ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р.
Справа № 911/2424/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Кременчукм'ясо»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР»

про стягнення 88 679,74грн.

Суддя Горбасенко
П.В.

За участю представників:

від позивача Литовченко О.О. (дов. від
09.07.2014р.);

від відповідача не з'явилися.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство
«Кременчукм'ясо» (далі - позивач)
звернулося з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«СПАР-ЦЕНТР» (далі - відповідач) про
стягнення 88 679,74грн. заборгованості, з
яких: 76 100,29грн. боргу за поставлений
згідно договору поставки № 75 (1215/09-сб)
від 14.08.2009р. товар, 8 128,66грн. інфляційних
втрат та 4 450,79грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань з оплати отриманого
згідно договору поставки № 75 (1215/09-сб)
від 14.08.2009р. товару.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.06.2014р. порушено
провадження у справі № 911/2424/14, розгляд
справи призначено на 04.07.2014р.

Ухвалами господарського суду
Київської області від 04.07.2014р. та
25.07.2014р. розгляд справи відкладено на
25.07.2014р. та 15.08.2014р.

У судовому засіданні 15.08.2014р.
представник позивача підтримав позов
повністю.

Відповідач в судове засідання 15.08.2014р.
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Заяв чи клопотань про застосування
позовної давності до вимог позивача
відповідачем не заявлено.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами відповідно
до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

14.08.2009р. між Відкритим акціонерним
товариством «Кременчукм'ясо», яке в
подальшому було перейменовано у
Публічне акціонерне товариство
«Кременчукм'ясо» (Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР»
(Покупець) укладено договір поставки №
75 (1215/09-сб), згідно якого постачальник
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених договором поставляти
окремими партіями та передавати у
власність покупцю товар, а покупець -
приймати товар та оплачувати його на
встановлених договором умовах.

Ціни на товар, що поставляється на
умовах договору, формуються на
підставі прайс-листів постачальника та
зазначаються в накладних на партію
товару. Загальна сума договору
визначається як сукупна сума всіх
накладних, за якими був переданий товар
в період дії договору (п.п. 2.1., 2.2.
договору).

Згідно п. 7.1. договору оплата партії
товару здійснюється, із розстроченням
платежу, частинами по мірі реалізації
третім особам кожні 10 календарних днів
за товар, який реалізовано за цей
період.

Відповідно до п.п. 10.1., 10.2.
договору договір вступає в дію з дати
його підписання і діє до 31 грудня 2009
року, а в частині виконання сторонами
своїх зобов'язань до повного виконання.
Строк дії договору автоматично
продовжується на наступний
календарний рік на аналогічних умовах,
якщо жодна із сторін не повідомить
письмово іншу сторону про розірвання
договору до закінчення його дії.

Згідно п. 7.1. протоколу розбіжностей до
договору поставки (в редакції
постачальника) покупець проводить
розрахунок за отриманий товар не
пізніше 17 банківських днів з дня
отримання товару за умови, що
постачальник надасть належним чином
оформлені податкові та товарні
накладні.

15.12.2010р. між Відкритим акціонерним
товариством «Кременчукм'ясо», яке в
подальшому було перейменовано у
Публічне акціонерне товариство
«Кременчукм'ясо» (Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР»
(Покупець) укладено додаткову угоду до
договору поставки № 75 (1215/09-сб) від
14.08.2009р., згідно якої сторони погодили
продовжити термін дії договору
поставки № 75 від 14.08.2009р. та викласти
пункт 7.1. договору в наступній редакції:
« 7.1. Цей договір укладений строком до 31
грудня 2011 року включно. Строк дії цього
договору автоматично продовжується на
додаткові однорічні терміни у випадку,
якщо менше ніж за 30 днів до закінчення
його строку дії будь-яка сторона не
повідомить іншу сторону у письмовій
формі про свій намір змінити його чи
припинити його дію.».

20.12.2011р. між Публічним
акціонерним товариством
«Кременчукм'ясо» (Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР»
(Покупець) укладено додаткову угоду до
договору поставки № 75 (1215/09-сб) від
14.08.2009р., згідно якої сторони погодили
продовжити термін дії договору
поставки № 75 від 14.08.2009р. та викласти
пункт 7.1. договору в наступній редакції:
« 7.1. Цей договір укладений строком до 29
лютого 2012 року включно. Строк дії цього
договору автоматично продовжується на
додаткові однорічні терміни у випадку,
якщо менше ніж за 30 днів до закінчення
його строку дії будь-яка сторона не
повідомить іншу сторону у письмовій
формі про свій намір змінити його чи
припинити його дію.».

01.01.2013р. між Публічним акціонерним
товариством «Кременчукм'ясо»
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«СПАР-ЦЕНТР» (Покупець) укладено
додаткову угоду до договору поставки №
75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р., згідно якої
сторони погодили продовжити термін дії
договору поставки № 75 від 14.08.2009р. та
викласти пункт 7.1. договору в наступній
редакції: « 7.1. Цей договір вступає в дію
з моменту його підписання і діє до 31
грудня 2013 року включно, а в частині
виконання сторонами своїх зобов'язань,
до повного їх виконання.».

Згідно п. 2. додаткової угоди від 01.01.2013р.
оплата партії товару здійснюється
покупцем в строк не пізніше 37
календарних днів з моменту поставки
товару.

На виконання п. 1.1. договору поставки
№ 75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р. позивач за
період з 12.01.2012р. по 31.07.2012р. поставив
відповідачу, а відповідач прийняв
товар на загальну суму 76 100,29грн., що
підтверджується товарними накладними
(а.с. 17-34), підписаними та скріпленими
печатками обох сторін договору.

Відповідач свій обов'язок,
передбачений п. 7.1. договору та ст. 692
Цивільного кодексу України, не виконав,
суму боргу у розмірі 76 100,29грн. не
сплатив, що підтверджується довідкою
АТ Банк «Фінанси та кредит» № 227 від
26.06.2014р. (а.с. 54), актом звірки взаємних
розрахунків від 01.02.2013р. (а.с. 35),
підписаним та скріпленим печатками
обох сторін договору, внаслідок чого
борг відповідача перед позивачем за
поставлений згідно договору поставки
№ 75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р. товар склав 76
100,29грн., що підтверджується довідкою АТ
Банк «Фінанси та кредит» № 227 від
26.06.2014р. (а.с. 54), актом звірки взаємних
розрахунків від 01.02.2013р. (а.с. 35),
підписаним та скріпленим печатками
обох сторін договору, а також не
спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про
стягнення 76 100,29грн. боргу за
поставлений згідно договору поставки
№ 75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р. товар, 8 128,66грн.
інфляційних втрат та 4 450,79грн. 3 %
річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли
правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України (абзац
перший п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» № 14
від 17.12.2013р.).

Суд встановив, що на виконання п. 1.1.
договору поставки № 75 (1215/09-сб) від
14.08.2009р. позивач за період з 12.01.2012р. по
31.07.2012р. поставив відповідачу, а
відповідач прийняв товар на загальну
суму 76 100,29грн., що підтверджується
товарними накладними (а.с. 17-34),
підписаними та скріпленими печатками
обох сторін договору; відповідач свій
обов'язок, передбачений п. 7.1. договору
та ст. 692 Цивільного кодексу України, не
виконав, суму боргу у розмірі 76 100,29грн.
не сплатив, що підтверджується
довідкою АТ Банк «Фінанси та кредит» №
227 від 26.06.2014р. (а.с. 54), актом звірки
взаємних розрахунків від 01.02.2013р. (а.с.
35), підписаним та скріпленим печатками
обох сторін договору, внаслідок чого
борг відповідача перед позивачем за
поставлений згідно договору поставки
№ 75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р. товар склав 76
100,29грн., що підтверджується довідкою АТ
Банк «Фінанси та кредит» № 227 від
26.06.2014р. (а.с. 54), актом звірки взаємних
розрахунків від 01.02.2013р. (а.с. 35),
підписаним та скріпленим печатками
обох сторін договору, а також не
спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача
перед позивачем на час прийняття
судового рішення не погашено, розмір
вказаного боргу відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення 76 100,29грн. боргу за
поставлений згідно договору поставки
№ 75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р. товар є
обґрунтованою, підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
і відповідно підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язання за договором
поставки № 75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р.,
позивачем за період з 07.02.2012р. по 10.06.2014р.
нараховано 8 128,66грн. інфляційних втрат
та 4 450,79грн. 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також
періоди нарахування інфляційних втрат
та 3 % річних, що вказані позивачем в
поданому розрахунку інфляційних втрат
та 3 % річних (а.с. 44-47), арифметично
вірний розрахунок інфляційних втрат та
3 % річних, нарахованих за період з
07.02.2012р. по 10.06.2014р. складає 8 117,16грн.
інфляційних втрат та 4 450,79грн. 3 %
річних. Відтак, вимога про стягнення 8
128,66грн. інфляційних втрат підлягає
частковому задоволенню у розмірі 8
117,16грн., а вимога про стягнення 4
450,79грн. 3 % річних підлягає задоволенню
повністю.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення 76 100,29грн.
боргу за поставлений згідно договору
поставки № 75 (1215/09-сб) від 14.08.2009р. товар,
8 117,16грн. інфляційних втрат та 4 450,79грн.
3 % річних є обґрунтованими,
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами і відповідно
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР» (08132,
Київська обл., Києво-Святошинський
район, м. Вишневе, вул. Ломоносова, буд. 1;
ідентифікаційний код 36148976) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Кременчукм'ясо» (39601, Полтавська обл.,
м. Кременчук, провулок Героїв Бреста,
буд. 48; ідентифікаційний код 30068026) 76 100
(сімдесят шість тисяч сто гривень) 29
коп. боргу за поставлений згідно
договору поставки № 75 (1215/09-сб) від
14.08.2009р. товар, 8 117 (вісім тисяч сто
сімнадцять гривень) 16 коп. інфляційних
втрат, 4 450 (чотири тисячі чотириста
п'ятдесят гривень) 79 коп. 3 % річних та 1 826
(одну тисячу вісімсот двадцять шість
гривень) 76 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову -
відмовити.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 19.08.2014р.

Суддя
П.В.
Горбасенко