ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.14р. Справа № 904/4466/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДНІПРОГАЗ", м.
Дніпропетровськ

до Дніпропетровського міського
комунального підприємства "Управління
по ремонту та експлуатації автошляхів"
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 45 959,42 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Єрмілко Т.А. - представник
(дов. № 79 юр від 011.08.2014)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"ДНІПРОГАЗ" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до
Дніпропетровського міського
комунального підприємства "Управління
по ремонту та експлуатації автошляхів"
Дніпропетровської міської ради про
стягнення заборгованості за договором
на постачання природного газу за
регульованим тарифом, укладений за
результатами проведення процедури
закупівлі за державні кошти №
3013/П-ПР-398/146272 від 19.04.2013 у розмірі 45 959,42
грн., з яких: 38 660,98 основний борг, 2 711,56
грн. пеня, 527,48 грн. 3 % річних та 4 059,40 грн.
інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором на постачання природного
газу за регульованим тарифом, який був
укладений за результатами проведення
процедури закупівлі за державні кошти
№ 3013/П-ПР-398/146272 від 19.04.2013 року в частині
повного та своєчасного розрахунку за
поставлений газ.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 23.06.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 07.07.2014.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
07.07.2014 на 11.08.2014.

17.07.2014 представник відповідача
надіслав до господарського суду
Дніпропетровської області пояснення, в
яких зазначає, що відповідач не
заперечує проти доводів позивача та
просить суд розстрочити виконання
рішення суду на дванадцять місяців.

Відповідач відзив на позов не надав, у
судові засідання, призначені для
розгляду справи, явку свого
повноважного представника не
забезпечив. Був належним чином
повідомлений про дату та місце
судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 11.08.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2013 між Публічним акціонерним
товариством «Дніпрогаз»
(постачальник) та Дніпропетровським
міським комунальним підприємством
"УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЇ
АВТОШЛЯХІВ" Дніпропетровської міської
ради (споживач) було укладено договір
№ 2013/П-ПР-398/146272 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом (а.с.9).

Відповідно до пункту 1.1 договору
постачальник постачає природний газ
споживачу в обсягах і порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач оплачує постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строки, порядку та на умовах,
передбачених договором.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що
розрахунки за реалізований
споживачеві газ здійснюються за
цінами, що встановлюються національною
комісією, яка здійснює державне
регулювання у сфері енергетики. У
випадку зміни ціни газу, внаслідок
прийняття національною комісією, яка
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики рішень, сторони
застосовуватимуть нову ціну з моменту,
який буде визначено у відповідному
рішенні національної комісії, яка
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики.

Загальна вартість природного газу та
послуг з його постачання становить 281
324,16 грн., в т.ч. ПДВ 46 887,36 грн.

Ціна 1 000 кубічних метрів природного
газу без урахування збору у вигляді
цільової надбавки до тарифу на
природний газ, тарифів на постачання та
транспортування природного газу,
податку на додану вартість становить 3
509,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 701,80 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору до
ціни на природний газ додаються: збір у
вигляді цільової надбавки до
діючого тарифу на природний газ в
розмірі 2 відсотки, що складає 70,18 грн.,
крім того - 20% - 14,0360 грн., загалом - 84,2160
грн.; тариф на транспортування газу
магістральними трубопроводами в
розмірі 159,90 грн., крім того - 20% - 31,98 грн.,
загалом - 191,88 грн.; тариф на
транспортування газу розподільними
трубопроводами в розмірі 145,70 грн., крім
того - 20% - 29,14 грн., загалом - 174,84 грн.;
тариф на постачання газу за
регульованим тарифом в розмірі 22,50 грн.,
крім того - 20% - 4,50 грн., загалом - 27,00 грн.;
податок на додану вартість за ставкою 20
% - в розмірі 701,80 грн.

Згідно з пунктом 4.3 договору
постачальник зобов'язується
розміщувати інформацію про ціну газу
та її складові на своєму офіційному
веб-сайті та в засобах масової
інформації.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що
сторони домовились, що ціна газу,
розрахована відповідно до пунктів 4.1
та 4.2 Договору, є обов'язковою для
сторін з дати набрання нею чинності.
Визначена на її основі вартість газу
буде застосовуватись сторонами при
складанні актів приймання-передачі
газу та розрахунках за газ згідно з
умовами договору.

На виконання умов договору, позивач
здійснив на адресу відповідача
постачання газу за період грудень 2013,
що підтверджується актом
прийому-передачі природного газу № ДНГ
66266725 від 24.12.2013 на суму 41 419,82 грн. (а.с.17).

Пунктом 4.6 договору встановлено, що
оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем
авансовими платежами із розрахунку
договірного обсягу постачання газу
протягом періоду оплати відповідно до
додатка 2 до Договору.

Авансові платежі сплачуються
споживачем постачальнику на
розрахунковий рахунок зі спеціальним
режимом використання у розмірі 100
відсотків від вартості запланованого
або погодженого постачальником обсягу
газу за розрахунковий період до 25 -го
числа місяця, що передує місяцю
поставки газу.

Споживач самостійно розраховує суму
платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідної величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 5 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 4.7 договору оплата
вартості послуг з постачання газу за
договором здійснюється споживачем
виключно грошовими коштами, що
перераховуються на поточний рахунок
із спеціальним режимом використання
постачальника.

Згідно з пунктом 5.3.3 договору споживач
зобов'язаний оплачувати постачальнику
вартість поставленого газу на умовах
та в обсягах, визначених договором.

Відповідач частково оплатив
поставлений газ у розмірі 2 758,84 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
38 660,98 грн.

Відповідачем суму заборгованості у
розмірі 38 660,98 грн. не оплачено, що є
причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.6 договору, строк
остаточної оплати поставленого газу за
грудень 2013, є таким, що настав 05.01.2014.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості у повному обсязі
від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 38 660,98 грн. підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, яке
боржник має передати кредиторові у
випадку порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 6.2.2. договору передбачено, що у
разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, із споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано
пеню за період з 06.01.2014 по 20.06.2014 у сумі 2
711,56 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.8),
судом встановлено, що вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені у
розмірі 2 711,56 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Також, позивачем нараховано 3 % річних
за період з 06.01.2014 по 20.06.2014 у сумі 527,48
грн. та інфляційні втрати за період з
06.01.2014 по 20.06.2014 у розмірі 4 059,40 грн.

Перевіривши розрахунки позивача (а.с.8),
судом встановлено, що вимоги позивача
щодо стягнення 3 % річних у сумі 527,48 грн.
та інфляційних втрат у сумі 4 059,40 грн. є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Щодо заяви відповідача про розстрочку
виконання рішення суд зазначає
наступне.

В обґрунтування заяви відповідач
посилається на те, що підприємство
відповідача знаходиться у скрутному
фінансовому становищі, що значно
утруднює виконання зобов'язань за
договором на постачання природного
газу за регульованим тарифом,
укладений за результатами проведення
процедури закупівлі за державні кошти
№ 2014/ТП-ПР-398/161014 від 01.02.2014 у сумі 136 265,75
грн. та просить розстрочити виконання
рішення суду на дванадцять місяців з
серпня 2014.

Але відповідно до матеріалів справи,
предметом спору є невиконання
відповідачем зобов'язань за договором
на постачання природного газу за
регульованим тарифом, укладений за
результатами проведення процедури
закупівлі за державні кошти №
3013/П-ПР-398/146272 від 19.04.2013 у сумі 45 959,42 грн.

Відповідно до частини 1 статті 121
Господарського процесуального кодексу
України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення заяви
відповідача про розстрочку виконання
рішення господарського суду
Дніпропетровської області, оскільки
зазначена заява про розстрочку
стосується не того договору та суми,
які є предметом розгляду по даній
справі.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Дніпропетровського
міського комунального підприємства
"Управління по ремонту та експлуатації
автошляхів" Дніпропетровської міської
ради (49040, м.
Дніпропетровськ, пр. Праці, 3;
ідентифікаційний код 03341641) на користь
Публічного акціонерного товариства
"ДНІПРОГАЗ" (49029, м. Дніпропетровськ, вул.
Володарського, 5; ідентифікаційний код
20262860) - 38 660,98 грн. основний борг, 2 711,56
грн. пеню, 527,48 грн. 3 % річних, 4 059,40 грн.
інфляційні втрати та 1 827,00 грн. судовий
збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 18.08.2014

Суддя Я.С. Золотарьова