ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.08.2014
Справа № 908/2795/14

Суддя господарського суду
Запорізької області Мірошниченко М.В.,
розглянувши позовну заяву Запорізької
обласної організації профспілки
працівників енергетики та
електротехнічної промисловості
України (69044, м. Запоріжжя, пл.
Профспілок, 5)

до Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Південкомбанк» в
особі Запорізького відділення ПАТ
«Південкомбанк» (69035, м. Запоріжжя, вул.
Миру, буд. 16)

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2014 р. в господарський суд
Запорізької області надійшла позовна
заява Запорізької обласної
організації профспілки працівників
енергетики та електротехнічної
промисловості України про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Південкомбанк» в
особі Запорізького відділення ПАТ
«Південкомбанк» грошових коштів в сумі
33213,70 грн. за договором банківського
вкладу від 28.02.2013 р. № 323Д-17ю.

Розглянувши зазначену позовну заяву
господарський суд дійшов висновку, що
позовна заява підлягає поверненню на
підставі пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України), виходячи з
наступного.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено
вимоги щодо форми і змісту позовної
заяви та комплектності документів, які
повинні додаватися до неї. Зокрема,
пунктами 2 та 3 ч. 1 статті 57 ГПК України
передбачено, що до позовної заяви, що
подається до господарського суду,
мають бути додані документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі, а також
документи які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплати за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місті їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Законом України "Про судовий збір"
визначено правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору. Згідно зі
статтею 1 вказаного Закону судовий збір
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, за
видачу судами документів, а також у
разі ухвалення окремих судових рішень,
передбачених цим законом, і
включається до складу судових витрат.
За статтею 2 вказаного Закону
платниками судового збору є: громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду чи
стосовно яких ухвалене судове рішення,
передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий
захист в аспекті доступу до правосуддя
є встановлення законом помірного
судового збору для осіб, які
звертаються до суду. Це відповідає
Рекомендації Комітету Міністрів Ради
Європи державам-членам щодо заходів, що
полегшують доступ до правосуддя‚ від 14
травня 1981 року № R (81) 7: „В тій мірі, в
якій судові витрати становлять явну
перешкоду доступові до правосуддя, їх
треба, якщо це можливо, скоротити або
скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Таким чином, сплата судового збору за
подання заяв, скарг до суду, а також за
видачу судами документів є складовою
доступу до правосуддя, який є елементом
права особи на судовий захист,
гарантованого статтею 55 Конституції
України.

Відповідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" встановлено у
2014 році мінімальну заробітну плату: у
місячному розмірі - 1218 гривень.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
встановлено ставку судового збору у
розмірі 2 відсотків ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат
та за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
встановлено ставку судового збору в 1
розмірі мінімальної заробітної плати.

В позовній заяві Запорізька обласна
організація профспілки працівників
енергетики та електротехнічної
промисловості України зазначає, що на
підставі п.п. 7, 17 ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про судовий збір" позивач звільнений
від сплати судового збору, оскільки є
громадською організацією, згідно ст.
ст. 1, 2 Закону України "Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності".

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються в тому
числі державні органи, підприємства,
установи, організації, громадські
організації та громадяни, які
звернулися у випадках, передбачених
законодавством, із заявами до суду щодо
захисту прав та інтересів інших осіб, а
також споживачі - за позовами, що
пов'язані з порушенням їхніх прав.

Громадська організація може захищати в
суді особисті немайнові та майнові
права як своїх членів, так і права та
охоронювані законом інтереси інших
осіб, які звернулися до неї за таким
захистом, лише у випадках, якщо таке
повноваження передбачено у її
статутних документах та якщо
відповідний закон визначає право
громадської організації звертатися до
суду за захистом прав та інтересів
інших осіб.

В даному випадку, з наданих позивачем
до позовних матеріалів документів, не
вбачається, що Запорізька обласна
організація профспілки працівників
енергетики та електротехнічної
промисловості України звертається до
суду за захистом прав та інтересів
інших осіб. Даний спір є господарським
та стосується він невиконання умов
договору банківського вкладу. Стороною
договору № 323Д-17Ю банківського вкладу
"Стандартний" (з виплатою процентів в
кінці строку) від 28.02.2013 р. є юридична
особа - Запорізька обласна організація
профспілки працівників енергетики та
електротехнічної промисловості
України, а не будь-які інші особи, в
інтересах яких заявлено позов.

У відповідності до п. 1.1, 1.2, 1.3 договору
№ 323Д-17Ю банківського вкладу, саме
позивачу (а не іншим особам) відкрито
депозитний рахунок у Банку; саме
Вкладник (позивач, а не інші особи)
перераховує суму 30000,00 грн. грошових
коштів до Банку і Банк зобов'язується
повернути кошти позивачу (а не іншим
особам).

Згідно до п.1.4 договору від 28.02.2013р. за
користування коштами Банк сплачує саме
позивачу - Вкладнику (а не іншим особам)
проценти з розрахунку 21% річних.

Таким чином позов заявлений з метою
захисту майнового права саме позивача
у справі, а не інших осіб.

Слід зазначити, що відповідно до Закону
України "Про захист прав споживачів"
споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника.

Отже, Запорізька обласна організація
профспілки працівників енергетики та
електротехнічної промисловості
України, як юридична особа, також не
підпадає під поняття "споживач" в
розумінні Закону України "Про захист
прав споживачів", тому не може бути
звільнена від сплати судового збору, як
споживач - за позовами, що пов'язані з
порушенням їхніх прав.

Також безпідставним є посилання
позивача з метою обгрунтування
звільнення від сплати судового збору
на обставину, передбачену ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», щодо
звільнення від сплати судового збору
за позовами про відшкодування збитків,
завданих внаслідок неповернення у
строки, передбачені договорами
грошових внесків, залучених, у тому
числі до банків, оскільки предметом
заявленого позову не є вимога про
стягнення збитків, завданих внаслідок
неповернення Банком грошових коштів, а
є вимога про стягнення суми 33213,70грн.
самого грошового внеску (вкладу), тобто
основного боргу.

З огляду на викладене, п. 7, 17 ч. 1 ст. 5
Закону України "Про судовий збір" не
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

До позовної заяви Запорізької обласної
організації профспілки працівників
енергетики та електротехнічної
промисловості України не додано
жодного доказу про сплату судового
збору.

Таким чином, позивачем не дотримано
вимоги Закону України "Про судовий
збір" щодо сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі і до
суду не надано доказів сплати судового
збору, що згідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України є підставою для повернення
позовної заяви без розгляду.

Крім того, відповідно до ст. 56 ГПК
України позивач, прокурор чи його
заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи
(ч.1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36
ГПК України).

При цьому, слід відзначити, що в процесі
підготовки та оформлення документів
необхідно дотримуватись правил, які
забезпечують їх юридичну силу.

Так, документ має юридичну силу за
наявності обов'язкових для цього виду
документа реквізитів. Зокрема,
документи оформляються на бланках,
мають встановлений комплекс
реквізитів і відповідний порядок їх
розташування, установлений
Національним стандартом України.

Відповідно до п. 4.4 Національного
стандарту України „Вимоги до
оформлення документів" ДСТУ 4163-2003 р.,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від
07.04.2003р. № 55, документи, що їх складають
в організації, повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
організації, назва виду документа,
дата, реєстраційний індекс документа,
заголовок до тексту документа, текст
документа, підпис.

Дата документа - це дата його
підписання, затвердження, прийняття,
зареєстрування, яку оформлюють
цифровим способом. Реєстраційний
індекс документа складають з його
порядкового номера, який можна
доповнювати за рішенням організації
індексом справи за номенклатурою
справ, інформацією про кореспондента,
виконавця тощо (пункти 5.11 та 5.12
Національного стандарту України).

Запорізька обласна організація
профспілки працівників енергетики та
електротехнічної промисловості
України звернулася в господарський суд
Запорізької області із позовною
заявою, яка датована 30.07.2014 року (дата
наявна на першому аркуші позовної
заяви).

До позовних матеріалів в якості
доказів направлення копії позовної
заяви відповідачу надано фіскальний
чек від 06.08.2014 р. та опис вкладення у
цінний лист від 06.08.2014 року.

Надані суду фіскальний чек та опис
вкладення у цінний лист від 06.08.2014 року
свідчать про факт направлення
відповідачу копії позовної заяви (без
зазначення її вихідного номеру та дати)
та ряду документів.

Доказів направлення відповідачу саме
позовної заяви за вих. від 30.07.2014 р. -
суду не було надано.

Інших доказів направлення відповідачу
позовної заяви суду не було надано.

Відсутність ідентифікуючих ознак
позовної заяви позбавляє
господарський суд можливості
встановити факт, що на адресу
відповідача направлено саме копію
позовної заяви, оригінал якої надійшов
до господарського суду.

Отже, з наданих позивачем документів
суду неможливо зробити висновок про
направлення на адресу відповідача
копії позовної заяви та доданих до неї
документів саме в редакції, яку надано
до господарського суду Запорізької
області.

Таким чином, господарський суд
позбавлений можливості
пересвідчитись, що відповідачу
направлено саме копію позовної заяви
за вих. від 30.07.2014 р., що згідно до п. 6 ч. 1
ст. 63 ГПК України є підставою для
повернення позовної заяви без
розгляду.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суд України від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Згідно із пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі та не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку щодо необхідності повернення
позовної заяви Запорізької області
надійшла позовна заява Запорізької
обласної організації профспілки
працівників енергетики та
електротехнічної промисловості
України про стягнення з Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» в особі
Запорізького відділення ПАТ
«Південкомбанк» грошових коштів в сумі
33213,70 грн., без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63
ГПК України повернення позовної заяви
не перешкоджає повторному звертанню з
нею до господарського суду у
загальному порядку після усунення
допущених порушень.

Керуючись ст.. 54, 56, 57, п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Запорізької обласної
організації профспілки працівників
енергетики та електротехнічної
промисловості України, м. Запоріжжя
повернути без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 17
аркушах, в т.ч. оригінали: фіскальний
чек та опис вкладення у цінний лист від
06.08.2014 р..

Суддя
М.В. Мірошниченко