ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р.
Справа № 911/3270/14

За позовом Виробничого приватного
підприємства «Промізоляція»

до Державного підприємства

«Науково-дослідний,
виробничий комбінат «Пуща-Водиця»

про стягнення 26 524,93грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Панченко А.М.
(довіреність б/н від 01.04.2014);

від відповідача - Красюк Т.В.
(довіреність № 393 від 06.08.2014)

СУТЬ СПОРУ: Виробниче приватне
підприємство «Промізоляція» (далі - ВПП
«Промізоляція») звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Державного підприємства
«Науково-дослідний, виробничий
комбінат «Пуща-Водиця» (далі -
Агрокомбінат «Пуща-Водиця») про
стягнення 26 524,93грн, з яких:

- 20 000,00грн основного боргу;

- 5431,78грн пені за період з 02.10.2012 по
28.07.2014;

- 1093,15грн процентів за період з
02.10.2012 по 28.07.2014 (з рахуванням заяви про
описку від 15.08.2014).

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
№ 10 від 19.04.2012 в частині оплати
виконаних позивачем робіт у
встановлений договором строк (а.с.2-3, 42).

Відповідач у справі - Агрокомбінат
«Пуща-Водиця» відзиву на позов по суті
заявлених вимог не надав.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог; представник
відповідача - позов визнав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2012 між сторонами у справі ВПП
«Промізоляція» (далі - виконавець) та
Агрокомбінатом «Пуща-Водиця» (далі -
замовник) укладено договір № 10 на
виконання підрядних робіт (а.с.20--21, далі
- договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, замовник доручає,
а виконавець зобов'язується виконати
комплекс робіт по ремонту
повітропроводів з власних матеріалів,
згідно з договірною ціною та
кошторисом, підписаними сторонами
(пункт 1.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, загальна
вартість визначається договірними
цінами, які є невід'ємною частиною
даного договору. Так, відповідно до
договірної ціни, дата підписання якої
не вказана, вартість робіт за
договором складає 41 076грн (а.с.26-27).

Строк виконання робіт визначений п.2.1
договору та становить десять тижнів з
моменту підписання договірної ціни.

Для розгортання фронту робіт замовник
перераховує виконавцю кошти в сумі 50%
від кошторисної вартості робіт (п. 3.2
договору).

Згідно п. 3.3 договору остаточні
розрахунки здійснюються протягом 10
банківських днів з моменту підписання
повноважними представниками акту
здачі-приймання виконаних робіт та
скріплення їх печатками сторін.

Даний договір набуває чинності з
моменту підписання його повноважними
представниками сторін і діє до 31 серпня
2012 року.

Як встановлено під час розгляду справи,
відповідачем сплачено аванс за роботи
по договору на суму 21 071,00грн, що
підтверджується банківською випискою
з рахунку позивача від 16.07.2012 (а.с.38).

Позивачем виконані, а відповідачем
прийняті роботи, визначені умовами
договору, про що сторонами складено акт
приймання будівельних робіт за
вересень 2012 року (а.с.23-25) та довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
(а.с.22); вартість відповідних робіт
складає 41 076,00грн.

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати виконаних за договором робіт, а
також застосування до відповідача
відповідальності, встановленої чинним
законодавством за порушення
зазначених зобов'язань.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений договір за своєю правовою
природою є договором підряду, у зв'язку
з чим до відносин сторін у справі
підлягають застосуванню спеціальні
норми, які регулюють підрядні
відносини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Враховуючи умови, визначені п.3.3
договору, остаточні розрахунки за
виконані роботи мали бути здійснені по
02.10.2012.

Однак, відповідач частково не виконав
взяті на себе зобов'язання з оплати
прийнятих робіт, хоча строк виконання
такого зобов'язання настав, що ним
визнано в судовому засіданні;
заборгованість за виконані роботи
складає 20 000грн.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи зазначене, вимоги про
стягнення заборгованості за виконі
роботи у розмірі 20 000,00грн є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 5 431,78грн пені, нарахованої
за період з 02.10.2012 по 28.07.2014.

Заявлені вимоги є обґрунтованими лише
в частині з наступних підстав.

За порушення п. 3.3 даного договору
замовник сплачує виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, за кожен день прострочення (п. 7.2
договору).

Однак, розмір пені, за розрахунком суду
(з урахуванням положень ч.6 ст.232 ГК
України, відповідно до якої
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, а також початку періоду
прострочення виконання зобов'язання з
урахуванням встановленого строку - 10
банківських днів з моменту підписання
повноважними представниками акту
здачі-приймання виконаних робіт)
складає 1 491,80грн, а саме за період з
03.10.2012 по 02.04.2013.

Так, нарахування пені починається з
наступного дня після закінчення
строку, встановленого для виконання
зобов'язання, як визначено ст.253 ЦК
України, відповідно до якої перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. Відповідно до ч.6 ст.232 ГК
України, такою календарною датою, якою
визначено його початок, є день
виконання зобов'язання.

Отже, оскільки акт приймання
будівельних робіт за вересень 2012 року
підписано сторонами 18.09.2012, перебіг
строку, встановленого для оплати
виконаних робіт починається з 19.09.2012, а
останнім днем такого строку є 02.10.2012,
тому нарахування пені з 02.10.2012 є
неправильним, зважаючи на те, що 02.10.2012 є
останнім днем строку оплати, а
закінчення шестимісячного строку,
зважаючи на те, що ч.3 ст.254 ЦК України
встановлено, що строк, який визначений
місяцями, спливає у відповідне число
останнього місяця строку, а оскільки
початок такого строку, згідно ч.6 ст.232
ГК України обраховується з певної
календарної дати - дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, у
даному випадку - 02.10.2012, (останній день
строку) то перебіг строку для
нарахування пені розпочав свій перебіг
03.10.2012, з урахуванням положень ст.253 ЦК
України, а закінчив 02.04.2013 - у ту ж дату,
якою визначено згідно ч.6 ст.232 ГК
України його початком.

За таких обставин, вимоги про стягнення
пені підлягають задоволенню у розмірі
1 491,80грн; у задоволенні 3939,98грн пені суд
відмовляє.

Судом не застосована до вимог позивача
щодо стягнення пені позовна давність з
наступних причин.

В силу ч.3 ст.267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Між тим, жодна із сторін не заявила про
застосування позовної давності до
прийняття рішення у даній справі по
суті заявлених вимог.

Крім того, позивачем заявлена вимога (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, якою виправлена описка)
про стягнення з відповідача 1093,15грн
процентів за період з 02.10.2012 по 28.07.2014.

Заявлені вимоги суд вважає
мотивованими лише в частині з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проценти, за розрахунком суду, з
урахуванням того, що останнім днем
виконання зобов'язань з оплати є 02.03.2013,
могли бути нараховані лише з 03.10.2012, а не
як вимагає позивач - з 02.10.2012.

За розрахунком суду, розмір процентів
за період з 03.10.2012 по 28.07.2014 складає 1
091,51грн, отже, вимоги саме у такому
розмірі підлягають задоволенню; у
задоволенні вимог про стягнення 1,64грн
суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
оплатою позову судовим збором,
підлягають частковому відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача, а саме
пропорційно розміру задоволених вимог,
що складає 1555,51грн

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 19.08.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства
«Науково-дослідний, виробничий
комбінат «Пуща-Водиця» на користь
Виробничого приватного підприємства
«Промізоляція» 20 000,00грн основної
заборгованості, 1491,80грн пені, 1091,51грн
процентів, а також 1 555,51грн в рахунок
часткового відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

3.В частині стягнення 3939,98грн пені та
1,61грн процентів у задоволенні позову
відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.