ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2014 р.
Справа № 911/2547/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна»,
Київська обл., Бориспільський р-н, с.
Проліски

до Приватного сільськогосподарського
підприємства «Переселенське»,
Київська обл., Кагарлицький р-н, с.
Переселення

про стягнення 296721,10 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Дика О.М. - довіреність № 10
від 14.01.2014 р.;

від відповідача: Сміщук Р.О. -
довіреність б/№ від 10.02.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна» (далі
- позивач) з позовом до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Переселенське» (далі - відповідач) про
стягнення 296721,10 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
неналежним виконанням Відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки від 15.11.2012 р. № 5839/016299 щодо
оплати поставленого товару. У зв'язку з
цим Позивач просить суд стягнути з
Відповідача 296721,10 грн. заборгованості,
з якої: 247000,00 грн. основного боргу, 19429,02
грн. пені, 4110,08 грн. 3 % річних та 26182,00 грн.
інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.06.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/2547/14 та
призначено її до розгляду на 28.07.2014 р.

28.07.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшло клопотання Позивача від 25.07.2014
р. б/№ (вх. № 14947/14) про долучення
додаткових доказів.

В судове засідання 28.07.2014 р. з'явились
представники Позивача та Відповідача.
Представник Позивача позов підтримав
та просив задовольнити його в повному
обсязі. Представник Відповідача проти
позову заперечував та просив відмовити
у його задоволенні. Обгрунтоварного
відзиву на позов відповідачем суду
надано не було.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарський судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи надані представниками
сторін пояснення та матеріали справи,
які є достатніми для вирішення спору в
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе розглянути позов за
наявними у справі матеріалами, згідно з
вимогами ст. 75 ГПК України.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, дослідивши
подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна»
(продавець, позивач у справі) та
Приватним сільськогосподарським
підприємством «Переселенське»
(покупець, відповідач у справі)
укладено договір № 5839/016299 (далі -
договір), відповідно до умов якого (п. п.
1.1., 1.2. Договору) продавець поставляє, а
покупець приймає та зобов'язується
оплатити сільськогосподарську
техніку, а саме змішувач кормів Euromix I 870
(бувший у використанні) - 1 (одна)
одиниця, надалі іменоване як «Товар» на
умовах, визначених даним договором.
Технічні характеристики, специфікація,
склад товару визначаються в додатку № 1
(Специфікації) до договору, який є його
невід'ємною частиною.

За умовами п. 2.1. Договору, вартість
товару, без урахування ПДВ, складає
216666,67 грн., сума ПДВ складає 43333,33 грн.,
загальна вартість товару, з
урахуванням ПДВ, складає 260000,00 грн., що і
є загальною вартістю договору.

Згідно п. 4.1. Договору, продавець
передає товар покупцеві на умовах СРТ
(склад покупця: Київська обл.,
Кагарлицький р-н, с. Переселення),
згідно з Інкотермс 2000 року, протягом 5
(п'яти) робочих днів з дати зарахування
на поточний рахунок продавця 100%
загальної вартості товару від покупця,
у відповідності з умовами п. 5.1. даного
договору, але не раніше 15.11.2013 р.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що
передання товару оформляється
накладними на отримання товару та/або
актами прийому-передачі товару, що
підписуються уповноваженими
представниками обох сторін. Товар
приймається за кількістю, якістю та
комплектацією. Після підписання
накладних на отримання товару та/або
актів прийому-передачі товару, в
залежності від того, що сталося раніше,
покупець не може пред'явити продавцю
претензій щодо кількості та
комплектації товару. З моменту
передання товару покупцю, він несе всі
ризики випадкової втрати, пошкодження
товару.

Відповідно до п. 4.5. Договору, в разі
передання товару покупцю до оплати
покупцем 100% загальної вартості
договору, покупець не має права
відчужувати товар третім особам,
здійснювати з товаром інші дії
цивільно-правового характеру, при
цьому покупець несе ризики
пошкодження, знищення та втрати товару,
витрати, пов'язані зі зберіганням
товару за свій рахунок та
відповідальність за шкоду завдану
третім особам в ході діяльності
покупця, пов'язаної з використанням,
перевезенням, зберіганням або
утриманням товару.

Згідно п. 5.1. Договору, покупець
зобов'язується здійснити оплату товару
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок продавця наступним
чином: 5% від загальної вартості товару,
що становить 13000,00 грн. з урахуванням
ПДВ, до 25.12.2012 р.; 95% від загальної
вартості товару, що становить 247000,00 грн.
з урахуванням ПДВ, до 15.11.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.12.2012 р. Відповідачем відповідно до п.
5.1. Договору було перераховано Позивачу
13000,00 грн. попередньої оплати (5% ціни
Договору), що підтверджується
відповідною банківською довідкою від
21.07.2014 р. № 141522/0401-1, яка додана Позивачем
до матеріалів справи.

В подальшому, а саме 04.12.2013 р. Позивачем
було поставлено, а Відповідачем
прийнято товар - змішувач кормів Euromix I
870, що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією підписаного
та скріпленого печатками сторін акту
прийому-передачі товарів.

Із зазначеного вбачається, що
сторонами спору підписано акт
прийому-передачі змішувача кормів Euromix
I 870 від 04.12.2013 р., вартістю 260000,00 грн. без
зауважень та за відсутності з боку
Відповідача претензій та повідомлень
про порушення Позивачем умов договору,
тобто, Відповідач не заперечував щодо
кількості, якості, вартості товару за
підписаним актом. В акті зазначено, що
товар передається в справному стані та
комплектним.

Таким чином, за наслідками дослідження
матеріалів справи, судом встановлено,
що Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання щодо поставки товару за
Договором.

Проте, в порушення свого грошового
зобов'язання, решту вартості товару у
сумі 247000,00 грн. за Договором
Відповідачем сплачено не було. Доказів
здійснення оплати вказаної
заборгованості за Договором станом на
дату прийняття рішення Відповідачем
суду не надано.

Представник Відповідача у судовому
засіданні усно заперечив проти позову,
обґрунтовуючи свою позицію тим, що
товар не введено в експлуатацію, отже
відсутні підстави для сплати коштів.

Вказана позиція Відповідача
спростовується тим, що п. 5.1. Договору
чітко визначає порядок оплати
Відповідачем товару за Договором та
факт введення чи не введення
Відповідачем товару в експлуатацію не
впливає на обов'язок Відповідача
оплатити отриманий товар і не звільняє
від сплати грошових коштів за
Договором.

Пункт 4.6. Договору визначає порядок
установки і введення товару в
експлуатацію, та правовий аналіз
вказаного пункту договору свідчить про
те, що введення товару в експлуатацію
не залежить від волевиявлення Позивача
та ініціюється саме покупцем.

Інших обґрунтувань в заперечення проти
позову представником Відповідача
надано не було.

Таким чином, господарський суд дійшов
висновку, що на момент розгляду спору у
суді Позивачем підтверджена
заборгованість Відповідача по оплаті
поставленого товару за Договором у
сумі 247000,00 грн.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

З огляду на вищенаведене,
господарський суд дійшов висновку про
доведеність існування боргу
Відповідача перед Позивачем в розмірі
247000,00 грн., а відтак заявлена позовна
вимога є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем грошового зобов'язання за
Договором, Позивачем заявлено до
стягнення з Відповідача 19429,02 грн. пені.

Частиною першою ст. 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами другою, третьою цієї ж статті
встановлено, що штрафом є неустойка, що
обчисляється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 8.1. Договору, у випадку
прострочення оплати за товар покупець
сплачує продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
неоплаченої вартості товару з ПДВ за
кожний календарний день прострочення
оплати платежу по день оплати
заборгованості включно.

Перевіривши розрахунок пені, наданий
Позивачем, господарський суд
встановив, що він є обґрунтованим,
арифметично вірним, а отже вимога
Позивача про стягнення з Відповідача
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язання по оплаті поставленого за
Договором товару за період з 16.11.2013 р. по
19.05.2014 р. підлягає задоволенню повністю
в сумі 19429,02 грн.

Окрім того, у зв'язку з неналежним
виконанням Відповідачем грошового
зобов'язання за Договором, Позивачем
заявлено до стягнення з Відповідача
4110,08 грн. 3% річних та 26182,00 грн.
інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунки Позивача,
господарський суд встановив, що вони є
обґрунтованими та арифметично вірними,
а отже вимога Позивача про стягнення з
Відповідача 3% річних за період з 16.11.2013
р. по 13.06.2014 р. підлягає задоволенню
повністю в сумі 4110,08 грн. та вимога
Позивача про стягнення з Відповідача
інфляційних втрат за період з грудня 2013
р. по травень 2014 р. підлягає задоволенню
повністю в сумі 26182,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Переселенське» (09246, Київська обл.,
Кагарлицький р-н, с. Переселення, вул.
Комунарська, 1; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АМАКО Україна» (08322,
Київська обл., Бориспільський р-н, с.
Проліски, вул. Броварська, 2; ) 247000 (двісті сорок сім тисяч) грн. 00
коп. основного боргу, 19429 (дев'ятнадцять
тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 02
коп. пені, 4110 (чотири тисячі сто десять)
грн. 08 коп. 3% річних, 26182 (двадцять шість
тисяч сто вісімдесят дві) грн. 00 коп.
інфляційних втрат та 5934 (п'ять тисяч
дев'ятсот тридцять чотири) грн. 43 коп.
судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 07.08.2014 р.

Суддя
Наріжний С.Ю.