номер провадження справи 20/76/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014
Справа № 908/2413/14

За позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Родина на
пісках" (69118, м. Запоріжжя, вул.
Новокузнецька, буд. 4)

до відповідача: Приватного
підприємства "Науково-виробнича фірма
"Анкер" (69118, м. Запоріжжя, вул.
Новокузнецька, буд. 4, офіс 1)

про зобов'язання звільнити частину
приміщення

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача: - Свистунова Е.О. (дов. № 125
від 01.03.2014 р.);

- Мажара О.О. (дов. № 11
від 02.01.2014 р.);

Від відповідача: - Никоненко О.О. (дов. №
б/н від 16.01.2014 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про зобов'язання
відповідача звільнити 1/4 частину
приміщення № 327 в житловому
будинку № 4 (літ. А-10) по вул.
Новокузнецькій, 4 в м. Запоріжжі, до
складу якого входять: кімнати №№ 4, 5, 10
загальною площею 111,1 кв.м, та
демонтувати замки на вхідних дверях у
вказані приміщення.

Ухвалою господарського суду від 11.07.2014
р. порушено провадження у справі
№ 908/2413/14, справі присвоєно номер
провадження 20/76/14, судове засідання
призначено на 29.07.2014 р. На підставі ст.77
ГПК України у судовому засіданні
оголошувалась перерва до 13.08.2014 р.

В судовому засіданні 13.08.2014 р. справу
розглянуто, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги,
викладені в позовній заяві, які
обґрунтовано ст.ст. 368, 369, 382, 370 ЦК
України, ст.ст. 1, 12, 19 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», Правилами
утримання житлових будинків та
прибудинкових територій та мотивовані
наступним. У грудні 2007 р. введено в
експлуатацію житловий будинок по вул.
Новокузнецькій, 4 в м. Запоріжжі (вісі з
IV по VI). У грудні 2009 р. власниками
житлових приміщень вказаного будинку
створено Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Родина на
пісках». 01.02.2010 р. був складений акт
приймання-передачі житлового будинку
на баланс ОСББ «Родина на пісках». У
складі житлового комплексу було
передано і технічний поверх, в т.ч. і
приміщення, які на сьогодні займає
відповідач, що значаться в технічному
паспорті під № 327. Дані приміщення
(кімнати №№4,5,10) відповідач утримує з
2007 року. Рішенням виконкому
Запорізької міської ради від 02.03.2010 р. №
71/23 оформлено право власності за
відповідачем на приміщення літ. А-10 в
будинку № 4 по вул. Новокузнецькій, а
саме: 1/4 частину приміщення № 327, до
складу якого входять службові кімнати
№№ 4, 5, 10 загальною площею 111,1 кв.м.
Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 12.12.2013 р. у справі №
2-4379/11 визнано незаконним та скасовано
рішення № 71/23 в частині оформлення
права власності за відповідачем на 1/4
частину приміщення. Також визнано
незаконним та скасовано свідоцтво про
право власності на майно, яке було
видане на підставі рішення № 71/23;
скасовано державну реєстрацію права
власності відповідача на приміщення.
Даним рішенням встановлено, що
приміщення № 327 (літ. А-10) в будинку № 4
по вул. Новокузнецькій є технічним, а
тому згідно зі ст. 382 ЦК України є
спільною сумісною власністю всіх
співвласників будинку і не може
перебувати у власності окремої особи.
30.05.2014 р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою звільнити
вказані приміщення. Відповідач листом
від 06.06.2014 р. відмовився виконати вимогу
позивача.

Відповідач проти позову заперечив,
зазначивши в письмовому відзиві
наступне. Відповідач, будучи власником
інших нежитлових приміщень у будинку №
4 по вул. Новокузнецькій, є
співвласником приміщення № 327. Таким
чином, володіння та користування
кімнатами в приміщенні № 327 з боку
відповідача є правомірним і
ґрунтується на його праві власності
(спільної сумісної). Позивачем не
доведено факту самовільного зайняття
відповідачем та закриття ним спірного
приміщення. Навпаки, відповідач
неодноразово звертався до позивача з
листами щодо невиконання останнім
своїх обов'язків з обслуговування
мереж житлового комплексу, зазначаючи
про можливість та порядок цілодобового
доступу позивача до приміщення № 327.
Зазначає, що відмовившись від позовних
вимог в адміністративній справі за
позовом ОСББ «Родина на пісках» про
скасування рішення виконкому ЗМР від
02.03.2010 р. № 71/73, позивач тим самим
відмовився від захисту своїх порушених
прав, констатуючи, таким чином,
відсутність порушення своїх прав.
Просить у задоволенні позову відмовити
повністю.

На відзив відповідача від позивача
13.08.2014 р. до суду надійшли письмові
пояснення, в яких зазначено, що
відповідач дійсно є власником
нежитлових приміщень у будинку № 4 по
вул. Новокузнецькій та, відповідно, є
співвласником приміщення № 327.
Співвласники будинку розпорядилися
своєю спільною власністю, передавши на
баланс позивача будинок, в т.ч. і весь
технічний поверх, до складу якого
входить приміщення № 327. Одноосібне
володіння приміщенням, використання
його в своїх цілях, закриття доступу до
приміщення з боку відповідача є
протиправним. До позивача правомірно
перейшло право володіння та
користування приміщенням № 327,
оскільки воно було передано позивачу
на баланс. Зазначає, що причиною
відмови від адміністративного позову
став той факт, що даний спір не підлягав
розгляду в порядку адміністративного
судочинства. Факт зайняття спірного
приміщення відповідач повністю визнає,
заперечуючи лише проти того, що
приміщення було зайнято самовільно. З
аналізу відзиву та доданих документів
вбачається, що сам відповідач визнає
той факт, що доступ до приміщення № 327
закрито. Наполягає на задоволенні
позову.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2007 р. затверджений Акт Державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта: житловий будинок № 2 у
мікрорайоні № 2 житлового масиву
«Південний» (вісі з IV по VI), поштова
адреса: вул. Новокузнецька, 4.

09.12.2009 р. в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис про
реєстрацію юридичної особи - Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Родина на пісках» (далі -
Об'єднання, позивач).

Відповідно до п.п. 1.1, 10.1 статуту
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Родина на
пісках» (зареєстрованого рішенням
виконавчого комітету Запорізької
міської ради від 19.11.2009 р. № 497/1)
об'єднання створено власниками квартир
багатоквартирного будинку № 4 по вул.
Новокузнецькій в місті Запоріжжі
відповідно до Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку». Об'єднання
після набуття статусу юридичної особи
має право прийняти на власний баланс
весь житловий комплекс. Рішення про
прийняття на баланс основних фондів
приймається загальними зборами
відповідно до вимог діючого
законодавства.

Відповідно до витягу від 09.07.2010 р. із
протоколу № 2 загальних зборів
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Родина на
пісках», Об'єднання прийняло житловий
комплекс по вул. Новокузнецькій, 4 (з
дитячою площадкою).

01.02.2010 р. позивачем з балансу замовника
будівництва було прийнято на свій
баланс житловий комплекс по вул.
Новокузнецькій, 4, що підтверджується
актом приймання-передачі житлового
комплексу з балансу на баланс.
Відповідно до витягу з технічного
паспорту - експлікації внутрішніх площ,
на 2 поверсі (літ. А-10) будинку № 4 по вул.
Новокузнецькій розміщено приміщення №
327 загальною площею 453,8 кв.м (підсобна
площа - 453,8 кв.м, основна площа -
відсутня).

Позивач, обґрунтовуючи позов
самовільним зайняттям відповідачем
частини (1/4) приміщення № 327 (літ. А-10),
просить зобов'язати відповідача
звільнити 1/4 частину приміщення № 327 в
житловому будинку № 4 (літ. А-10) по вул.
Новокузнецькій, 4 в м. Запоріжжі, до
складу якого входять: кімнати №№ 4, 5, 10
загальною площею 111,1 кв.м, та
демонтувати замки на вхідних дверях у
вказані приміщення.

Проаналізувавши норми
законодавства, оцінивши докази і
пояснення представників сторін, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню на наступних
підставах.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Статтею 16 цього
Кодексу встановлено перелік способів
захисту цивільних прав та інтересів,
згідно з яким кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 20 Господарського
кодексу України, якою визначено
способи захисту прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів.

Держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності (ч. 1 ст.
386 ЦК України). Згідно з ст. 391 ЦК України
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпоряджання своїм майном має власник
майна.

Приписами ст. 321 ЦК України
встановлено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Статтею 316 ЦК України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
заявлені до ПП «Науково-виробнича
фірма «Анкер», позивач стверджує, що
співвласники будинку № 4 по вул.
Новокузнецькій ( в тому числі
відповідач, як член ОСББ) розпорядилися
своєю спільною власністю (житловим
будинком), а саме: передали її на баланс
позивача. Позивач утримує і здійснює
експлуатацію неподільного і
загального майна відповідно до
статуту.

Статтею 385 ЦК України визначено, що
власники квартир для забезпечення
експлуатації багатоквартирного
житлового будинку, користування
квартирами та спільним майном
житлового будинку можуть створювати
об'єднання власників квартир (житла).
Таке об'єднання може бути створено
також власниками житлових будинків.
Об'єднання власників квартир, житлових
будинків є юридичною особою, яка
створюється та діє відповідно до
статуту та закону.

В пункті 2.1 статуту Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Родина на пісках» визначено,
що метою створення об'єднання є
забезпечення захисту прав його членів,
відповідно до п. 12.1 цього статуту, та
дотримання ними обов'язків щодо
належного управління, утримання та
використання неподільного і
загального майна житлового комплексу,
забезпечення своєчасного надходження
коштів для сплати всіх платежів,
передбачених законодавством та
статутними документами.

Власники квартир і нежитлових
приміщень будинку є співвласниками на
праві спільної часткової власності
допоміжних приміщень будинку, його
конструктивних елементів і технічного
обладнання, примірний перелік яких
наведено в розділі 4 цього статуту (п. 3.1
статуту). Управління неподільним та
загальним майном житлового комплексу
об'єднання здійснюється шляхом:
належної експлуатації житлового
комплексу та забезпечення відповідних
умов користування власним майном
власників; накопичення необхідних
коштів на проведення поточних та
капітальних ремонтів відповідно до
законодавства; отримання
відшкодування від винної особи за
збитки, заподіяні майну, яке перебуває
у нього у власності, або своєчасного
звернення до суду щодо відшкодування
збитків у примусовому порядку (п. 10.5
статуту). Відповідно до п. 4.1 статуту:
неподільне майно - неподільна частина
житлового комплексу, яка складається з
частини допоміжних приміщень,
конструктивних елементів будинку,
технічного обладнання, що забезпечують
належне функціонування житлового
будинку. Неподільне майно перебуває у
спільній сумісній власності
співвласників багатоквартирного
будинку. Неподільне майно не підлягає
відчуженню. Загальне майно - частина
допоміжних приміщень житлового
комплексу, що можуть використовуватися
згідно з їх призначенням на умовах,
визначених цим статутом (кладові,
гаражі, майстерні тощо).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 12.12.2010 р. у справі №
2-4379/11, яке залишено без змін ухвалами
апеляційного суду Запорізької області
від 20.05.2014 р., від 06.08.2014 р., - 1) Визнано
незаконним та скасовано частково п. 1 та
п. 2 рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради від 02.03.2010 р. №
71/23 «Про оформлення права власності на
нежитлові приміщення в житловому
будинку № 4 (літ. А-10) по вул.
Новокузнецькій за ПП НВФ «Анкер» та ТОВ
«Компанія Торговий Дім», а саме, в
частині оформлення права власності за
Приватним підприємством
«Науково-виробнича фірма «Анкер» на 1/4
частину приміщення № 327 в будинку № 4
(літ. А-10) по вулиці Новокузнецькій в м.
Запоріжжі та в частині оформлення
права власності за Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Торговий Дім» на 3/4 частини приміщення
№ 327 в будинку № 4 по вулиці
Новокузнецькій в м. Запоріжжі. 2)
Визнано незаконним (недійсним) та
скасовано свідоцтво про право
власності Приватного підприємства
«Науково-виробнича фірма «Анкер» від
22.03.2010 р. серії САС № 914280, видане
виконавчим комітетом Запорізької
міської ради, на 1/4 частину приміщення
№ 327 в будинку № 4 (літ. А-10) по вулиці
Новокузнецькій в м. Запоріжжі. 3)
Скасовано державну реєстрацію права
власності Приватного підприємства
«Науково-виробнича фірма «Анкер» на 1/4
частину приміщення № 327 в житловому
будинку № 4 (літ. А-10) по вулиці
Новокузнецькій в м. Запоріжжі, до
складу якої входять: службові кімнати
№№ 4, 5, 10 загальною площею 111,1 кв.м.

У судовому засіданні відповідач надав
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно (завірені копії), видані
виконавчим комітетом Запорізької
міської ради від 22.03.2010 р., відповідно до
яких відповідачу належать на праві
приватної власності нежитлові
приміщення (літ. А-10) №№ 337, 338, 339, 340 за
адресою: м. Запоріжжя, вул.
Новокузнецька, будинок 4. Право
власності на зазначені приміщення
підтверджуються Витягами про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Частиною 1 ст. 368 ЦК визначено, що
спільною сумісною власністю є спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності.

Співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників (ч.ч. 1, 2 ст. 369
ЦК).

Статтею 19 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку»
встановлено, що спільне майно
співвласників багатоквартирного
будинку складається з неподільного та
загального майна. Неподільне майно
перебуває у спільній сумісній
власності співвласників
багатоквартирного будинку. Неподільне
майно не підлягає відчуженню. Загальне
майно перебуває у спільній частковій
власності співвласників
багатоквартирного будинку. Власники
приміщень володіють, користуються і у
встановлених цим Законом та цивільним
законодавством межах розпоряджаються
спільним майном.

Неподільне майно - неподільна частина
житлового комплексу, яка складається
з частини допоміжних приміщень,
конструктивних елементів будинку,
технічного обладнання будинку, що
забезпечують належне функціонування
жилого будинку; загальне майно -
частина допоміжних приміщень
житлового комплексу, що можуть
використовуватися згідно з їх
призначенням на умовах, визначених у
статуті об'єднання (кладові, гаражі, в
тому числі підземні, майстерні тощо)
(ст. 1 даного Закону).

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 12.12.2010 р. у справі №
2-4379/11 за позовом Свистунової Е.О. до
Виконавчого комітету Запорізької
міської ради, ТОВ «Компанія Торговий
Дім», ПП «НВФ «Анкер», третя особа: ОСББ
«Родина на пісках», ТОВ «ЗМБТІ»,
Державна реєстраційна служба
Головного управління юстиції
Запорізької області, Реєстраційна
служба Запорізького міського
управління юстиції, про визнання
незаконним та скасування рішення,
встановлено, що за своїм цільовим
призначенням приміщення № 327 по вул.
Новокузнецькій, 4 (літ. А-10) є технічним;
в приміщенні № 327 розташоване
обладнання, що забезпечує
функціонування будинку в цілому, а тому
в розумінні ст.ст. 1, 19 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», ст. 382 ЦК
України, є об'єктом права спільної
сумісної власності всіх співвласників
багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватися
перед судом, якщо в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Той факт, що приміщення № 327 є
технічним, в ньому розташовані
інженерні комунікації та технічні
прилади, необхідні для забезпечення
санітарно-гігієнічних умов та
безпечної експлуатації квартир,
підтверджується також представниками
сторін, які надавали пояснення в
судових засіданнях, та матеріалами
справи, зокрема, листуванням.

Відповідно до приписів законодавства,
враховуючи цільове призначення
приміщення № 327, дане нерухоме майно
належить на праві спільної сумісної
власності співвласникам будинку № 4 по
вул. Новокузнецькій, в тому числі і
відповідачу, як власнику нежитлових
приміщень в даному будинку.

Згідно зі ст. 317 ЦК власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, відповідач як співвласник
багатоквартирного будинку, має право
на здійснення права володіння та
користування спірною частиною
приміщення сумісно з іншими власниками
будинку.

В силу вимог ст.ст. 386, 387, 391 ЦК
України власник майна має право
звернутися до суду з вимогою про захист
права власності, як шляхом
витребування майна від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним, згідно статті
387 ЦК України (віндикаційний позов), так
і вимагаючи усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном, згідно
статті 391 ЦК України (негаторний позов).

Негаторний позов пред'являється у
випадках, коли власник має свою річ у
володінні, але дії інших осіб
перешкоджають йому вільно її
використовувати або розпоряджатися
нею. Характерною ознакою негаторного
позову є протиправне вчинення особою
перешкод власникові у реалізації ним
повноважень розпорядження та
користування належним йому майном.
Предметом негаторного позову є вимога
володіючого майном власника до третіх
осіб про усунення порушень його права
власності, що перешкоджають йому
належним чином користуватися,
розпоряджатися цим майном тим чи іншим
способом. Підставою негаторного позову
слугують посилання позивача на належне
йому право користування і
розпорядження майном, а також факти, що
підтверджують дії відповідача у
створенні позивачеві перешкод щодо
здійснення ним цих правомочностей. При
цьому, для задоволення вимог власника
достатньо встановити факт об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні
власником своїх правомочностей. Таким
чином, право власності як абсолютне
право має захищатися лише при
доведенні самого факту порушення.

Балансоутримувач забезпечує
управління житловим комплексом (ст. 11
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку»).

Відповідно, як вбачається з матеріалів
справи, позивач у справі є
балансоутримувачем житлового будинку
№ 4 по вул. Новокузнецькій, тобто
управителем будинку. Передання будинку
на баланс позивача не спричинило
переходу до нього (позивача) права
власності на будинок, в тому числі
права власності на спірне приміщення №
327 (його частину). Відповідно до п.10.5

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Родина на
пісках» є самостійною юридичною
особою, створеною власниками квартир
будинку № 4 по вул. Новокузнецькій.
Даний позов пред'явлено ОСББ «Родина на
пісках» як юридичною особою.

Статтею 4 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» визначено,
що об'єднання створюється для
забезпечення і захисту прав його
членів та дотримання їхніх
обов'язків, належного утримання та
використання неподільного і
загального майна, забезпечення
своєчасного надходження коштів для
сплати всіх платежів, передбачених
законодавством та статутними
документами. Основна діяльність
об'єднання полягає у здійсненні
функцій, що забезпечують реалізацію
прав власників приміщень на володіння
та користування спільним майном
членів об'єднання, належне утримання
будинку та прибудинкової території,
сприяння членам об'єднання в
отриманні житлово-комунальних та
інших послуг належної якості за
обґрунтованими цінами та виконання
ними своїх зобов'язань, пов'язаних з
діяльністю об'єднання.

Таким чином, як слідує з вказаних
нормативних положень, необхідною
умовою для захисту права власності
щодо приміщення, яке перебуває у
спільній власності, є наявність власне
самого права власності. Позивачем не
надано належних та допустимих доказів
того, що він є власником нерухомого
майна, стосовно якого заявлені позовні
вимоги.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
позивачем не доведено факту реєстрації
припинення права власності
відповідача на нерухоме майно (1/4
частину приміщення № 327 по вул.
Новокузнецькій, 4), відповідно до
приписів Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», статтею 1 якого
встановлено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме
майно, обтяження таких прав шляхом
внесення відповідного запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

На підтвердження факту утримання
відповідачем у власному користуванні
1/4 частини приміщення № 327, в т.ч.
встановлення на вхідних дверях до
кімнат №№ 4, 5, 10 замків, позивач надав
акт від 05.08.2013 р., в якому зазначено, що у
визначений час (05.08.2013 р.) двері
приміщення № 327 були закриті, ключі
знаходилися у відповідача. Даний акт
складався на виконання ухвали
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя.

Відповідач проти одноособово
користування приміщенням № 327
заперечує, надав листування, з якого
вбачається готовність відповідача
надати цілодобовий доступ до
приміщення, в якому розташовані речі
відповідача. Зокрема, в листі від 06.06.2014
р. № 34, адресованому позивачу,
зазначено, що в спірне приміщення
персонал позивача має вільний доступ
цілодобово. Жодного доказу у
підтвердження факту порушення прав
позивача відповідачем на момент
вирішення спору в суді позивачем не
надано.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 3 ст.129
Конституції України, ст. 33 ГПК України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. У даному разі це
стосується позивача, який мав довести
наявність тих обставин, на підставі
яких він звернувся до господарського
суду з даним позовом.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Оцінивши представлені позивачем та
відповідачем докази, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено
вчинення відповідачем самого факту
порушення його права володіння та
користування нерухомим майном - 1/4
частиною приміщенням № 327 в будинку № 4
по вул. Новокузнецькій (літ. А-10), до
складу якого входять кімнати №№ 4, 5, 10.
Суд також бере до уваги, що п.2.5 статуту
позивача встановлено право об'єднання
звертатися до суду з позовом про
звернення стягнення на майно власників
приміщень, які відмовляються
відшкодовувати завдані збитки,
своєчасно та у повному обсязі
сплачувати всі встановлені
законодавством та статутом об'єднання
платежі і внески, а також відрахування
до резервного і ремонтного фондів.
Позивачем способом захисту своїх прав
як юридичної особи визначив
зобов'язати відповідача звільнити
спірну частину приміщення, що
суперечить також як повноваженням
позивача, так і охоронюваних законом
прав відповідача як співвласника цього
приміщення.

Враховуючи, що позивачем не доведено
факту порушення відповідачем його
охоронюваних законом прав та
інтересів, позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище, у
задоволенні позову у вибраний
позивачем спосіб захисту права
відмовляється повністю. Позивач не
позбавлений права вибрати інший спосіб
захисту.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 18 серпня 2014 р.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дати його
повного складення (дня підписання).