м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19777/13 11.08.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомКомунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Святошинського району м.
Києвадофізичної особи-підприємця
ОСОБА_1простягнення 37788 грн 78
коп.Представники: від позивача:
Петруньок І.В. - представник за
довіреністю б/н від 01.01.2014;від
відповідача: ОСОБА_3 - представник за
довіреністю б/н від 25.09.2013.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.10.2013 до Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва з вимогами до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором № 138/08 від
01.09.2008 на відпуск холодної води та
прийому стічних вод у розмірі 36685 грн 66
коп., в тому числі 31736 грн 82 коп.
заборгованості за надані послуги, 3214
грн 39 коп. інфляційних витрат та 1734 грн
45 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та укладеного між сторонами
договору на відпуск холодної води та
прийому стічних вод № 138/08 від 01.09.2008 не
виконав взяті на себе зобов'язання, у
зв'язку з чим в останнього виникла
заборгованість за спожиті комунальні
послуги за період з 01.09.2008 по 01.07.2013 у
розмірі 31736 грн 82 коп., крім того, у
зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за договором позивачем
нараховано інфляційні втрати у розмірі
3214 грн 39 коп. та 3 % у розмірі 1734 грн 45 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 17.10.2013 порушено провадження у
справі № 910/19777/13 та справу призначено
до розгляду на 04.11.2013.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 04.11.2013 розгляд справи відкладено на
15.11.2013, у зв'язку із задоволенням
клопотання представника позивача про
відкладення розгляду справи, неявкою
представника відповідача у судове
засідання та неподанням сторонами
витребуваних доказів.

15.11.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
документи на виконання вимог суду та
заява про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить суд
стягнути з відповідача 36736 грн. 82 коп.
заборгованості за надані послуги, 3344
грн. 39 коп. інфляційних витрат та 2085 грн.
41 коп. 3 % річних.

У відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, для дослідження та оцінки
доказів по справі у судовому засіданні
15.11.2013 оголошено перерву до 02.12.2013.

16.12.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшло
клопотання щодо огляду дослідження
речових доказів на предмет
наявності/відсутності мереж в
орендованому відповідачем приміщенні.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 02.12.2013 розгляд справи відкладено на
16.12.2013, у зв'язку із задоволенням
клопотання представника позивача про
відкладення розгляду справи, неявкою
представника відповідача у судове
засідання та неподанням сторонами
витребуваних доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 16.12.2013 продовжено строк розгляду
справи на п'ятнадцять днів, розгляд
справи призначено на 27.12.2013.

Розпорядженням в.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
27.12.2013 справу № 910/19777/13 передано
на розгляд судді Головіній К.І., у
зв'язку з перебуванням судді Отрош І.М.
на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 27.12.2013 (суддя Головіна К.І.) справу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 20.01.2014.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 08.01.2014 справу
№ 910/19777/13 передано на розгляд судді
Отрош І.М., у зв'язку з виходом судді
Отрош І.М. з лікарняного.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.01.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
прийнято до провадження.

20.01.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшло
клопотання щодо огляду дослідження
речових доказів на предмет
наявності/відсутності мереж в
орендованому відповідачем приміщенні.

У відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, для дослідження та оцінки
доказів по справі у судовому засіданні
20.01.2014 оголошено перерву до 03.02.2014.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 03.02.2014 розгляд справи відкладено на
14.02.2013, у зв'язку з неявкою в судове
засідання представника відповідача та
невиконанням сторонами вимог суду.

У відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, для дослідження та оцінки
доказів по справі у судовому засіданні
14.02.2014 оголошено перерву до 28.02.2014.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 14.02.2014 відмовлено в задоволенні
клопотання фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали та у
заяві про відвід судді.

18.02.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшло
клопотання щодо огляду дослідження
речових доказів на предмет
наявності/відсутності мереж в
орендованому відповідачем приміщенні.

26.02.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
документи на виконання вимог суду.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 28.02.2014 справу
№ 910/19777/13 передано на розгляд судді
Головіній К.І., у зв'язку з перебуванням
судді Отрош І.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 28.02.2014 (суддя Головіна К.І.) справу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 21.03.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
17.03.2014 справу № 910/19777/13 передано на
розгляд судді Отрош І.М., у зв'язку з
виходом судді Отрош І.М. з лікарняного.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
прийнято до провадження.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 21.03.2014 розгляд справи відкладено на
11.04.2013, у зв'язку з необхідністю
витребування нових доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 11.04.2014 у справі № 910/19777/13 призначено
судову будівельно-технічну експертизу,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 11.04.2014 зупинено провадження у
справі № 910/19777/13 до проведення
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз судової
експертизи (або до дачі висновку чи
повідомлення про неможливість
проведення експертизи), що призначена
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.04.2014 у справі № 910/19777/13, та
повернення матеріалів справи до суду.

Супровідним листом від 16.04.2014 справу
направлено до Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз

21.05.2014 до відділу діловодства
Господарського суду від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшло клопотання про
надання додаткових матеріалів,
необхідних для вирішення питань,
поставлених перед експертизою та про
забезпечення виконання попередньої
оплати експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 23.05.2014 провадження у справі
№ 910/19777/13 поновлено для розгляду
клопотання судового експерта про
надання додаткових матеріалів,
необхідних для вирішення питань,
поставлених перед експертизою.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 23.05.2014 зобов'язано Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
надати додаткові документи, а також
погоджено строк проведення судової
оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 23.05.2014 зупинено провадження у
справі № 910/19777/13 до проведення
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз судової
будівельно-технічної експертизи (або
до дачі висновку чи повідомлення про
неможливість проведення експертизи),
що призначена ухвалою Господарського
суду міста Києва від 11.04.2014 у справі №
910/19777/13, та повернення матеріалів
справи до суду.

23.07.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва надійшли
матеріали справи № 910/19777/13 та
повідомлення № 5235/14-43 від 15.07.2014 про
неможливість надання висновку судової
будівельно-технічної експертизи, у
зв'язку з невиконанням попередньої
оплати експертизи та ненаданням
сторонами додаткових матеріалів,
необхідних для вирішення питань,
поставлених перед експертизою.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 28.07.2014 провадження у справі
№ 910/19777/13 поновлено, розгляд
справи призначено на 11.08.2014

У судове засідання 11.08.2014 з'явились
представники сторін та надали
пояснення по суті справи. Представник
позивача заявив клопотання про
зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якого просить суд
стягнути з відповідача 36736 грн 81 коп.
основного боргу, 30 грн 55 коп.
інфляційних втрат та 1021 грн 42 коп. 3 %
річних.

Представник відповідача надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких заперечує проти заявлених
позовних вимог. В обґрунтування своїх
заперечень представник відповідача
посилається на відсутність
заборгованості у відповідача перед
позивачем, а також зазначає про
відсутність мереж теплопостачання в
орендованому відповідачем приміщенні.

У судовому засіданні 11.08.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані суду докази
та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2007 між Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва
(орендодавець за договором) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар за
договором) укладено договір оренди
нежитлового приміщення № 213,
відповідно до умов якого орендодавець
на підставі розпорядження голови
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації № 1098 від 21.06.2007
та ордеру № 286 від 01.11.2007 передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування нежитлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 88,6
кв.м, під розміщення ательє по пошиву та
лагодженню одягу.

31.03.2010 між Комунальним підприємством
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
підписано угоду № 1 про зміни та
доповнення до договору оренди
нежитлового приміщення, відповідно до
умов якого орендодавець та орендар на
підстав розпорядження Святошинської
районної в м. Києві адміністрації № 294
від 29.03.2010 прийшли до згоди внести зміни
в договір оренди № 213 від 01.11.2007, а саме в
пункті 1.2 договору загальну площу
приміщення зазначити 67,7 кв.м.

01.09.2008 між Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва (абонент
за договором) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (субабонент за
договором) укладено договір на відпуск
холодної та прийом стічних вод № 138/08.

Згідно з пунктом 5.1 договору визначено,
що даний договір діє з 01.09.2008 по 31.08.2010. У
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору після закінчення строку його
чинності протягом одного місяця, він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені цим договором (пункт 5.4.
договору).

Відповідно до розділу 1.1. договору
сторони погодили, що абонент
зобов'язаний забезпечити субабонента
холодною водою, з урахуванням
специфіки діяльності субабонента.

Комунальні послуги постачаються в
приміщення загальною площею 88,6 м2 , що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Приміщення використовується для цілей:
ательє по пошиву та лагодженню одягу.

У відповідності до додатку № 138-1 до
договору сторонами погоджено, що
абонент на підставі договору надає
субабоненту наступні комунальні
послуги: холодна вода (згідно
нарахувань департаменту ВАТ ТАК
«Київодоканал»), центральне опалення
(згідно нарахувань департаменту
енергозбуту АК «Київенерго» у
відсотковому співвідношенні на площу),
електрична енергію (згідно нарахувань
АК «Київенерго»).

Як вбачається з акту № 711-02 Енергозбуту
ПАТ «Київенерго» та інформації про
методику нарахування кількості
спожитого тепла орендарю фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 в будинку 39 по
вулиці Верховинна, наданої позивачем, з
жовтня 2010 року нарахування за надані
послуги з центрального опалення
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з
урахуванням орендованої площі
приміщення у розмірі 67,7 м2, що
підтверджується наданим до позовної
заява розрахунком.

Положеннями пункту 2.2.1 договору
встановлений обов'язок субабонента
своєчасно і у повному обсязі, не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
звітним, вносити плату за надані йому
послуги, обумовлені даним договором на
розрахунковий рахунок абонента.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
суд дійшов висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
про надання комунальних послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки, та в
порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством;

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

У відповідності до норм статті 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач має право одержувати
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальні послуги згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг та
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Нормами частини 1-3 статті 32 "Про
житлово-комунальні послуги" плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Відповідно до пункту 20 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630 плата за надані послуги
вноситься споживачем відповідно до
показань засобів обліку води і
теплової енергії або затверджених
нормативів (норм) споживання на
підставі платіжного документа
(розрахункової книжки, платіжної
квитанції тощо) або відповідно до умов
договору на встановлення засобів
обліку.

Положеннями пункту 21 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення визначено, що у разі
відсутності у квартирі (будинку
садибного типу) та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
обліку води і теплової енергії плата за
надані послуги справляється згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання: з централізованого
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення - з розрахунку на одну
особу та на ведення особистого
підсобного господарства; з
централізованого опалення - з
розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр)
опалюваної площі (об'єму) квартири
(будинку садибного типу) та додатково
за перевищення розрахункової
потужності приладів опалення
(радіаторів) згідно із законодавством.

У судовому засідання 11.08.2014 представник
позивача заявив клопотання про
зменшення розміру позовних вимог (в
порівнянні з поданою заявою про
збільшення позовних вимог, поданою
через відділ діловодства
Господарського суду м. Києва 15.11.2014),
відповідно до якого просить суд
стягнути з відповідача 36736 грн 81 коп.
основного боргу, 30 грн 55 коп.
інфляційних втрат та 1021 грн 42 коп. 3 %
річних.

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до положень пункту 3.10
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 визначено, що під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві.

Таким чином, суд приймає заяву про
зменшення розміру позовних вимог та
розглядає вимоги позивача про
стягнення з відповідача 36736 грн 81 коп.
основного боргу, 30 грн 55 коп.
інфляційних втрат та 1021 грн 42 коп. 3 %
річних.

Як встановлено судом, позивачем було
надано відповідачу комунальні послуги
на умовах, передбачених укладеним між
сторонами договором на відпуск
холодної води та прийому стічних вод №
138/08 від 01.09.2008 за загальний період з
березня 2011 року по травень 2013 року на
суму 43064 грн 34 коп., а саме послуги з
постачання холодної води за період з
жовтня по листопад 2011 року, з листопада
2012 року по лютий 2013 року на суму 2234 грн 98
коп. та послуги з опалення за період з
березня по травень 2011 року, листопада
2011 року по травень 2012 року та з
листопада 2012 року по травень 2013 року на
суму 40829 грн 36 коп. Факт, обсяги та
вартість наданих комунальних послуг
підтверджується доданими до позовної
заяви копіями розшифровок рахунків
абонента, виставлених ПАТ «АК
«Київодоканал», облікових карток
(табуляграм) та розшифровок до них щодо
використання теплової енергії
орендарями та власниками нежитлових
приміщень, виставлених ПАТ
«Київенерго», та нарядів на
підключення/відключення опалення.

Судом встановлено, що відповідач в
порушення умов договору та норм
чинного законодавства не виконав у
повному обсязі взяті на себе
зобов'язання з оплати спожитих послуг з
постачання холодної води за період з
жовтня по листопад 2011 року, з листопада
2012 року по лютий 2013 року та спожитих
послуг з опалення за період з березня
по травень 2011 року, листопада 2011 року по
травень 2012 року та з листопада 2012 року
по травень 2013 року, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість
перед позивачем у розмірі 36736 грн 81 коп.,
що також не було спростовано
відповідачем, зокрема відповідачем не
надано суду доказів оплати спожитих
послуг на суму 36736 грн 81 коп.

27.12.2013 позивач направив відповідачу
вимогу № 3392 від 27.12.2013 про сплату
заборгованості за договором на відпуск
холодної води та прийому стічних вод №
138/08 від 01.09.2008, що підтверджується
описом вкладення у цінний лист №
295 від 27.12.2014 та фіскальним чеком №
7857 від 27.12.2013

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення відповідача щодо
відсутності мереж теплопостачання в
орендованому відповідачем приміщенні
не приймаються судом до уваги з огляду
на наступне.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи Акту обстеження № 7-04/308 від
03.04.2014, складеного за підписом
представника СВП «Київські теплові
мережі» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_4 та
інженера Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва ОСОБА_5,
при цільовій перевірці на обстеження
приміщення орендаря (фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, доступ
до якого надано ОСОБА_1, встановлено, що
внутрішні стіни зашиті гіпсокартоном,
за гіпсокартоновою конструкцією в
приміщенні проходять трубопроводи
теплової мережі, трубопроводи
загальнобудинкової системи опалення,
на яких відсутня теплова ізоляція.
Також в приміщенні виявлено
опалювальний пристрій типу Мс 140 (15
секцій) та трубний опалювальний прилад,
який не заізолюваний та працював на
момент обстеження. Крім того, під час
обстеження приміщення встановлено, що
відповідно до показників побутового
термометру на момент обстеження
температура в приміщення складала 24 °С.

Розглянувши заявлені відповідачем
клопотання про огляд та дослідження
речових доказів у місці їх знаходження
на предмет наявності/відсутності мереж
в орендованому відповідачем
приміщенні, суд прийшов до висновку про
відмову в їх задоволенні, з огляду на
наявність в матеріалах справи
достатніх, належних та допустимих
доказів, відсутність у суду
спеціальних технічних знань (з огляду
на те, що актом обстеження встановлено
факт наявності мереж теплопостачання
за гіпсокартонною конструкцією) та
призначення судом
будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.04.2014 призначено судову
будівельно-технічну експертизу
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, на вирішення експерта
поставлено наступні питання: чи
опалюється приміщення площею 67,7 м2,
яке орендує ФОП ОСОБА_1, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, від
загально-будинкової системи
централізованого теплопостачання; чи є
прилади опалення, що підключені до
мереж централізованого
теплопостачання у приміщенні площею 67,7
м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

23.07.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи № 910/19777/13 та
повідомлення № 5235/14-43 від 15.07.2014 про
неможливість надання висновку судової
будівельно-технічної експертизи, у
зв'язку з невиконанням попередньої
оплати експертизи та ненаданням
сторонами додаткових матеріалів,
необхідних для вирішення питань,
поставлених перед експертизою.

Суд зазначає, що оплата вартості
експертизи була покладена на
відповідача, який без поважних причин
відповідну оплату не здійснив та
документи, які сторони були зобов'язані
надати експерту, надані не були та
клопотань про витребування
відповідних доказів сторонами подано
не було.

Згідно з нормами частини 2 та 3 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими
суду доказами. Господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які
беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до пункту 2.3. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
Якщо стороною (або іншим учасником
судового процесу) у вирішенні спору не
подано суду в обґрунтування її вимог
або заперечень належні і допустимі
докази, в тому числі на вимогу суду, або
якщо в разі неможливості самостійно
надати докази нею не подавалося
клопотання про витребування їх судом
(частина перша статті 38 ГПК), то розгляд
справи господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи

З огляду на вищезазначене та принцип
змагальності сторін, суд вважає, що
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів в підтвердження
наявності обставин, на підставі яких
відповідач заперечує проти заявлених
позовних вимог.

Перевіривши наданий позивачем
арифметичний розрахунок
заборгованості з оплати за спожиті
послуги з постачання холодної води за
період з жовтня по листопад 2011 року, з
листопада 2012 року по лютий 2013 року та за
спожиті послуги з опалення за період з
березня по травень 2011 року, листопада
2011 року по травень 2012 року та з
листопада 2012 року по травень 2013 року,
суд вважає його обґрунтованим та
документально підтвердженим, у зв'язку
з чим вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості за спожиті
комунальні послуги за загальний період
з березня 2011 року по травень 2013 року, у
розмірі 36736 грн 81 коп. (з урахуванням
ПДВ) підлягають задоволенню у повному
обсязі.

У зв'язку з неналежним виконання
зобов'язань за договором на відпуск
холодної води та прийому стічних вод №
138/08 від 01.09.2008, позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою
користь 3 % річних у розмірі 1021 грн 42 коп.
та інфляційних втрат у розмірі 30 грн 55
коп., нарахованих за період
прострочення з 11.04.2011 по 11.08.2013, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" сплата трьох
процентів від простроченої суми (якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом) не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
обчислюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі статистики і не пізніше 10 числа
місяця, що настає за звітним,
публікується в офіційних періодичних
виданнях. На даний час індекс інфляції
розраховується Державною службою
статистики України і щомісячно
публікується, зокрема, в газеті
"Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені
друкованими засобами масової
інформації з посиланням на зазначений
державний орган відповідні показники
згідно з статтями 17, 18 Закону України
"Про інформацію" є офіційними і можуть
використовуватися господарським судом
і учасниками судового процесу для
визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа
вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а
також в інформаційно-пошукових
системах "Законодавство" і "Ліга".

Дії відповідача є порушенням умов
договору, що є підставою для захисту
майнових прав та інтересів позивача,
відповідно до норм статті 625 Цивільного
кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення
факту несвоєчасності виконання
грошового зобов'язання за договором,
позивачем було правомірно нараховано 3
% річних та інфляційні втрати.
Перевіривши наданий позивачем
арифметичний розрахунок 3 % річних у
розмірі 1021 грн 42 коп., нарахованих за
період прострочення з 11.04.2011 по 11.08.2013,
та інфляційних втрат у розмірі 30 грн 55
коп., нарахованих за період
прострочення з 11.04.2011 по 11.08.2013, суд
вважає його обґрунтованим та таким, що
відповідає приписам законодавства про
порядок та строки нарахування, у
зв'язку з чим вимоги позивача про
стягнення з відповідача 3 % річних у
розмірі 1021 грн 42 коп. та інфляційних
втрат у розмірі 30 грн 55 коп. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, ст.ст. 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва (03179, м. Київ, вул. Прилужна, буд. 6,
ідентифікаційний код 03366552) 36736
(тридцять шість тисяч сімсот тридцять
шість) грн 81 коп. заборгованості, 30
(тридцять) грн 55 коп. інфляційних втрат,
1021 (одна тисяча двадцять одна) грн 42 коп.
3 % річних та 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 15.08.2014

Суддя
І.М. Отрош