ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

07 серпня 2014 р.
Справа № 902/1551/13

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні заяву
про відстрочку виконання рішення суду
від 23.07.2014 р. № 23/07-14 у справі

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Украгропром", м.Київ

до: Державного підприємства "Дослідне
господарство "Корделівське"
Національної академії аграрних наук
України", с.Корделівка, Калинівський
район, Вінницька область

про стягнення 973 547,45 грн заборгованості

За участю секретаря судового засідання
Кондратенко Т.І.

За участю представників:

позивача: Богонос В.А., довіреність № 23
від 17.09.2013 р.

відповідача: Люлькіс І.М., довіреність
№ 14-07/14 від 14.07.2014 р., Левицька-Корчун
В.І., довіреність № 15-07/14 від 14.07.2014 р.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Украгропром" звернулося до
господарського суду Вінницької
області з позовом про стягнення з
державного підприємства "Дослідне
господарство "Корделівське"
Національної академії аграрних наук
України" (відповідач) 973 547,45 грн.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 15.11.2013 р. за
вказаним позовом порушено провадження
у справі №902/1551/13 з призначенням її до
розгляду.

Рішенням від 19.12.2013 р. позов задоволено
повністю на виконання якого 09.01.2014 р.
видано наказ.

25.07.2014 р. до суду надійшла заява
відповідача № 23/07-14 від 23.07.2014 р. про
відстрочку виконання рішення суду.

Ухвалою від 28.07.2014 р. вказану заяву
призначено до розгляду на 07.08.2014 р.

05.08.2014 р. до суду надійшло заперечення
стягувача на заяву боржника про
відстрочку в якій останній просить
відмовити в задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення в зв'язку
з безпідставністю та
необгрунтованістю поданої заяви.

07.08.2014 р. боржником подано заяву про
зміну вимог відповідно до якої
останній просить суд розстрочити
виконання рішення суду наступним
чином: до 01.09.2014 р. - 50 000,00 грн, до 01.10.2014 р.
- 150 000,00 грн, до 01.11.2014 р. - 250 000,00 грн, до
01.12.2014 р. - 250 000,00 грн, до 31.12.2014 р. - 293 018,40
грн.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

Розглянувши заяву боржника про зміну
вимог суд дійшов висновку про її
відхилення, позаяк остання фактично
змінює правову природу первісно
поданої заяви в той час рамках якої і
здійснюється судовий розгляд.

При цьому суд зауважує, що відхилення
вказаної заяви про зміну вимог не
позбавляє боржника права подати її в
окремому порядку оформивши у вигляді
заяви про розстрочку виконання рішення
суду.

Розглянувши в судовому засіданні заяву
про відстрочку виконання рішення суду,
заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази судом
встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи
заява про відстрочку виконання рішення
мотивована сезонністю характеру
роботи, яка на період збирання врожаю
потребує значних фінансових вкладень в
розмірі 3 408 000,00 грн, відсутністю
грошових коштів на рахунках в
банківських установах, а також те, що
майно підприємства є державним та на
нього розповсюджується дія ЗУ "Про
мораторій на примусове відчуження
державного майна".

На підставі викладеного заявник
просить відстрочити виконання рішення
суду до 01.11.2014 р.

При розгляді заяви про розстрочку
виконання рішення суду судом враховано
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

В п.7.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" наголошено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не
обмежує право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може
відстрочити чи розстрочити виконання
прийнятого ним рішення, проте
визначальним фактором при наданні
відстрочки або розстрочки є
підставність цих випадків та їх
об'єктивний вплив на виконання
судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому
випадку пов'язує розстрочення
виконання судового рішення у судовому
порядку з об'єктивними, непереборними,
іншими словами - виключними
обставинами, що ускладнюють вчасне
виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен
враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але
перш за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Наведені заявником підстави для
відстрочки виконання судового рішення,
зокрема, сезонність господарської
діяльності, яка потребує значних
фінансових витрат, відсутність
грошових коштів, не є тими виключними
обставинами, які б давали підстави для
відстрочки виконання судового рішення,
оскільки вони носять не особливий і
надзвичайний характер, а свідчать про
негативні явища в поточній діяльності
відповідача, яка за приписами статті 42
Господарського кодексу України є
самостійною, ініціативною,
систематичною, на власний ризик
господарською діяльністю, відтак, не є
підставою вважати збиткову фінансову
діяльність відповідача винятковим
випадком у розумінні суті статті 121
Господарського кодексу України, що
зумовлював би ускладнення чи
відсутність можливості виконати
судове рішення.

Окрім того долучені до заяви про
відстрочки виконання, а також заяви
№ 23/07-14 від 23.07.2014 р. докази, на
думку суду, достовірно не
підтверджують викладені у заяві
обставини.

Зокрема із наданих заявником звітів
про фінансовий стан за 2013 рік та І
півріччя 2014 року вбачається, що
останній отримував чистий прибуток.

Крім того у підприємства існує
дебіторська заборгованість, яка станом
на 01.07.2014 р. складає 837 359,35 грн.

Твердження заявника про відсутність
грошових коштів на рахунку
№ 8100 з наданням довідки № 84 від
24.07.2014 р. відділення № 891 АТ "УкрСиббанк"
оцінюється судом критично за
відсутності надання інформації про всі
наявні поточні рахунки відкриті в
банківських установах та про залишок
грошових коштів на них.

При розгляді заяви про відстрочку
виконання рішення суд також приймає до
уваги наступні положення
законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Обов'язковість
рішень суду є однією з основних засад
судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення вимог статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права на доступ до
суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (рішення у справі
"Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від
19.03.1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions
1997-II). Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (рішення у
справі "Іммобільяре Саффі" проти
Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66,
ECHR 1999-V).

З врахуванням викладеного вище суд
приходить до висновку про те, що
наведені заявником обставини та надані
документи в якості підстави для
відстрочки виконання рішення є
непереконливими, не підтверджують
неможливості чи ускладнення виконання
рішення суду і даний випадок не може
розцінюватись як винятковий, що є
підставою для відмови у задоволенні
заяви про відстрочку виконання
рішення.

Таким чином заява відповідача № 23/07-14
від 23.07.2014 р. про відстрочку виконання
рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 115, 121 ГПК України,
суд-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні заяви № 23/07-14
від 23.07.2014 р. Державного підприємства
"Дослідне господарство "Корделівське"
Національної академії аграрних наук
України" про відстрочку виконання
рішення господарського суду
Вінницької області від 19.12.2013 р. у
справі № 902/1551/13.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.