ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.Справа № 922/2479/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Липковатівського аграрного
коледжу, с. Липковатівка до 1.
Державного підприємства "Харківський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою", м. Харків та до 2.
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру", м.
Харків про стягнення 57.247,82грн. та
29.751,48грн. збитків за участю
представників:

позивача: Смірнов О.С., довіреність від
01.01.2014р.;

відповідача 1: Глазунова О.Г.,
довіреність №70/01-176 від 25.02.2014р.;

відповідача 2: Лесько О.В., довіреність
№705 від 01.07.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Липковатівський аграрний коледж
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Державного підприємства "Харківський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" та до Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" про стягнення з ДП
"Харківського науково-дослідного та
проектного інституту землеустрою"
57.247,82грн. та стягнення з ДП "ЦДЗК"
29.751,48грн. або зобов'язання ДП "ЦДЗК"
внести дані до земельного кадастру
України меж земельних ділянок та
виготовлення акту на право постійного
користування землею на території
Бірківської селищної ради
Нововодолазького району Харківської
області.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на
невиконання відповідачами своїх
зобов'язань за договором про
розроблення документації по
встановленню меж земельних ділянок від
10.08.2007р. №1315, укладеного з відповідачем
1, та договором від 02.04.2010р. №21 21 096808,
укладеного відповідачем 2, послуги за
якими сплачені позивачем у розмірі
55.580,грн.. та 29.751,48грн., відповідно; в
якості правових підстав вказує на
норми ст.ст.901-906 ЦК України.

Крім того, в позовній заяві позивач
просить суд вжити заходи до
забезпечення позову шляхом заборони
іншим особам вчиняти оформлення
договорів або інші дії відносно
земельних ділянок розташованих на
території Бірківської селищної ради.

Своє клопотання позивач мотивує тим, що
з джерел правоохоронних органів йому
стало відомо, що до Відділу
Держземагенства у Нововодолазькому
районі Харківської області звернувся
невідомий із запитом про надання
довідки та оформлення земель, якими
користується Липковатівський
аграрний коледж.

Представник позивача в судовому
засідання 05.08.2014р. позовні вимоги
підтримав частково - наполягає на
задоволенніпозову відносно до
відповідача 2 з підстав вказаних у
позові; від позову до відповідача 1 про
стягнення 57.247,82грн. позивач відмовився
(заява від 05.08.2014р. вх. № 27024).

Представник першого відповідача в
судовому засіданні 05.08.2014р. не
заперечує проти припинення
провадження у справі в частині
позовних вимог до нього, у попередньому
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
вказаних у відзиві на позов №70/01-846 від
11.07.2014р. (а.с. 96-97), вказуючи на те, що
роботи за договором від 10.08.2007р. №1315 на
розроблення технічної документації по
встановленню меж земельних ділянок та
виготовлення державного акту на право
постійного користування землею
виконані відповідачем 1 в повному
обсязі, що підтверджується
відповідними актами виконаних робіт,
позивач в ході виконання робіт з
претензіями до відповідача 1 не
звертався. Крім того, відповідач 1
зазначає про те, що позивач вже
звертався до суду із позовом щодо
неналежного виконання відповідачем
договору від 10.08.2007р. №1315, та суд у
рішенні визнав, що відповідач виконав
свої зобов"язання за цим договором
(рішення господарського суду
Харківської області від 12.12.2011р. у
справі №5023/8490/11).

Другий відповідач проти задоволення
позову заперечує, але відзив на позов
не надав, письмово виклав у своїй заяві
від 24.07.2014р. (вх.№25517, а.с. 144-145)
заперечення щодо залучення ХРФ ДП
"ЦДЗК" до участі у даній справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно вивчивши
надані учасниками судового процесу
докази і таким чином з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд
установив наступне.

Між Державним підприємством "Центру
державного земельного кадастру"
(виконавець) та Липковатівським
аграрним коледжем (замовник) укладено
договір про надання послуг із ведення
державного реєстру земель від 02.04.2010р.
№ 21 21 096808, відповідно до п. 1.1. якого
виконавець надає замовнику платні
послуги державного реєстру земель,
вартість яких складає 29.751,58 грн.

Відповідно до п.2.2. Замовник повинен
надати Виконавцю згідно наказу
Держкомзему № 174 від 02.07.2003 р. для
проведення перевірки уведену на
магнітні носії земельно-кадастрову
інформацію разом з матеріалами
технічного звіту, підписаний і
завірений примірник договору про
надання послуг, документи що
підтверджують факт проплати.

Замовником вказані послуги, відповідно
до умов п.1.2. договору, на підставі
рахунку-фактури №21/21/096808 від 02.04.2010р.
(а.с. 34), були оплачені згідно платіжного
доручення №149 від 20.04.2010р. (а.с. 31) в
повному обсязі - у розмірі 29.571,48грн.

Замовник виконав в повному обсязі,
умови договору тобто кошти за роботи з
унесення записів до бази даних АС ДЗК,
роботи з перевірки та обробки
земельно-кадастрової інформації на
магнітних носіях, роботи з унесення
записів до бази даних АС ДЗК, роботи з
перевірки та обробки
земельно-кадастрової інформації на
магнітних носіях, проте виконавець не
виконав своїх зобов'язань за
вищевказаним договором, мотивуючи це
тим, що у зв"язку зі змінами в
законодавстві позивачу слід
звернутися до Відділу Держземагенства
у Нововодолазькому районі Харківської
області (лист від 28.05.2014 року № 06-14/642,
а.с. 89-90).

Фактично підставою звернення із даним
позовом до суду позивач вказує те, що до
земельного кадастру України не внесені
межі земельних ділянок та не
виготовлено державний акт на право
постійного користування землею на
території Бірківської селищної ради
Нововодолазького району Харківської
області, зазначаючи при цьому, що
відповідачем 2 не виконані умови
договорів, укладеного з позивачем, чим
порушили вимоги ст. ст. 904, 905 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (ст.901 ЦК
України).

Згідно ст.905 ЦК України строк договору
про надання послуг встановлюється за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Факт виконання відповідачем 2 послуг за
договором та їх прийняття позивачем
підтверджується матеріалами справи, а
саме актом наданих послуг № 21 21 096808 (а.с.
35), підписаним представниками сторін та
скріпленим печатками. В акті зазначено,
що сторони не мають взаємних претензій
щодо надання послуг та сплати їх
вартості, що підтверджують своїми
підписами та печатками.

Всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України (судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень)
позивач доказів на спростування
наведених обставин не надав.

З наведеного вбачається, що правових
підстав для стягнення з відповідача 2
на користь позивача 29.751,48грн. - нормами
Цивільного кодексу, на які вказує
позивач у позові, іншими нормами ані
Цивільного ані Господарського кодексу,
підстав для стягнення коштів з
виконавця на користь замовника за
належним чином виконані роботи, - не
встановлено, не міститься таких
положень і в самому договорі про
надання послуг із ведення державного
реєстру земель від 02.04.2010р. № 21 21 096808.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову до Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" про стягнення
29.751,48грн. збитків.

В задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання ДП "ЦДЗК" внести дані до
земельного кадастру України меж
земельних ділянок та виготовлення акту
на право постійного користування
землею на території Бірківської
селищної ради Нововодолазького району
Харківської області, суд відмовляє,
оскільки 01.01.2013р. набув чинності Закон
України "Про Державний земельний
кадастр", а також Порядок ведення
Державного земельного кадастру,
затверджений постановою КМУ від
17.10.2012р. №1051, якими відповідні функції
вилучені з компетенції відповідача 2 і
покладені на Держземагенство.

Враховуючи, що представник позивача,
згідно ч.4 ст. 22, ст. 78 ГПК України,
відмовився від позовних вимог до
Державного підприємства "Харківський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" про стягнення
54.247,82грн., і ця відмова приймається
судом як така, що не суперечать
законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, провадження у справі в цій
частині підлягає припиненню на
підставі п.4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, якою
встановлено, що суд припиняє
провадження, якщо позивач відмовився
від позову і відмову прийнято
господарським судом.

Розглянувши клопотання позивача про
вжиття заходів забезпечення позову
шляхом заборони іншим особам вчиняти
оформлення договорів або інші дії
відносно земельних ділянок
розташованих на території Бірківської
селищної ради, суд відмовляє у його
задоволенні, враховуючи наступне.

Статтею 66 ГПК України визначено, що суд,
за заявою сторони, прокурора або з
своєї ініціативи, має право вжити
передбачених ст. 67 цього Кодексу
заходів до забезпечення позову на
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 66 ГПК України,
господарський, суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. При цьому забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Таким чином, із змісту вищенаведеної
статті вбачається, що необхідною
умовою вжиття заходів до забезпечення
позову є наявність обставин, які
свідчать про те, що в разі невжиття
таких заходів можуть виникнути
перешкоди щодо виконання рішення суду.
Безпосередньою метою вжиття заходів є
саме забезпечення виконання рішення.

Отже, інститут забезпечення позову в
господарському процесі існує виключно
з метою забезпечення гарантії
виконання подальшого судового рішення.
Таким чином, оскільки суд припиняє
провадження у справі за позовом до
відповідача 1 та відмовляє в
задоволенні позову до відповідача 2, -
підстав для вжиття таких заходів немає.

Крім того, слід зазначити, що
клопотання позивача не обгрунтовано
жодним доказом та базується на нічим не
підтверджених припущеннях, ділянки,
щодо яких позивач просить суд
заборонити іншим особам вчиняти
оформлення договорів, не визначені.

Судові витрати у даній справі, які
складаються з витрат по сплаті
судового збору, у відповідності до норм
ст.49 ГПК України, покладаються на
позивача.

Пленумом Вищого господарського суду
України у п. 2.10 Постанови №7 від 21.02.2013р.
роз'яснено, що у випадках об'єднання в
одній заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
України "Про судовий збір" підлягає
сплаті як за ставками, встановленими
для позовів майнового характеру, так і
за ставками, встановленими для
розгляду позовних заяв зі спорів
немайнового характеру.

Відповідно до Закону України "Про
судовий збір", за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат
(п.п.1 п.2 ч.2 ст. 4), немайнового характеру -
1 мінімальна заробітна плата (п.п.2 п.2 ч.2
ст. 4), а за подання заяви про
забезпечення позову - 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати (п.п.3 п.2
ч.2 ст.4). Розмір мінімальної заробітної
плати з 01.01.2013р. становить, згідно зі ст.8
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", 1.218,00грн.

Позовна заява у даній справі містить
дві вимоги майнового характеру та одну
немайнового, позивач звернувся із
заявою про вжиття заходів забезпечення
позову, а відтак розмір судового збору,
який підлягає сплаті за звернення із
даним позовом до суду становить
4.872,00грн. (1.827,00грн.+1.827,00грн.+1.218,00грн.), а
також 1.827,00грн. судового збору за заяву
про вжиття заходів забезпечення
позову.

Разом із позовною заявою позивач надав
на підтвердження сплати 1.218,00грн.
судового збору платіжне доручення №368
від 06.06.2014р. (а.с. 12).

Вказане платіжне доручення не
приймається судом як належний доказ
сплати судового збору у даній справі, з
огляду на наступне:

1) у графі призначення платежу
зазначено - судовий збір за позовом
ОСОБА_4, ХАГС (позов заявлено
Липковатівським аграрним коледжем,
невірно вказано суд, який розглядає
справу);

2) рахунок отримувача - 2003 (судовий
збір оплачений не на рахунок, який
відкритий для сплати судового збору за
подачу позовної заяви до
господарського суду Харківської
області);

3) відмітка банку "Судовий збір в доход
бюджету зарахований в повному обсязі" -
відсутня.

Згідно з положеннями п. 2.21 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013р. (зі змінами та
доповненнями) платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

В пункті 2.22 вказаної Постанови
зазначено, що судовий збір сплачується
до територіальних органів Державної
казначейської служби України; платники
судового збору у платіжних документах
на перерахування судового збору
повинні в рядку "одержувач" зазначити
найменування територіального органу
казначейської служби за місцем
знаходження господарського суду, який
розглядає справу.

Одночасно суд зазначає реквізити на
оплату судового збору за подачу
позовної заяви до господарського суду
Харківської області : одержувач коштів
- Управління державної казначейської
служби у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківській області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001;
Призначення платежу "Судовий збір, за
позовом ___________ (ПІБ чи назва установи,
організації позивача), Господарський
суд Харківської області, ".

Згідно приписів п.2.23. постанови Пленуму
ВГСУ від 21.02.2013р. №7 роз"яснено, якщо
факт недоплати судового збору
з'ясовано господарським судом у
процесі розгляду прийнятої заяви
(скарги), суд у залежності від
конкретних обставин справи може: -
зобов'язати позивача (заявника,
скаржника) доплатити належну суму
судового збору і подати суду
відповідні докази у встановлений ним
строк, та за необхідності відкласти
розгляд справи або оголосити перерву в
засіданні (стаття 77 ГПК); - у разі
неподання доказів оплати - стягнути
належну суму судового збору за
результатами вирішення спору з
урахуванням приписів частин першої -
четвертої статті 49 ГПК або ж залишити
позов (заяву, скаргу) без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 названого Кодексу.

Ухвалою суду про порушення провадження
у справі від 20.06.2014р. суд зобов"язав
позивача надати до суду докази сплати
судового збору у встановленому чинним
законодавством порядку та розмірі (з
урахуванням п.1. ч.1 ст. 55 ГПК України, п.п.
1, п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий
збір").

Натомість позивач подав до суду таке ж
саме платіжне доручення, яке надано до
позовної заяви - №368 від 06.06.2014р. (а.с. 134),
належних доказів сплати судового збору
не надав.

Таким чином, оскільки судові витрати у
даній справі покладаються на позивача,
стягненню з останнього на користь
Державного бюджету України підлягають
6.699,00грн. судового збору
(1.827,00грн.+1.827,00грн.+1.827,00грн.+1.218,00грн.)

Водночас, підстав для повернення
позивачу з Державного бюджету України
1.218,00грн. позивачу за платіжним
дорученням №368 від 06.06.2014р. наразі
немає, оскільки на вимогу ухвали суду
від 20.06.2014р. останнім не було надано
довідки Держказначейства про
зарахування судового збору до
Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75,
п.4 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі за
позовом Липковатівського аграрного
коледжу до Державного підприємства
"Харківський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" про
стягнення 54.247,82грн.

2. Відмовити в позові Липковатівського
аграрного коледжу до Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" про стягнення
29.751,48грн. збитків.

3. Стягнути з Липковатівського
аграрного коледжу (Харківська область,
Нововодолазький район, Харківська
область, с. Липковатівка, вул. Доценко, 1,
) на користь державного
бюджету України (одержувач коштів -
Управління державної казначейської
служби у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківській області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001) -
6.699,00грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 07.08.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/2479/14/