ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014 року Справа №
904/2704/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чохи Л.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання:
Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Чорний В.А, представник,
дов. № б/н від 28.01.2014р.

Когун П.А., представник,
дов. № б/н від 28.01.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод» на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.05.2014 року по справі №
904/2704/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Спецмонтажтеплострой»,
Дніпропетровськ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод», м.Дніпропетровськ

про стягнення 355 751,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 27.05.2014р.
(суддя Мельниченко І.Ф.) позов
задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спецмонтажтеплострой» суму боргу у
розмірі 347 287,32 грн., пеню у розмірі 5 729,66
грн., 2 644грн. річних та 7 133,23 грн.
судового збору.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» в дохід Державного бюджету
України 1 700 грн. штрафу.

Рішення суду мотивоване
обґрунтованістю вимог позивача про
стягнення основного боргу, пені та
річних. Часткове задоволення позову
щодо стягнення пені та 3% річних
мотивоване неправильним здійсненням
розрахунку.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач у справі звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою.В скарзі відповідач зазначає,
що 27.05.2014р. до канцелярії
господарського суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи на
іншу дату у зв'язку з зайнятістю
представника в іншому суді. Однак суд
27.05.2014р. розглянув справу та прийняв
рішення без участі представника
відповідача, чим позбавив відповідача
права на участь в судовому засіданні та
права давати пояснення. Відповідач був
позбавлений можливості звернутися до
суду з заявою про відстрочку виконання
рішення суду строком на 6 місяців. Суд,
приймаючи рішення, не врахував
фінансовий стан відповідача та його
неспроможність виконати рішення суду,
що свідчить про неповне з'ясування
обставин по справі. Вважає, що судом
безпідставно стягнуто з відповідача
штраф за невиконання вимог суду,
оскільки представник відповідача не
міг бути присутнім в судовому
засіданні та надати пояснення у зв'язку
із зайнятістю в іншому суді, про що було
зазначено в клопотання про відкладення
розгляду справи.

Просить рішення суду в частині
стягнення боргу, пені та 3% річних
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити заяву про відстрочку
виконання рішення строком на 6 місяців.
Скасувати рішення в частині стягнення
в дохід Державного бюджету України
штрафу у розмірі 1 700 грн.

Відповідач своїм правом на участь в
судовому засіданні не скористався.
Подав клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку із зайнятістю
представника в іншому судовому
засіданні в Печерському районному суді
м. Києва.

Колегія суддів вважає, що дане
клопотання не підлягає задоволенню
оскільки у відповідача в наявності є не
один юрист, а юридичний відділ.
Апеляційна скарга підписана
представником ОСОБА_4, а клопотання про
відкладення - ОСОБА_5 Зайнятість одного
юриста в іншому судовому процесі не
позбавляла права взяти участь в
судовому засіданні іншого юриста. Крім
того, перелік представників,
відповідно до ст.28 ГПК України, є
невичерпний. Тому, при наявності
бажання, відповідач міг забезпечити
явку представника в судове засідання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу,
та його представник в судовому
засіданні зазначили, що відповідач був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи і не скористався
своїм правом на участь в судовому
засіданні. Із 22 судових засідань в суді
першої інстанції по справам між
позивачем та відповідачем представник
відповідача з'явився лише один раз. Із 9
судових засідань в апеляційній
інстанції представник відповідача
жодного разу не з'явився. однак
постійно подавав клопотання про
відкладення розгляду справи. Така
практика відповідача направлена на
умисне затягування судового процесу і
порушення прав позивача на розгляд
справи упродовж розумного строку.
Відповідач фактично не оскаржує
рішення, а клопоче про відстрочку його
виконання. Однак відповідач замість
апеляційного оскарження мав право
звернутися до суду першої інстанції з
відповідною заявою про відстрочку
виконання рішення. Отже подання
апеляційної скарги є лише
затягуванням виконання законного та
обґрунтованого рішення суду. Просить
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.
Клопотання про відстрочку виконання
рішення також залишити без
задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, заслухавши пояснення
представників сторін встановила
наступне.

02.10.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю
„Спецмонтажтеплострой" (підрядник) та
Публічним акціонерним товариством
„Інтерпайп нижньодніпровський
трубопрокатний завод" (замовник)
укладено договір підряду № 560131729.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Підрядник
приймає на себе виконання робіт по
капітальному ремонту устаткування КПЦ
- підкранові рейки, устаткування
кранів, інв. №№ 10422754, 10422719, 10422793, 10422500,
10421795, 10421796, 10421824, 10421810, 10422511, 10422932, 10420307,
10422793, 10422740, 10422729, 10427226, у об'ємі згідно
кошторисної документації, що
додається, а Замовник зобов'язується
прийняти і сплатити виконані роботи
відповідно до узгоджених Договірних
цін, які є невід'ємною частиною
Договору.

Згідно п.п. 3.1., 3.2. Договору, термін
виконання робіт 90 діб з дати підписання
акту прийому-передачі. Приймання
виконаних робіт здійснюється шляхом
підписання акту здачі-приймання робіт
КБ-2в уповноваженими представниками
сторін.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що
розрахунки за Договором здійснюються
шляхом перерахування Замовником на
розрахунковий рахунок Підрядника
вартості виконаних робіт на протязі
45-ти календарних днів після підписання
сторонами акту здачі-приймання
виконаних робіт, за наявності рахунку
та податкової накладної.

Позивач виконав роботи, передбачені
Договором, про що свідчать підписані
сторонами акти здачі-приймання
виконаних робіт № 120 від 29.11.2013 року, №
121 від 29.11.2013 року, № 122 від 29.11.2013 року, №
133 від 26.12.2013 року на загальну суму 347 287,
32 грн. (а.с. 12-40).

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати виконаних та прийнятих робіт не
виконав, що й стало підставою звернення
до суду.

Позивач просив стягнути основний борг
в сумі 347 287,32 грн., пеню - 5 791,52 грн., 3%
річних - 2 673,02 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України
(ст..ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.837, ч.1. ст..854 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Оскільки відповідачем виконані роботи
прийняті, доказів оплати виконаних
робіт не надано, суд правильно
задовольнив позовні вимоги щодо
стягнення боргу у сумі 347 287,32 грн.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.2. договору сторони
встановили, що за порушення строків
оплати виконаних робіт замовник
оплачує підряднику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення від
несвоєчасно сплаченої суми.

Позивач нарахував пеню по актах №№ 120,
121, 122 за період з 13.01.2014р. по 22.04.2014р., по
акту № 133 - з 09.02.2014р. по 22.04.2014р.

Господарський суд, виходячи з того, що
акти приймання виконаних робіт з
капітального будівництва були
підписані 29.11.2013 року та 26.12.2013 року, з
урахуванням встановленого договором 45
денного строку оплати правильно дійшов
висновку, що прострочення в оплаті по
актам приймання виконаних робіт № 120,
121, 122 виникло 14.01.2014 року та по акту № 133 -
10.02.2014 року.

Сума пені за загальний період
прострочення з 14.01.2014 року по 22.04.2014 року
(з 14.01.2014 р. по 22.04.2014 р.; з 10.02.2014 р. по
20.04.2014 р.) складає 5 729, 66 грн. і
обгрунтовано стягнута судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Господарський суд перевіривши
розрахунок з урахуванням початку
перебігу строку порушення( з 14.01.2014 року
по 22.04.2014)правильно зазначив, що за цей
період 3% річних складають 2 644, 46 грн., у
зв'язку з чим частково задовольнив
позовні вимоги на зазначену суму.

Рішення суду відповідає
матеріалам справи та встановленим
судом обставинам. Підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Що стосується розгляду справи у
відсутності представника відповідача.
то колегія звертає увагу на наступне.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи. Ухвала суду про порушення
провадження по справі та призначення
розгляду справи на 27.05.2014р. отримана
відповідачем 13.05.2014р., про що свідчить
залучене до матеріалів справи
повідомлення.

27.05.14р. відповідач надав до канцелярії
суду клопотання про відкладення
розгляду справи, в зв'язку з зайнятістю
представника відповідача в іншому
судовому засіданні. При цьому доказів
участі представника в іншому судовому
засіданні не надано.

Господарський суд,відмовляючи в
задоволенні клопотання, послався на
ст.28 ГПК України та зазначив, що суд не
обмежує коло осіб, які можуть бути
представниками юридичних осіб у
судовому засідання.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідачем як до суду першої так і
апеляційної інстанції не надано
доказів неможливості явки
представника, при наявності штату
юридичного управління, та неможливості
розгляду справи без участі
представника.

Тому, розглянувши за таких обставин
справу, господарський суд не порушив
норм процесуального права, оскільки
відповідач сам не зажадав прийняти
участь в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України суд має
право стягувати в доход Державного
бюджету України з винної сторони штраф
у розмірі до ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за ухилення
від вчинення дій, покладених
господарським судом на сторону.

Як вбачається з матеріалів справи,
господарський суд ухвалою про
порушення провадження у справі від
25.04.14р. зобов'язав відповідача надати
суду відзив на позовну заяву у порядку,
передбаченому ст. 59 ГПК України, з
нормативно обґрунтованими поясненнями
по суті заявлених вимог та доданням
оригіналів для огляду та належним
чином завірених копій підтверджуючих
документів, на які міститься посилання
у відзиві. Надати контр розрахунок
заявленої до стягнення суми та докази
виконання відповідачем своїх грошових
зобов'язань (п.5 ухвали). Суд також
визнав явку представників сторін
обов'язковою.

Пунктом 9 ухвали від 25.04.14 р. суд
повідомив сторін, що відповідно до п. 5
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України суд має право
стягувати в доход Державного бюджету
України з винної сторони штраф у
розмірі до ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за ухилення
від вчинення дій, покладених
господарським судом на сторону.

Відповідач отримавши ухвалу суду
13.05.2014р. (за два тижні до слухання
справи), вимог ухвали не виконав без
поважних причин. Тому суд скористався
своїм правом та наклав на відповідача
штраф.

З урахуванням всього вищенаведеного
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає

Відповідачем подана заява про
відстрочку виконання рішення строком
на 6 місяців. Заява мотивована тяжким
фінансовим станом. Сума дебіторської
заборгованості перевищує кредиторську
заборгованість. В підтвердження
відповідачем надано баланс
підприємства.

Позивач проти клопотання заперечує.
Вказує, що також знаходиться у
скрутному фінансовому стані.
Заборгованість відповідача перед ним
по всім укладеним договорам сягає
більше 2 000 000 грн. і призвела позивача
майже до банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п.7.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»,
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. ... Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем не надано достатніх
обставин та доказів які б
підтверджували неможливість виконання
рішення суду. Звіт про фінансовий стан
відповідача не є достатнім доказом для
застосування відстрочки виконання
рішення. Тому в задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.48, 101 - 103,105, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.2014
року по справі № 904/2704/14 залишити без
змін.

В задоволенні клопотання Публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» про відстрочку виконання
рішення відмовити.

Повний текст постанови складено
18.08.2014р.

Головуючий: ____________
С.Г. Антонік

Судді: ____________
Л.О.Чимбар

____________
Л.В.Чоха