ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 910/10512/14

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий (доповідач), судді Бенедисюк
І.М. і Палій В.В.

розглянув касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю
"Юрія-Фарм", м. Київ (далі - Товариство),

на ухвалу господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 та

постанову Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014

зі справи № 910/10512/14

за позовом Баєр Фарма АГ
[Акціенгезельшафт] (Bayer Pharma AG
[Aktiengesellschaft], м. Берлін, Німеччина (далі -
Компанія),

до: Товариства;

Міністерства охорони здоров'я України,
м. Київ (далі - МОЗ України),

про припинення порушення прав власника
патенту на винахід,

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів: державне
підприємство "Державний експертний
центр Міністерства охорони здоров'я
України", м. Київ (далі - Підприємство);

Міністерство доходів і зборів України,
м. Київ (далі - МДЗ України).

Судове засідання проведено за участю
представників:

Компанії - Карасьова Р.М., Стеценко Н.О.,

Товариства - Сисоєнко І.В.,

МОЗ України - не з'яв.,

Підприємства - Федоренка О.А.,

МДЗ України - Борисової Т.М.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про припинення
порушення прав власника патенту
України № 35554 (далі - Патент) на винахід
"Похідні хінолон-І
нафтиридонкарбонової кислоти у
вигляді суміші ізомерів або окремих
ізомерів, фармацевтична композиція, що
має антибактеріальну активність і
проміжні сполуки" (далі - Винахід).

Ухвалою господарського суду
міста Києва від 30.05.2014 (суддя Картавцева
Ю.В.), залишеною без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014 (колегія
суддів у складі: Копитова О.С. -
головуючий, Остапенко О.М. і Разіна Т.І.):

- задоволено заяву Компанії про
вжиття заходів до забезпечення позову;

- до прийняття рішення суду у
справі та набрання ним законної сили
вжито заходів до забезпечення позову, а
саме:

заборонено МДЗ України та його
територіальним підрозділам (далі
наведено перелік підрозділів)
здійснювати митне оформлення
лікарського засобу "МАКСІЦИН®"
(концентрат для приготування розчинів
для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №
1; по 20 мл у флаконі у комплекті з
розчинником у контейнері по 100 мл у
контурній чарунковій упаковці в пачці
№ 1) (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01),
далі - Лікарський засіб;

заборонено МОЗ України вносити
будь-які зміни до Державного реєстру
лікарських засобів стосовно
Лікарського засобу;

заборонено Товариству брати
участь у процедурі відкритих торгів
(тендерах) (у відповідних органах
згідно з чинним законодавством) з
пропозицією продажу Лікарського
засобу;

- боржниками за даною ухвалою
визначено:

МДЗ України;

МОЗ України;

Товариство.

- стягувачем за даною ухвалою
визначено Компанію;

- ухвалено, що дана ухвала набирає
чинності з дня її винесення судом
(30.05.2014) і виконується в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, та відповідно до статті 17
Закону України "Про виконавче
провадження" є виконавчим документом, а
строк для пред'явлення її до виконання
становить 1 рік з дня її винесення (до
30.05.2015).

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України (з
доповненням до неї) Товариство просить
скасувати оскаржувані ухвалу та
постанову з даної справи. Скаргу з
посиланням на приписи статті 28 Закону
України "Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі", статтю 185
Господарського кодексу України, статті
33, 43, 66 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України)
мотивовано порушенням застосуванням
господарським судами норм
матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Компанія
заперечує проти доводів скаржника,
зазначаючи про їх невідповідність
дійсності та про дотримання норм
матеріального і процесуального права у
прийнятті оскаржуваних судових рішень,
і просить останні залишити в силі, а в
задоволенні скарги відмовити.

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 ГПК України належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Судові інстанції у розгляді порушеного
позивачем питання виходили з таких
обставин і висновків.

Компанія є власником Патенту на
Винахід (заявка від 16.04.1993 №
93002762; дата набрання чинності патенту -
16.04.2001; патент дійсний до 16.04.2013; термін
дії патенту продовжено до 16.04.2018).

Товариство, за доводами Компанії, не
зверталося до неї за отриманням прав на
використання Винаходу за Патентом, а
Компанія їх не надавала.

З моменту державної реєстрації МОЗ
України Лікарського засобу на ім'я
Товариства останнє отримало фактичну
можливість виготовляти і
реалізовувати цей засіб в Україні.
Отже, виконання рішення суду в разі
задоволення вимог позивача в даній
справі буде утруднено, оскільки
фактично унеможливиться припинення
використання належного Компанії
Винаходу шляхом виготовлення,
пропонування до продажу і продажу
препаратів з використанням такого
винаходу. Виконання рішення суду
потребуватиме вчинення дій щодо
невідомого кола третіх осіб (покупців)
та залучення їх до участі у справі чи
порушення стосовно таких осіб окремих
проваджень.

З урахуванням наявності у Компанії
виключних майнових прав на Винахід
адекватним заходом до забезпечення
позову буде покладення заборони митним
органам здійснювати митне оформлення
Лікарського засобу

Згідно з Положенням про Державний
реєстр лікарських засобів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.2004 № 411,
названий реєстр містить відомості про
лікарські засоби, дозволені для
виробництва і застосування в Україні;
обов'язок ведення цього реєстру
покладено на МОЗ України. Таким чином, у
разі внесення змін до вже
зареєстрованого лікарського засобу
та/або реєстрації нових лікарських
засобів з використанням Патенту на
Винахід виконати рішення суду в
частині визнання наказів МОЗ України
недійсними, а відтак й припинити
використання Винаходу у
зареєстрованих МОЗ України лікарських
засобах буде неможливо.

Крім того, лікарські засоби є предметом
закупівлі за державні кошти на
відкритих торгах (тендерах).

У разі участі Товариства у відповідних
тендерах з Лікарським засобом він
розповсюджуватиметься невизначеному
колу третіх осіб, і виконати судове
рішення в разі задоволення позову буде
неможливо.

Обрані позивачем способи забезпечення
позову співвідносяться з предметом
позову і, отже, існує конкретний зв'язок
між заходами до забезпечення позову і
предметом позову, в тому числі захід до
забезпечення позову спроможний
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову.

Відповідно до приписів ГПК України:

- господарський суд за заявою, зокрема,
сторони має право вжити передбачених
статтею 67 цього Кодексу заходів до
забезпечення позову., якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду (стаття 66);

- позов забезпечується, зокрема:
забороною відповідачеві вчиняти певні
дії; забороною іншим особам вчиняти
дії, що стосуються предмета спору
(частина перша статті 67).

Як зазначено в пункті 1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову", у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу; у разі вжиття
заходів до забезпечення позову з
ініціативи господарського суду
відповідні дії мають бути мотивовані з
урахуванням, зокрема, наведеного, а
також припису пункту 3 частини другої
статті 86 ГПК України.

Попередні судові інстанції із
застосуванням наведених норм ГПК
України, з урахуванням наведеного в
названій постанові пленуму Вищого
господарського суду України та
з'ясувавши, що Патент на Винахід, з
приводу якого виник спір, належить
Компанії, і наявність обставин, які
свідчать про те, що невжиття заходів до
забезпечення позову, може не лише
утруднити, а й унеможливити виконання
рішення господарського суду зі справи,
дійшов заснованого на законі висновку
про наявність підстав для забезпечення
позову.

Касаційна ж інстанція згідно з
частиною другою статті 1117 ГПК України
не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Водночас за змістом судових
рішень та встановленими
господарськими судами обставинами і
наявними матеріалами справи не
вбачається передвирішення попередніми
судовими інстанціями спору з даної
справи по суті, на що посилається
скаржник.

Визначених процесуальних законом
підстав для скасування оскаржуваних
судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014 зі
справи № 910/10512/14 залишити без змін, а
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Юрія-Фарм"
- без задоволення.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Палій