується на тих
обставинах, що позивач був позбавлений
можливості здійснити відповідні
процесуальні дії - пред'явити наказ до
виконання у встановлений строк.

При цьому суд враховує, що звертаючись
до суду ще з позовом, ТОВ "Фармія"
усвідомлювало неможливість
добровільного виконання ТОВ
"Тех-Сервіс" договірних зобов'язань
щодо надання бензину по наявних
талонах. Тому сподівання стягувача на
добровільне (без розстрочки,
відстрочки або укладення мирової
угоди) виконання боржником рішення
суду є безвідповідальним ухиленням з
боку стягувача від належного виконання
рішення суду у відповідності до вимог
чинного законодавства.

До того ж, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази намагання боржника
виконати рішення суду у добровільному
порядку.

Водночас, суд звертає увагу, що
підприємницька діяльність - це
діяльність, що здійснюється особою на
свій ризик.

У Господарському кодексі України ризик
зазначений не тільки в легальному
визначенні поняття підприємництва
(ст.42 ГК), а й позначений у якості одного
з принципів підприємницької
діяльності (ст.44 ГК).

Тобто, ризик здійснення стягувачем
своєї діяльності та реалізація
визначених законом прав покладено саме
на стягувача для здійснення власних
прав та захисту інтересів.

З огляду на вищевказане, суд приходить
до висновку про безпідставність заяви
ТОВ "Фармія" про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення до виконання
наказу господарського суду
Житомирської області №15/5007/155/11 від
14.01.13 р., тому в її задоволенні
відмовляє.

Керуючись ст.ст. 25, 86, 119 ГПК України,
господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармія" про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу господарського
суду Житомирської області №15/5007/155/11
від 14.01.2013 р. до виконання.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2- заявнику (наручно)

3 - боржнику (рек.)