ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.14р. Справа № 904/3727/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БУДСЕРВІС-ГРУП"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛЬФА БУД"

про стягнення 35 295,06 грн. за договором
підряду

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

позивача - Чмух Ю.В., за довіреністю №б/н
від 10.01.14р.

відповідача - не з'явився (про час і
місце засідання суду сповіщений
належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з
Відповідача 35 295,06 грн. за договором
підряду, мотивуючи порушенням
Відповідачем договірних зобов'язань у
частині оплати.

11.08.2014р. Позивач уточнив позовні вимоги,
виключивши з них вимоги за актом №2
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2013р. (ф.КБ-2в) на суму 1 145,82
грн., не підписаним Відповідачем.

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позов, документи
витребувані судом чи докази
відсутності боргу на час розгляду
справи господарському суду не надав.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника Позивача,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2012р. сторонами укладено договір
№1611/1, за яким Підрядчик (Позивач)
зобов'язувався виконати комплекс
електромонтажних робіт на об'єкті:
магазин АТБ - Маркет, потужність 130 кВт,
3-я категорія електропостачання,
розташованому за адресою: Чернігівська
обл., м. Новгород - Сіверський, вул. Карла
Маркса, 1, а Замовник (Відповдіач)
зобов'язався прийняти роботи та
сплатити їх вартість.

Відповідно до п. 2.1 Договору, вартість
робіт складає 240 000,00 грн. з ПДВ.

30.09.2013р. сторонами підписано акт
виконаних робіт форми № КБ-2в, за якими
вартість виконаних робіт становить 238
854,00 грн.

ТОВ "Альфа - Буд" сплатило на користь ТОВ
"Будсервіс - Груп" 210 000,00 грн.

Згідно з п. 2.2.2 Договору кінцевий
розрахунок за виконані роботи Замовник
здійснює протягом 10 банківських днів
після підписання сторонами акта
приймання - передачі виконаних робіт.

28.01.14р. та 14.05.2014р. Позивач направляв
вимоги Відповідачеві про необхідність
сплати існуючого боргу.

29.05.2014р. Позивач звернувся до
Господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про
стягнення боргу з Відповідача.

Після звернення Позивачем з позовом,
Відповідач сплатив Позивачеві 3 000
грн., що підтверджується копіями
банківських виписок. Таким чином, сума
основного богу на день винесення
рішення становить 25 854,18 грн.

Крім того, згідно з п. 7.3. Договору,
Замовник сплачує Підряднику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючої в період прострочення від
суми залишеної до сплати за кожний день
прострочення.

За уточненим розрахунком Позивача
пеня за період прострочення з 07.10.2013р.
до 07.04.2014р. становить 1 900,96 грн. З
посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на
прострочений борг Відповідача
нараховані збитки від інфляції за
період прострочення з 07.10.2013р. до
20.05.2014р. - 2 277,00 грн. та 3 % річних - 557,26 грн.

Порушення Відповідачем договірних
зобов'язань у частині оплати стало
причиною звернення Позивачем з
позовом та є предметом спору у дані
справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання, шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач не надав суду доказів
відсутності боргу чи контррозрахунку
стягуваної суми.

Оскільки Відповідачем погашена
частина основного боргу в розмірі 3 000,00
грн. після порушення провадження у
даній справі (02.06.2014, 04.07.2014, 22.07.2014),
провадження у цій частині вимог
підлягає припиненню за відсутністю
предмету спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
ГПК України.

Перевіривши розрахунки Позивача,
господарський суд встановив, що
Позивачем невірно визначено суму
основного боргу - 25 885,00, тоді як борг
становить 25 854,18 грн., крім того невірно
визначено початок прострочення -
07.10.2013р. при розрахунку пені та 3% річних.
За перерахунком суду за період
прострочення з 15.10.2013р. по 07.04.2014р., пеня
становить - 1 798,45 грн., 3 % річних - 415,03 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню в розмірі 25 854,18 грн. -
основного боргу, 1798,45 грн. - пені, 2 277,00
грн. - збитків від інфляції, 415,03 грн. - 3 %
річних; провадження у частині вимог про
стягнення з Відповідача 3 000,00 грн.
підлягає припиненню за відсутністю
предмету спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
ГПК України.

Згідно зі ст. 49 ГПК України
господарські витрати у справі слід
покласти на сторін пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
82-84, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Провадження у частині вимог про
стягнення з Відповідача 3 000,00 грн. -
припинити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛЬФА БУД", 49107,
м.Дніпропетровськ, вул. Запорізьке
шосе, 2А, кв.325 (код 328 385 95) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БУДСЕРВІС-ГРУП", 49049,
м.Дніпропетровськ, вул. МОПРа, б.36 (код 365
744 32) 25 854,18 грн. - основного боргу, 1 798,45
грн. - пені, 2 277,00 грн. - збитків від
інфляції, 415,03 грн. - 3 % річних, 1726,80 грн. -
судового збору.

В решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане_______________