ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.08.14р. Справа № 904/7744/13

Суддя господарського суду
Дніпропетровської області Новікова
Р.Г. при секретарі судового засідання
Яковлєвій А.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перше Травня
комбікормовий завод" с. Хутори,
Черкаський район, Черкаська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпроолія",м.
Дніпропетровськ

про про стягнення 229 072 грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився.

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Перше Травня
комбікормовий завод» с. Хутора
Черкаського району звернулось до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпроолія» м.
Дніпропетровськ з позовом про
стягнення безпідставно отриманих
коштів в сумі 229072грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на помилковість
перерахування суми 229072грн. на рахунок
відповідача, вимогу №199 від 02.09.2013р.,
норми статті 1212 Цивільного кодексу
України.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.12.2013р.
у справі №904/7744/13, залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.03.2014р., позовні вимоги було задоволено
та присуджено до стягнення суму
безпідставно отриманих коштів в
розмірі 229072грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.06.2014р. вищевказані судові
акти було скасовано, справу направлено
на новий розгляд до господарського
суду Дніпропетровської області. При
цьому, в постанові було зазначено
наступне.

Не надано належної оцінки, зокрема,
наданому до матеріалів справи разом з
клопотанням позивача платіжному
дорученню №14693 від 02.11.2012р. про
перерахування позивачем на рахунок
відповідача коштів в сумі 245000грн. за
олію соняшникову згідно договору №230812
від 23.08.2012р., про що зроблено
відповідний запис в графі "призначення
платежу". При цьому, судами не з'ясовано,
чи було здійснено цей платіж після
виставлення відповідачем рахунка №322
від 02.11.2012р. на виконання договору №230812
від 23.08.2012р., тоді як суди мали б надати
оцінку також і зазначеним документам
поряд з іншими.

До того ж, в матеріалах справи
знаходиться пояснення позивача, в
якому останній пояснив, що "25.10.2012р.
відповідачем здійснено поставку
товару позивачу, не дивлячись на те, що
сторонами не було укладено та
погоджено відповідного додатку до
договору, а позивачем, в свою чергу,
прийнято цю поставку". Суди не
з'ясували, чи такі дії сторін можна
вважати внесенням змін до
вищенаведеного договору в частині
обов'язкового складання відповідного
додатку щодо поставки партії товару.

Також, судами при прийнятті рішення не
враховано посилання позивача в цих же
поясненнях на підстави, з яких він
вважає, що спірна сума підлягає
поверненню у відповідності до ст. 1212
Цивільного кодексу України, а саме, що
строк договору в частині поставки
закінчився 31.12.2012р., а тому підстава для
утримання відповідачем коштів після
цієї дати відпала.

Однак, необхідно звернути увагу, що п.
11.2 договору, як встановлено судом
першої інстанції, сторони погодили
строк дії договору - до 31.12.2012р., втім в
частині взаєморозрахунків - до їх
остаточного завершення, а тому суди
мають надати відповідну оцінку
зазначеним твердженням позивача з
урахуванням змісту наведеного пункту
договору.

Судам, які встановили, що між сторонами
був укладений договір купівлі-продажу
№230812 від 23.08.2012р. та що сторони
здійснювали поставку та оплату,
зокрема, і без укладення відповідного
додатку до договору на виконання саме
умов договору, слід визначити, чи
отримано відповідачем спірні кошти,
які просить стягнути позивач як оплату
за поставку товару за зазначеним
договором, враховуючи, при цьому,
платіжне доручення №14693 від 02.11.2012р.,
якому не було дано оцінки під час
розгляду справи місцевим
господарським судом та перегляду
рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.06.2014р.
було прийнято справу до провадження та
призначене судове засідання.

В судовому засіданні від 06.08.2014р.
представник позивача надав письмові
пояснення, в яких зазначив наступне.

Помилковим є перерахування коштів в
розмірі 245000грн. платіжним дорученням
від 24.10.2012р., адже перерахування
здійснювалось за договором, якого не
існувало; сторони не погоджували
попередню оплату товару, поставленого
згідно видаткової накладної №340 від
25.10.2012р.; відповідачем не виставлявся
будь-який рахунок на оплату товару;
умовами договору взагалі не
передбачена поставка товару згідно
видаткової накладної №340 від 25.10.2012р.,
тому позивач фізично не міг наперед
оплатити товар, кількість, ціну та
строки поставки якого сторони не
узгодили.

У зв'язку з нез'явленням відповідача в
судове засідання та ненаданням
документів, витребуваних ухвалами
суду, розгляд відкладався.

В судове засідання від 26.08.2014р. сторони
не забезпечили явку своїх
представників.

Ухвали суду були направлені
відповідачу у справі в установленому
порядку на адресу, зазначену в позові,
яка співпадає з адресою
місцезнаходження юридичної особи, що
міститься в Єдиному державного реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

Як вбачається з повідомлення про
вручення поштового відправлення,
наявного в матеріалах справи,
відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
судом справи.

На день розгляду справи у судовому
засіданні 26.08.2014р. будь-яких письмових
заяв та клопотань від відповідача щодо
відкладення розгляду справи до суду не
надходило.

Враховуючи, що від відповідача
повідомлення щодо неможливості участі
у судовому засіданні 26.08.2014р. до
господарського суду Дніпропетровської
області не надходило, відзив на позовну
заяву і витребувані господарським
судом документи не подано, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

При цьому, згідно зі статтею 38
Господарського процесуального кодексу
України визнання однією стороною
фактичних даних і обставин, якими інша
сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи,
ознайомившись з правовою позицією
позивача, що викладена письмово, наявна
у матеріалах справи, господарський суд
встановив:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Перше Травня
комбікормовий завод" (далі - покупець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дніпроолія" (далі -
продавець) був підписаний договір
купівлі-продажу №230812 від 23.08.2012р. (далі -
договір №230812 від 23.08.2012р.), відповідно
до якого продавець зобов'язався
поставити і передати у власність (повне
господарське відання) покупця "Олія
соняшникова" (далі - товар), а Покупець
зобов'язався прийняти цей товар та
своєчасно здійснити оплату.

Ціна на товар розуміється на базисних
умовах поставки, визначених цим
договором, на кожну партію товару і
визначається сторонами в додатках до
даного договору, що є невід'ємними
частинами цього договору.

Загальна сума договору визначається як
загальна сума всіх партій товару
визначених в додатках до договору.

Поставка товару здійснюється партіями.
Умови поставки товару, а також строки
поставки обумовлюються сторонами в
додатках до даного договору, що є
невід'ємними частинами цього договору.
Під партією товару розуміється
кількість товару визначеного в
додатках до даного договору.

Строк дії договору згідно з п. 11.2
договору сторонами визначено до
31.12.2012року, а в частині
взаєморозрахунків - до їх остаточного
завершення.

23.08.2012р. між продавцем та покупцем
укладено додаток №1 до договору
купівлі-продажу №230812 від 23.08.2012р.

Пунктом 5 додатку №1 до договору
встановлено, що продавець
зобов'язується здійснити поставку
товару у кількості 26 тон +/- 10% до 25.08.2012р.
включно. Загальна вартість товару по
даному додатку складає 270400грн., в тому
числі ПДВ 45066грн.66коп.

Оплата за товар здійснюється покупцем
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок продавця
протягом двох банківських днів з дати
отримання рахунка на оплату партії
товару, визначеної в специфікації або з
дати поставки товару.

На виконання умов договору 23.08.2012р.
позивачем перераховано на поточний
рахунок відповідача попередню оплату
вартості товару в сумі 270400грн., що
підтверджується банківською випискою
від 23.08.2012р.

24.08.2012р. відповідач на виконання умов
договору поставив позивачу товар в
кількості 25,76т. на загальну суму
267904грн., що підтверджується видатковою
накладною №206 від 24.08.2012р., в якій
зроблено посилання на договір від
23.08.2012р.

В подальшому, між сторонами не
укладались додатки до договору №230812
від 23.08.2012р., в яких узгоджувались би
умови та строки поставки товару,
порядок і строки оплати. Доказів
протилежного суду не надано.

Позивачем в жовтні - листопаді 2012року
було перераховано на адресу
відповідача 490000грн., а саме:

- платіжним дорученням №14554 від 24.10.2012р.
перераховано 245000грн., в призначенні
платежу було зазначено - «олія
соняшникова з/г дог б/н від 23.08.2012р.»;

- платіжним дорученням №14693 від 02.11.2012р.
перераховано 245000грн., в призначенні
платежу зазначено - «олія соняшникова
з/г дог 230812 від 23.08.2012р.»

Згідно з матеріалами справи, всього
позивачем було перераховано 760400грн.,
фактично товару було поставлено на
суму 531328грн. Різниця складає суму
позову 229072грн.

Відповідач стверджував, що саме на
підставі виставленого рахунку №322 від
02.11.2012р. на суму 245000грн., позивачем було
перераховано вказану суму платіжним
дорученням №14693 від 02.11.2012р. Але через
неповну оплату вже поставленого товару
відповідач притримав товар та не
здійснив поставку. В якості доказу
виставлення рахунку на адресу
позивача, відповідач посилався на
фіскальний чек №9612 від 13.11.2012р.

Суд звертає увагу, що кошти (245000грн.)
були перераховані платіжним
дорученням №14693 від 02.11.2012р., тому
фіскальний чек №9612 від 13.11.2012р. не може
бути доказом попереднього виставлення
на адресу позивача рахунку №322 від
02.11.2012р. на суму 245000грн. та доказом
направлення на адресу позивача саме
цього рахунку.

Позивач наполягає на тому, що товар
поставлений згідно видаткової
накладної №340 від 25.10.2012р. був сплаченим
платіжним дорученням №14693 від 02.11.2012р. А
безпідставно отриманими є кошти,
перераховані платіжним дорученням
№14554 від 24.10.2012р. з призначенням платежу
«олія соняшникова з/г дог б/н від
23.08.2012р.» в розмірі 229072грн.
Обґрунтовуючи свою правову позицію,
посилається на те, що у зв'язку з
відсутністю виставленого рахунку,
фізично не міг наперед оплатити товар,
кількість, ціну та строки поставки
якого сторони не узгодили.

Листом-вимогою №199 від 02.09.2013р. позивач
вимагав від відповідача повернути цю
суму, яка залишилася відповідачем без
відповіді та задоволення.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно видаткової накладної №340 від
25.10.2012р. відповідачем передано, а
представником позивача отримано 26,88тон
олії соняшникової на суму 263424грн. В
якості підстави в видатковій накладній
міститься посилання на договір №230812
від 23.08.2012р.

В довіреності ККЗ 1237 від 25.10.2012р.,
виданої на ім'я представника позивача
для отримання від відповідача олії
соняшникової, в якості підстави
отримання товарно-матеріальних
цінностей зазначено «рахунок». Тому
твердження позивача про неотримання
ним рахунку №311 від 24.10.2012р. на суму
263424грн. та неможливість проведення
розрахунків спростовується
вищенаведеним.

Таким чином, на момент здійснення
оплати платіжним дорученням №14554 від
24.10.2012р. позивач мав рахунок, в якому
зазначалось найменування, кількість та
вартість товару.

Враховуючи зміст документів, які
складались позивачем та відповідачем
після 24.08.2012р., суд дійшов висновку, що
своїми діями сторони фактично змінили
умови договору №230812 від 23.08.2012р. А саме -
на підставі виставленого рахунку №311
від 24.10.2012р. на суму 263424грн.
здійснювалась оплата платіжним
дорученням №14554 від 24.10.2012р., потім
поставлявся товар на підставі
видаткової накладної №340 від 25.10.2012р.

Таким чином, перерахування коштів
платіжним дорученням №14554 від 24.10.2012р.
відбувалось в рамках договору №230812 від
23.08.2012р., тому відсутні підстави вважати
вказані кошти безпідставно отриманими
відповідачем.

З огляду на викладене, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «Перше
Травня комбікормовий завод» с. Хутора
Черкаського району до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроолія» м. Дніпропетровськ про
стягнення безпідставно отриманих
коштів в сумі 229072грн.

Керуючись приписами статті 49
Господарського процесуального кодексу
України та враховуючи зміст пункту 4.4
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»,
господарський суд розподіляє судові
витрати, понесені сторонами під час
розгляду справи, наступним чином:
витрати відповідача зі сплати судового
збору за апеляційної та касаційної
скарг покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
нормами статей Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 82, 83,
84, 85, 111-12 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перше Травня
комбікормовий завод» с. Хутора
Черкаського району до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроолія» м. Дніпропетровськ про
стягнення безпідставно отриманих
коштів в сумі 229072грн. - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перше Травня
комбікормовий завод» с. Хутора
Черкаського району (Ідентифікаційний
код 36726560, місцезнаходження: 49044, м.
Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 6)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпроолія» м.
Дніпропетровськ (Ідентифікаційний код
36330229, місцезнаходження: 19603, Черкаський
район, с. Хутори, вул. Центральна, буд. 2,
кімн. 18) витрати з оплати судового збору
в розмірі 2290грн.72коп. за подання
апеляційної скарги та витрати з оплати
судового збору в розмірі 2290грн.72коп. за
подання касаційної скарги.

Видати наказ після набрання чинності
рішенням.

В судовому засіданні від 26.08.2014р.
проголошено повний текст рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя Р.Г. Новікова