м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/11117/14 06.08.14

за позовомПублічного акціонерного
товариства "БАНК ФОРУМ" в особі
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк
Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юджин"
простягнення 16 182 341,21 дол. США, що
еквівалентно 190 161 151,27 грн. суддя Пукшин
Л.Г.

Представники:

від позивача Гуцул А.Д. - представник
за довіреністю № 10/0-98 від 17.06.14;від
відповідачаПарненко А.А. - представник
за довіреністю від 19.06.14

В судовому засіданні 06.08.14 в порядку ст.
85 ГПК України, було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в
особі уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк
Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юджин" про стягнення
стягнення 16 182 341,21 дол. США, що
еквівалентно 190 161 151,27 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 06.03.2013 року між ним
та відповідачем укладено кредитний
договір № 1-0007/13/11-КL, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику
відновлювальну кредитну лінію з
максимальним лімітом заборгованості в
сумі 14 000 000,00 доларів США, строком по
05.03.2014 року зі сплатою 12,75% річних за
користування кредитними коштами.

За твердженням позивача, в порушення
умов договору та норм чинного
законодавства, відповідач не виконує
свої зобов'язання по договору, у зв'язку
з чим у останнього станом на 27.05.2014 року
утворилась заборгованість по договору,
а саме: прострочена заборгованість по
поверненню кредитних коштів в доларах
США: 14 971 364,59 дол. США, прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами в доларах США 641 297.83 дол. США,
сума пені з розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ за простроченим
кредитом та процентами - 569 678,79 дол. США,
всього 16 182 341,21 дол. США.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 10.06.2014 року порушено провадження у
справі № 910/11117/14, розгляд справи
призначено на 02.07.2014 року.

В судове засідання 02.07.14 представники
сторін з'явились, представник позивача
вимоги ухвали суду виконав, надав
документи, що були залучені судом до
матеріалів справи. Представник
відповідача подав письмові пояснення
та клопотання про відкладення розгляду
справи для можливості виконання вимог
ухвали суду в повному обсязі.

Суд задовольнив клопотання
відповідача та оголосив перерву в
судовому засідання до 23.07.14.

21.07.14 через канцелярію суду відповідач
направив відзив на позов, відповідно до
якого в задоволенні позовних вимог
просить відмовити повністю. Свої
заперечення відповідач обґрунтовує
наступним. 13.03.14 між ТОВ «Сантос
Капітал» та відповідачем було укладено
договір цесії, відповідно до якого ТОВ
«Сантос Капітал» відступило ТОВ
«Юджин» право вимоги за договором
банківського вкладу № 166/2 від 14.03.13 в
сумі 414 718,38 дол. США. 13.03.14 відповідно до
заяви № 3/13-03 відповідач повідомив
позивача про зарахування грошових
вимог на підставі договору про
відступлення права вимоги за договором
банківського вкладу № 166/2 від 14.03.13 та
кредитного договору № 1-0007/13/11- КL. Крім
того, відповідач зазначає, що станом на
момент вирішення спору позивач не має
можливості на законних підставах
здійснювати будь-які види валютних
операцій, в тому числі отримувати кошти
в валюті від відповідача.

В судове засідання 23.07.14 представники
сторін з'явились, представник позивача
надав пояснення по суті спору та
додаткові докази по справі, позовні
вимоги підтримав. Представник
відповідача проти позову заперечував,
з підстав, викладених у відзиві на
позов.

Керуючись ст.77 ГПК України, суд
оголосив перерву в судовому засіданні
до 06.08.14.

04.08.14 через канцелярію суду від
позивача надійшли додаткові пояснення,
відповідно до яких останній зазначає,
що твердження відповідача про
зарахування зустрічних однорідних
вимог за зобов'язаннями є
безпідставними та необґрунтованими
через ту обставину, що зобов'язання за
договором банківського вкладу № 166/2
від 14.03.13 вже були припиненими шляхом
перерахування коштів з депозитного
рахунку на поточний рахунок вкладника,
на підтвердження чого надав копію
банківської виписки по депозитному
рахунку від 13.03.14.

05.08.14 через загальний відділ
діловодства суду від відповідача
надійшли письмові пояснення у справі,
що були залучені судом до матеріалів
справи.

В судове засідання 06.08.2014 представники
сторін з'явились, представник
відповідача позов підтримав,
представник відповідача проти позову
заперечував.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив.

06.03.2013 року між Публічним акціонерним
товариством «Банк Форум» (далі -
позивач, кредитор, банк) та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Юджин"
(далі - відповідач, позичальник)
укладено кредитний договір № 1-0007/13/11-КL
(далі - договір), відповідно до умов
якого банк надає позичальнику кредитні
кошти у формі невідновлювальної
кредитної лінії окремими частинами
(вибірки) на засадах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання, в
межах визначеної договором (п.1.2)
граничної суми коштів (кредитний
ліміт), а позичальник зобов'язується
вчасно погашати кредитору
заборгованість за кредитом, а також
сплачувати на користь кредитора
проценти та комісії в розмірі, в строки
(терміни) та на умовах, визначених цим
договором.

Відповідно до п. 1.2 договору протягом
всього періоду дії договору
максимальна заборгованість
позичальника не може перевищувати
кредитний ліміт в сумі 14 000 000,00 дол.
США.

Згідно з п. 1.4 договору кінцевий термін,
до настання якого (включно) має бути
повністю погашена заборгованість за
кредитом, встановлюється 05 березня 2014
року.

Підпунктом 2.3.1. договору визначено, що
кредит надається шляхом перерахування
кредитором коштів з відповідного
внутрішньобанківського позичкового
рахунку на поточний рахунок
позичальника, відкритий у кредитора, в
сумі, що буде зазначена в заявці на
отримання вибірки.

Відповідно до п. 3.1. договору, за
користування кредитом позичальник
сплачує кредитору проценти, що
нараховуються на суму фактичної
заборгованості позичальника за
Кредитом за фактичний строк існування
заборгованості за кредитом з
періодичністю, визначеною в п.3.3. цього
Договору. При розрахунку процентів
враховується день надання кредиту та
не враховується день повного погашення
заборгованості за кредитом,
використовується річна процентна
ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2.
цього Договору, та приймається рік, що
складається з фактичної кількості
календарних днів у відповідному році -
360 днів.

За змістом п. 3.2. за користування
кредитом позичальник сплачує проценти
за фіксованою процентною ставкою, яка
встановлюється на весь період дії
цього Договору в розмірі 12,75 % річних.

Відповідно до п. 2.4. договору, днем
(моментом) надання вибірки вважається
день перерахування кредитором коштів з
відповідного внутрішньобанківського
позичкового рахунку на поточний
рахунок позичальника, відкритий у
кредитора, в сумі відповідної вибірки.

Після погашення позичальником
заборгованості за відповідною
вибіркою згідно з п.2.3 Кредитного
договору, подальше надання
позичальнику Вибірок
здійснюватиметесь в межах Кредитного
Ліміту, з дотриманням порядку
погашення у відповідності до п. 2.3
Кредитного договору і до настання
кінцевого терміну, які він визначений
згідно з п. 1.4. Кредитного договору.

Пунктом 4.3. Кредитного договору
передбачено, що погашення вимог Банку
за Кредитним договором, незалежно від
призначення платежу, визначеного
Позичальником у відповідному
розрахунковому документі,
здійснюється в наступній черговості:
прострочені проценти, прострочені
комісії, прострочена заборгованість за
Кредитом, строкові проценти, строкові
комісії, строкова заборгованість за
Кредитом, неустойка (штраф, пеня), інші
вимоги Банку (відшкодування завданих
збитків тощо).

В подальшому сторонами неодноразово
укладалися договори про внесення змін
до кредитного договору № 1-0007/13/11-КL від
06.03.13, зокрема, 28.11.13 між Банком та
Позичальником було укладено Договір
про внесення змін № 4 до Кредитного
договору № 1-0007/13/11-KL від 06 березня 2013
року, яким в новій редакції було
викладено п.1.2, п.1.3. п.1.4 Кредитного
договору, а саме: збільшено Кредитний
ліміт до 15180000,00 доларів США; уточнено
цільове використання кредиту, а також
сторони дійшли згоди продовжити строки
користування вибірками, що були надані
в рамках кредитного договору.

Позивач, на виконання умов Кредитного
договору надав позичальнику кредитні
кошти згідно з заявками позичальника в
загальному розмірі 24 971 364,59 доларів
США, сума кредиту сплачена
позичальником - 10 000 000,00 доларів США.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх
зобов'язань за Кредитним договором, у
відповідача станом на 27.05.2014р.
утворилась заборгованість у розмірі 16
182 341,21 дол. США, з яких: прострочена
заборгованість по поверненню
кредитних коштів - 14 971 364,59 дол. США;
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами - 641297,83 доларів
США; пеня за простроченим кредитом та
процентами - 569 678,79 доларів США.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань та отримання відповідачем
кредитних коштів підтверджується
наявними в матеріалах справи заявками
та меморіальними валютними ордерами.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що факт наявності
заборгованості за кредитним договором
№ 1-0007/13/11-KL від 06 березня 2013 року по
простроченій заборгованості по
поверненню кредитних коштів в розмірі
14 971 364,59 дол. США; по простроченій
заборгованості за нарахованими
процентами в розмірі 641297,83 доларів США
відповідача перед позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений та позичальником не
спростований.

Суд критично оцінює твердження
відповідача щодо припинення
зобов'язання за кредитним договором №
1-0007/13/11-KL від 06 березня 2013 року шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог на підставі ст. 601 ЦК України
відповідно до договору цесії від 13.03.14
виходячи з наступного. Як вбачається з
матеріалів справи пунктом 1 договору
банківського вкладу (депозиту)
«Строковий» № 166/2 від 14.03.2013р.
передбачено, що вкладник (ТОВ «Сантос
капітал») розміщує на депозитному
рахунку кошти в сумі 1 265 215,00 доларів
СІЛА строком з 14.03.2013р. по 13.03.2014р. Згідно
п.4.3. Генерального договору
банківського вкладного (депозитного)
рахунку №166, укладеного 07.11.2012р. між ПАТ
«Банк Форум» та ТОВ «Сантос капітал»,
повернення вкладу з депозитного
рахунку здійснюється Банком
самостійно шляхом переказу в
безготівковій формі на поточний
рахунок Вкладника.

У відповідності до п.4.4. Генерального
договору банківського вкладного
(депозитного) рахунку №166 від 07.11.2012р.,
невід'ємною частиною якого є договір
банківського вкладу (депозиту)
«Строковий» №166/2 від 14.03.2013р., виписка з
депозитного рахунку є остаточним та
безспірним доказом прийняття та/або
повернення Банком коштів Вкладнику.

Як встановлено судом, 13.03.2014р. ПАТ «Банк
Форум» перерахував кошти з депозитного
рахунку на поточний рахунок Вкладника,
що підтверджується випискою по
депозитному рахунку (копія виписки
наявна в матеріалах справи).

Оскільки ПАТ «Банк Форум» були
виконанні зобов'язання, що випливають з
Генерального договору банківського
вкладного (депозитного) рахунку №166 від
07.11.2012р. та договору банківського
вкладу (депозиту) «Строковий» №166/2 від
14.03.2013р. щодо повернення вкладу з
депозитного рахунку шляхом переказу в
безготівковій формі на поточний
рахунок Вкладника, то і зобов'язання за
Договором банківського вкладу
(депозиту) «Строковий» №166/2 від 14.03.2013р.
припинились.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

У відповідності до ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

З огляду на зазначені положення ЦК
України, зарахування зустрічних
однорідних вимог може відбуватись лише
за не припиненими зобов'язаннями.

Таким чином твердження відповідача про
зарахування зустрічних однорідних
вимог за зобов'язаннями спростовуються
наявними у справі доказами та не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Крім того, у своїх поясненнях від 23.07.14
позивач зазначає, що жодної заяви та
повідомлення 13.03.2014р. на адресу ПАТ
«Банк Форум» ні від відповідача, ні від
ТОВ «Сантос капітал» не надходило
(відповідне підтверджується довідками
№ 4388/7.6 від 18.07.14, № 4492/4.1 від 23.07.4, що
містяться в матеріалах справи). Крім
того, згідно довідки ПАТ «Банк Форум» №
4493/4.1 від 23.07.14 вхідна кореспонденція за
13.03.2014р. реєструвалась за вхідними
номерами з № 769 по 795, тобто іншого
порядку ніж зазначені на копіях
наданих відповідачем заяв про
відступлення права вимоги вих.. № 01/1
від 13.03.14 та про припинення зобов'язання
шляхом зарахування зустрічних вимог №
047/4-03/14 від 13.03.14.

Заперечення відповідача щодо
відсутності у позивача законних
підстав для стягнення заборгованості
за валютним зобов'язанням, в тому числі
отримання коштів в валюті від
відповідача не беруться судом до уваги
виходячи з наступного.

14.03.2014р. Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення № 14 про запровадження
тимчасової адміністрації та
призначення уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічному
акціонерному товаристві «БАНК ФОРУМ».
Тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК
ФОРУМ» запроваджено строком на З
місяці з 14.03.2014р. по 13.06.2014р.

Наслідки запровадження тимчасової
адміністрації регулюються ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року №
4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452). Так,
зокрема, ч. 5 ст. 36 Закону № 4452 під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється. зокрема:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів. встановленого цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону №
4452 обмеження, встановлене пунктом 1
частини п 'ятої цієї статті, не
поширюється. Зокрема, на зобов'язання
банку щодо виплати коштів за вкладами
вкладників за договорами, строк яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників.
Зазначені виплати здійснюються в межах
суми відшкодуванню що гарантується
Фондом.

ПАТ «Банк Форум» станом на день
звернення з даним позовом до суду
(06.06.2014р.) та на день порушення
провадження у справі (10.06.2014р.) мав
Банківську ліцензію № 62, Дозвіл № 62-5
від 30.04.2010р.

Враховуючи пропозиції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
щодо відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ",
керуючись вимогами чинного
законодавства Правління Національного
банку України прийняло рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" (постанова
Правління Національного банку України
від 13.06.2014 № 355).

Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
16.06.2014 року прийнято рішення № 49 про
початок ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 16
червня 2014 року.

Уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» призначено
начальника відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
Соловйову Наталію Анатоліївну строком
на 1 рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015
року включно.

Згідно п.5 ч. І ст.48 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» уповноважена особа Фонду у
встановленому законодавством порядку
вживає заходів до повернення
дебіторської заборгованості банку,
заборгованості позичальників перед
банком та повернення (витребування)
майна банку, що перебуває у третіх осіб.

У відповідності до п.9 ч. І ст.48 та п.5 ч. 2
ст. 37 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
Уповноважена особа Фонду має право
заявляти від імені банку позови
майнового та немайнового характеру до
суду.

Пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету
міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» передбачено, що
неплатоспроможні комерційні банки,
ліквідацію яких здійснює Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб,
мають право здійснювати валютні
операції без ліцензії Національного
банку України з дотриманням
законодавства України про систему
валютного регулювання і валютного
контролю з метою здійснення процедури
виведення неплатоспроможного банку з
ринку.

Таким чином, оскільки на даний час Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб
здійснює ліквідацію ПАТ «Банк Форум»
як неплатоспроможного банку, то ПАТ
«Банк Форум» має право здійснювати
валютні операції без ліцензії
Національного банку України.

Доказів на спростування факту
наявності заборгованості в розмірі 16
182 341,21 доларів США відповідач суду не
надав. Також відповідачем не надано
доказів погашення заборгованості в
добровільному порядку станом на момент
вирішення спору.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Це стосується відповідача, який мав
довести суду, що він зобов'язання за
кредитним договором № 1-0007/13/11-KL від 06
березня 2013 року виконав своєчасно та в
повному обсязі. Проте, відповідач не
надав суду доказів виконання
договірних зобов'язань та доказів на
спростування обставин, повідомлених
позивачем.

У зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за кредитним
договором № 1-0007/13/11-KL від 06 березня 2013
року позивач нарахував відповідачу
пеню за несвоєчасне повернення
кредитних коштів в доларах США в
розмірі 548 118,29 дол. США, пеню за
несвоєчасне повернення нарахованих
процентів в доларах США в розмірі 21 560,50
доларів США.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2 кредитного договору,
за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом,
несвоєчасну сплату процентів та/або
комісій за цим договором позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що
діятиме протягом відповідного
порушення, від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 8.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013р.,
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом
(частина друга статті 192 ЦК України).
Частина третя статті 533 ЦК України
визначає, що використання іноземної
валюти, а також платіжних документів в
іноземній валюті при здійсненні
розрахунків на території України за
зобов'язаннями допускається у
випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 198
ГК України грошові зобов'язання
учасників господарських відносин
повинні бути виражені і підлягають
оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання
можуть бути виражені в іноземній
валюті лише у випадках, якщо суб'єкти
господарювання мають право проводити
розрахунки між собою в іноземній
валюті відповідно до законодавства.
Виконання зобов'язань, виражених в
іноземній валюті, здійснюється
відповідно до закону.

За пунктом 3.3 статті 3 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" гривня як грошова одиниця
України (національна валюта) є єдиним
законним платіжним засобом в Україні,
приймається усіма фізичними і
юридичними особами без будь-яких
обмежень на всій території України для
проведення переказів.

Відповідно до частини першої статті 3
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю" від 19.02.93 N 15-93
валюта України є єдиним законним
засобом платежу на території України,
який приймається без обмежень для
оплати будь-яких вимог та зобов'язань,
якщо інше не передбачено цим Декретом,
іншими актами валютного законодавства
України.

Положення частини другої статті 533 ЦК
України та частини другої статті 198 ГК
України містять однакові за змістом
приписи про необхідність виконання
грошового зобов'язання між резидентами
України виключно у валюті України
(валюта платежу), крім випадків
отримання стороною цього зобов'язання
відповідної ліцензії Національного
банку України відповідно до вимог
Декрету Кабінету Міністрів України від
19.02.93 N 15-93 "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Відтак вимоги щодо застосування
заходів відповідальності за порушення
грошових зобов'язань, визначених в
іноземній валюті, мають заявлятися в
національній валюті України (гривнях)
за офіційним курсом Національного
банку України на день заявлення
відповідної вимоги (крім випадків, коли
стороною зобов'язання, у якому виник
спір, одержано відповідну ліцензію
Національного банку України).

У відповідності до п. 1.5 Положення про
порядок видачі Національним банком
України індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 14.10.2004
р. №483, використання іноземної валюти
як засобу платежу без ліцензії
дозволяється якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише тих операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких Національний банк видав йому
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операції з
валютними цінностями).

Банк, як фінансова установа, отримавши
в установленому законом порядку
банківську ліцензію та відповідний
письмовий дозвіл на здійснення
операцій з валютними цінностями, який є
генеральною ліцензією на валютні
операції, має право здійснювати
операції з надання кредитів в
іноземній валюті.

Укладаючи договір банк мав право
здійснювати операції з валютними
цінностями із розміщенням залучених
коштів від свого імені, на власних
умовах та на власний ризик, тобто
здійснювати кредитування в іноземній
валюті на підставі банківської
ліцензії, що не заперечується
сторонами у справі, у зв'язку з чим пеня
повинна бути нарахована як відсоток
від суми невиконаного зобов"язання у
доларах США.

Розрахунок пені за несвоєчасне
повернення кредитних коштів,
нарахованої у період з 06.03.2014р. по
26.05.2014р. та пені за несвоєчасне
повернення нарахованих процентів,
нарахованої за загальний період з
01.06.2013р. по 26.05.2014р. є арифметично вірним,
а тому позовні вимоги про стягнення
пені за несвоєчасне повернення
кредитних коштів у розмірі 548 118,29 дол.
США, та пені за несвоєчасне повернення
нарахованих процентів у розмірі 21560,50
доларів США підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.06.2011 року № 3674-VI,
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється в розмірі 2
відсотків ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
16.01.2014, № 719-VII, який опублікований 21.01.2014
року, з 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 218,00 грн.

Ціна позову становить 16 182 341,21 доларів
США, що по курсу НБУ станом на 27.05.14
становило 190 161 151,27 грн., отже, сума
судового збору за подання даного
позову має складати 73 080,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий
збір" визначені пільгові категорії
щодо сплати судового збору, в т.ч.
повноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб - у справах,
пов'язаних із здійсненням тимчасової
адміністрації та ліквідації банку.

За таких обставин, з відповідача
підлягає стягненню судовий збір в
доход Державного бюджету України в
сумі 73 080,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст. 33, ст. 44, ч. 2 ст. 49 ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юджин" (03164 м. Київ,
вулиця Генерала Наумова, будинок 23-Б,
ідентифікаційний код 31303824) на користь
публічного акціонерного товариства
"Банк "Форум" (02100, м. Київ, бульвар
Верховної Ради, 7, ідентифікаційний код
21574573) прострочену заборгованість по
поверненню кредитних коштів в розмірі
14 971 364 (чотирнадцять мільйонів
дев'ятсот сімдесят одна тисяча триста
шістдесят чотири) дол. США 59 центи США;
прострочену заборгованість за
нарахованими процентами в розмірі 641 297
(шістсот сорок одна тисяча двісті
дев'яноста сім) дол. США 83 центи США,
пеню за несвоєчасне повернення
кредитних коштів в розмірі 548 118 (п'ятсот
сорок вісім тисяч сто вісімнадцять)
дол. США 29 центів США, пеню за
несвоєчасне повернення нарахованих
процентів в розмірі 21 560 (двадцять одна
тисяча п'ятсот шістдесят) дол. США 50
центів США.

3. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Юджин" (03164 м. Київ,
вулиця Генерала Наумова, будинок 23-Б,
ідентифікаційний код 31303824) в доход
Державного бюджету України (р/р
3001, Одержувач: Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, Банк одержувача:
Головне управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код
37993783, код платежу: 22030001) судовий збір за
подання позовної заяви в розмірі 73 080
(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00
коп.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 12.08.2014 р.

Суддя
Пукшин Л.Г.