ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2014 р.
Справа № 922/2160/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Білецька А.М. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Педченко А.П. за
довіреністю №1 від 03.01.2014 р.

3-ї особи - Шестеріков О.О. за
довіреністю №25-26/18 від 09.01.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Харківської
дирекції (вх. № 2077 Х/3) та апеляційну
скаргу Державної фінансової інспекції
в Харківській області, м. Харків (вх. №
2109 Х/3)

на рішення господарського суду
Харківської області від 14.07.14 р. у
справі № 922/2160/14

за позовом Українське державне
підприємство поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Харківської
дирекції

3-я особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Державна фінансова
інспекції в Харківській області, м.
Харків

до Державного підприємства
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство"

про стягнення 17382,40 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Українське державне
підприємство поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Харківської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просив
стягнути з відповідача - Державного
підприємства "Чугуєво-Бобчанське
лісове господарство" збитки в сумі 17382,40
грн. та 1827,00 грн. судового збору,
мотивуючи свої вимоги виявленими в
ході ревізії ДФІ
фінансово-господарської діяльності
позивача порушеннями щодо
необґрунтованого застосування
відповідачем завищеного коефіцієнта
повнодеревності при поставці останнім
лісопродукції за договором про
закупівлю деревини паливної № 12/226 від
24.05.12 р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.07.14 р. по
справі № 922/2160/14 (суддя Інте Т.В.) в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду
Харківської області не погодився,
звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 14 липня 2014 р. по
справі № 922/2160/14 повністю. Прийняти нове
рішення, задовольнивши позовні вимоги
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в особі
Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта"
до державного підприємства
"Чугуєво-Бобчанське лісове
господарство" про стягнення 17382,40 грн.
майнових збитків за договором
закупівлі деревини паливної № 12/226 від
24 травня 2012 р. Стягнути з відповідача
понесені позивачем судові витрати -
сплачений судовий збір на суму 2740,50 грн.

В обґрунтування викладених вимог
позивач посилається на те, що внаслідок
встановлених в ході ревізії ДФІ
порушень щодо необґрунтованості
застосування постачальником
(відповідачем) завищеного коефіцієнта
повнодеревності, Харківською
дирекцією УДППЗ "Укрпошта" на користь
ДП"Чугуєво-Бобчанське лісове
господарство" проведено зайву оплату
за 124,16 куб.м. недопоставлених дров в 2012
році на загальну суму 17382,40 грн. Позивач
вважає, що в даному випадку відповідач
порушив договірні зобов'язання за
договором закупівлі деревини паливної
№ 12/226 від 24.05.2012 р., тому повинен був або
до поставити 124,16 куб.м. деревини
паливної або повернути позивачу
вказану суму грошових коштів.

Третя особа - Державна фінансова
інспекції в Харківській області, м.
Харків також не погодилась з рішенням
господарського суду Харківської
області від 14.07.14 р. по справі № 922/2160/14,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати оскаржуване
рішення та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги про стягнення 17382,40 грн.
задовольнити в повному обсязі. При
цьому, Державна фінансова інспекції в
Харківській області, посилаючись на
висновки ревізії щодо
необґрунтованого застосування
відповідачем завищеного коефіцієнта
повнодеревності, вважає неправомірним
встановлення відповідачем в
односторонньому порядку коефіцієнту
згідно ГОСТ 3243 в розмірі 0,7, що вплинуло
на обсяг поставки деревини.

Враховуючи те, що апеляційні скарги
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в особі
Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта"
та Державної фінансової інспекції в
Харківській області, м. Харків
стосуються однієї і тієї ж справи, між
тими ж сторонами, предметом оскарження
є рішення господарського суду
Харківської області від 14.07.2014 року,
колегія суддів вважає доцільним
об`єднати зазначені скарги в одне
апеляційне провадження.

Відповідач у відзиві на апеляційні
скарги з наведеними в них доводами не
погоджується, просить залишити
апеляційні скарги без задоволення,
оскаржуване рішення без змін. При
цьому, відповідач зазначає, що висновок
ДФІ не є підставою для визнання
невиконаним укладений між позивачем та
відповідачем договір. Відповідач
звертає увагу суду на те, що положення
наказу про застосування коефіцієнту
щільності дров для опалення згідно
ГОСТу 3243-88 почало діяти на підприємстві
відповідача з 01.05.2011 р., тобто ще до
укладання договору з позивачем від
24.05.2012 р., в зв'язку з чим вважає
необґрунтованими твердження ДФІ про
те, що відповідач в односторонньому
порядку змінив умови договору.

Позивач своїм правом на участь при
розгляді апеляційної скарги не
скористався, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленням за № 010060/3 про вручення
поштового відправлення 04.08.2014 р.
уповноваженій особі Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Харківської
дирекції.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
позивача за наявними у ній матеріалами
у відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених статтею 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши наявні у справі
матеріали на предмет їх юридичної
оцінки судом першої інстанції,
проаналізувавши правильність
застосування господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення апеляційної скарги без
задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, між
сторонами 24.05.2012 р. укладений договір
про закупівлю за державні кошти №12/226
від (далі - договір), відповідно до умов
якого (п.1.1 та п.1.2), постачальник
(відповідач) зобов'язався у 2012 році
поставити замовникові (позивачу)
"Продукцію лісозаготівлі (деревину
паливну)" в асортименті, кількості та
ціні, визначених специфікацією
(додаток №1), а замовник зобов'язався
прийняти і оплатити товар.

Відповідно до специфікації та п. 3.1
договору, відповідач мав поставити
позивачу деревину паливну в кількості
1666,00 куб.м. на загальну суму 233240,00 грн.

Згідно з п. 3.2 договору, сума цього
договору може бути зменшена за
погодженням сторін.

Сторони домовились, що оплата за
отриману продукцію здійснюється
протягом 7 (семи) календарних днів з
моменту отримання кожної окремої
партії продукції, на підставі належно
оформлених первинних документів (п. 4.1
договору).

Судом першої інстанції встановлено, що
умови спірного договору сторони
виконали в повному обсязі та належним
чином.

Разом з цим, при здійсненні Державною
фінансовою інспекцією в Харківській
області ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача та перевірці законного
використання коштів, виділених на
закупівлю деревини паливної у
державного підприємства
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" з метою підтвердження
обсягів закупівлі по договору від
24.05.2012 №12/226 встановлено, що в порушення
додатку Д ДСТУ "Лісоматеріали круглі та
пиляні "Методи обмірювання та
визначення об'ємів" Частина 2.
Лісоматеріали круглі" (ДСТУ 4020-2-2001),
внаслідок необґрунтованого
застосування відповідачем завищеного
коефіцієнта повнодеревності, який
використовується при переводі
складометрів в щільні кубічні метри,
Харківською дирекцією "Укрпошта" зайво
перераховані грошові кошти за
лісопродукцію (дрова дубові).

Крім того, в довідці ДФІ № 05-20/76 від 04.12.13
р. (а.с. 22-26) зазначено, що згідно з даними
бухгалтерського обліку Харківської
дирекції УДППЗ "Укрпошта" за
субрахунком 631.2 "Розрахунки з
постачальниками за товари постачання"
протягом ревізуємого періоду на
виконання умов договору від 24.05.2012
№12/226, укладеного з ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство", відповідно до отриманих
від Постачальника
товарно-транспортних накладних,
Харківською дирекцією УДППЗ "Укрпошта"
проведено по бухгалтерському обліку
оприбуткування дров дубових (1 м) в
кількості 1665,48 куб.м. на загальну суму
233167,20 гривень. Розрахунки за отриману
лісопродукцію Харківською дирекцією
УДППЗ "Укрпошта" проведено в повному
обсязі, заборгованість за даними
бухгалтерського обліку не значиться.

В ході ревізії проведено зустрічну
звірку в ДП "Чугуєво-Бабачанське лісове
господарство" від 11.11.2013, за
результатами якої встановлено, що при
відвантаженні лісопродукції
відповідачем застосовувалося два
коефіцієнта повнодеревності, а саме:
дрова в кількості 579,08 щільних куб.м.
поставлено з коефіцієнтом 0,62 (934
складометрів), дрова в кількості 1086,40
щільних куб.м. - з коефіцієнтом 0,7 (1552
складометрів). Втім, в листі Державного
агентства лісових ресурсів України від
27.12.2011 №04- 02/7435-11 зазначено, що дрова
обліковуються у корі в складських
кубометрах і переводяться у щільні
кубометри за допомогою коефіцієнтів
повнодеревності, наведених у додатку Д
ДСТУ 4020-2-2001. Згідно зазначеного додатку
Д ДСТУ 4020-2-2001 коефіцієнт
повнодеревності на дрова дубові (1 м)
становить 0,62.

Крім цього, під час ревізії стосовно
питання правильності застосування
коефіцієнта повнодеревності до
Харківського обласного управління
лісового та мисливського господарства
направлено запит від 14.10.2013 №05-25/11262, на
який отримано відповідь від 16.10.2013
№05-01/429, за яким розмір коефіцієнта
повнодеревності круглих
лісоматеріалів з корою у штабелі для
визначення їх об'ємів для дров листяних
порід складає 0,62 при довжині 1,0 м згідно
додатку Д ДСТУ "Лісоматеріали круглі та
пиляні "Методи обмірювання та
визначення об'ємів" Частина 2.
Лісоматеріали круглі" (ДСТУ 4020-2-2001).

Таким чином, ревізією встановлено, що
внаслідок встановлених порушень щодо
необґрунтованого застосування
відповідачем завищеного коефіцієнта
повнодеревності, Харківською
дирекцією УДППЗ "Укрпошта" на користь
ДП "Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" проведено зайву оплату
за 124,16 куб.м. недопоставлених дров в 2012
році на загальну суму 17382,40 грн.

13 грудня 2013 року Харківська дирекція
УДППЗ "Укрпошта" надіслала на адресу ДП
"Чугуєво-Бабчанське лісове
господарство" претензію з вимогою
терміново сплатити на користь позивача
17382,40 грн. збитків.

Проте, відповідач ніяким чином на
вказану претензію не відреагував,
грошові кошти в сумі 17382,40 грн. не
сплатив .

Вказані обставини стали підставою
звернення Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Харківської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" до господарського суду
Харківської області з позовом про
стягнення з Державного підприємства
"Чугуєво-Бобчанське лісове
господарство" збитків в сумі 17382,40 грн.

Вказані обставини стали підставою
звернення Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Харківської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" до господарського суду
Харківської області з позовом про
стягнення з Державного підприємства
"Чугуєво-Бобчанське лісове
господарство" збитків в сумі 17382,40 грн.

Вирішуючи даний господарський спір суд
першої інстанції виходив з положень
ст.ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.
224 Господарського кодексу України, а
також з обставин справи, за якими
встановив, що договірні зобов'язання
відповідача за договором були виконані
без зауважень або застережень з боку
позивача та оплачені останнім в
повному обсязі; відповідачем був
застосований коефіцієнт
повнодеревності передбачений чинними
нормативно-правовими актами: ДСТУ
4020-2-2001 "Лісоматеріали круглі та пиляні
"Методи обмірювання та визначення
об'ємів" Частина 2. Лісоматеріали
круглі" та ГОСТ 3243-88. Отже, суд вважав, що
висновок ДФІ про необґрунтоване
застосування відповідачем завищеного
коефіцієнта повнодеревності є
безпідставним.

Зважаючи на те, що позивачем не
доведено належними доказами
протиправної поведінки відповідача у
вигляді порушення договірного
зобов'язання за договором від 24.05.2012
№12/226 та завдання внаслідок цього
збитків, а складена Державною
фінансовою інспекцією України довідка
ревізії №05-20/76 від 04.12.2013 не може
підтверджувати порушення умов
договору, укладеного між сторонами по
справі, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, в зв'язку з чим позовні вимоги
визнані судом необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

З даними висновками повністю
погоджується колегія суддів, оскільки
вони відповідають обставинам справи,
ґрунтуються на доказах, яким суд першої
інстанції надав належну правову оцінку
та правомірно застосував норми
матеріального права.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу встановила, що предметом даного
господарського спору є
матеріально-правова вимога про
стягнення з відповідача збитків в
розмірі 17382,40 грн. Позовні вимоги
обґрунтовуються результатами
проведеної ревізії Державної
фінансової інспекції в Харківській
області фінансово-господарської
діяльності позивача, в якому зазначено,
що відповідачем при виконанні договору
порушені норми ДСТУ 4020-2-2001
"Лісоматеріали круглі та пиляні "Методи
обмірювання та визначення об'ємів"
Частина 2. Лісоматеріали круглі", що в
свою чергу призвело до збитків
позивача на суму 17382,40 грн.

Згідно частини другої статті 224 ГК
України під збитками розуміються
витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а
також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.
193 ГК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних
прав та обов'язків є укладений між ними
договір про закупівлю за державні
кошти №12/226 від 24.05.2012 р., відповідно до
умов якого відповідач повинен
поставити лісопродукцію в кількості 1666
м. куб. на суму 233240,00 грн., а відповідач у
встановлені договором строки
здійснити оплату поставленої
продукції.

Даний договір укладено у відповідності
до ст.ст. 627-629, 632 Цивільного кодексу
України, в якому сторони вільно на
власний розсуд визначили об'єм
лісопродукції, що підлягає постачанню,
її вартість, в зв'язку з чим відповідно
до наведених вимог законодавства ці
умови є обов'язковими для сторін.

Матеріалами справи повністю
підтверджено виконання сторонами
своїх зобов'язань за договором, що
підтверджується перерахуванням
позивачем грошових коштів в сумі 232285,20
грн. (а.с. 14-21) на рахунок відповідача.

Будь-яких заперечень або розбіжностей
щодо якості, кількості та вартості
продукції при укладанні договору і в
ході його виконання сторони не мали.

Сам позивач не спростовує того факту,
що лісопродукція передбачена умовами
договору, була поставлена в повному
обсязі і у встановлені строки, позивач
не мав претензій щодо її обсягу і
кількості та повністю оплатив
продукції лісозаготівлі (деревини
паливної) в кількості 1666 м. куб. на суму
233240,00 грн., як це визначено підписаною
між сторонами специфікацією до
договору, яка є у відповідності до п. 1.2
договору його невід'ємною частиною.

Отже, на підставі ретельної правової
оцінки умов спірного договору, додатку
до нього, платіжних доручень та інших
наявних у справі доказів в їх
сукупності судом з достовірністю
встановлено, а позивачем не
спростовано того, що договірні
зобов'язання відповідача за договором
були виконані без зауважень або
застережень з боку позивача та
оплачені останнім в повному обсязі.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилається на висновок
Державної фінансової інспекції в
Харківській області при проведенні
ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача, в якому зазначено,
що відповідачем при виконанні договору
порушені норми ДСТУ 4020-2-2001
"Лісоматеріали круглі та пиляні "Методи
обмірювання та визначення об'ємів"
Частина 2. Лісоматеріали круглі", що в
свою чергу призвело до збитків
позивача на суму 17382,40 грн.

З пояснень відповідача вбачається, що
при заготівлі дров, дрова складуються в
штабелі та обліковуються на
підприємстві в складометрах з
послідовним переведенням в кубометри
за допомогою коефіцієнтів щільності.

Коефіцієнти щільності встановлені
наступними нормативно-правовими
актами: ДСТУ 4020-2 ("Лісоматеріали круглі
та пиляні "Методи обмірювання та
визначення об'ємів" Частина 2.
Лісоматеріали круглі") 2001 року (а.с. 45-46)
та ГОСТ 3243 1988 року (а.с. 47-50).

Вказані стандарти є дійсними, що
підтверджується листом державного
підприємства "Харківський
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації" від 28.11.2013р. № 4369/36 (а.с. 51).

ДСТУ 4020-2-2001 "Лісоматеріали круглі та
пиляні "Методи обмірювання та
визначення об'ємів" Частина 2.
Лісоматеріали круглі" передбачено, що у
спірних випадках об'єм ділових
сортиментів у штабелі визначаються по
штучним вимірюванням, дров - згідно з
ГОСТ 3243.

Враховуючи вказане положення та з
метою врегулювання питань щодо
застосування коефіцієнтів, 08 квітня 2011
року по підприємству відповідача
виданий наказ про застосування
коефіцієнту (а.с. 52-53). Відповідно цього
наказу, з 01.05.2011 року при встановленні
щільності дров для опалення
застосовується ГОСТ 3243-88.

Посилання позивача на те, що відповідач
одноособово змінив умови договору
поставки, застосувавши згідно наказу
по підприємству з 01.05.2011 р. ГОСТ 3243 та
встановивши коефіцієнт щільності дров
в розмірі 0,7, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки дане
положення почало діяти ще до укладання
договору поставки від 24.05.2012 р. з
позивачем.

Відповідно до ГОСТ 3243, коефіцієнт
щільності дров листяної породи дерев
довжиною 1 метр становить 0,7. Саме такий
коефіцієнт був застосований
відповідачем при поставці продукції за
спірним договором. Таким чином,
відповідачем був застосований
коефіцієнт повнодеревності
передбачений чинними
нормативно-правовими актами: ДСТУ
4020-2-2001 "Лісоматеріали круглі та пиляні
"Методи обмірювання та визначення
об'ємів" Частина 2. Лісоматеріали
круглі" та ГОСТ 3243-88.

Отже, наведені позивачем та Державною
фінансовою інспекцією доводи про
необґрунтоване застосування
відповідачем завищеного коефіцієнта
повнодеревності є безпідставними, в
зв'язку з чим твердження заявників
апеляційних скарг про порушення
відповідачем умов договору не
відповідають дійсності та
спростовуються матеріалами справи.
Посилання Державної фінансової
інспекції на листи Держагенства та
обласного управління лісового та
мисливського не можуть служити
доказами порушення лісгоспом
нормативних актів, так як вказані листи
носять лише інформативний характер.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема і
відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що
збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків, необхідною є
наявність всіх чотирьох умов
відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка
проявляється у невиконанні або
неналежному виконанні ним
зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого кредитора
або третіх осіб;

- вина боржника.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, суд апеляційної інстанції
констатує належне виконання сторонами
укладеного між ними договору
відповідно до їх умов та згаданих норм
права. В даному випадку позивачем не
наведено обставин та не доведено
належними та допустимими доказами, що
мала місце протиправна поведінка
відповідача у вигляді порушення
договірного зобов'язання, яка
спричинила шкідливий результат для
позивача, а відтак не може вважатися
доведеним причинний зв'язок між
заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено
відповідність обсягів та кількості
поставленої відповідачем продукції
умовам договору та факт її оплати з
боку позивача у повному обсязі, а
позивачем не доведено належними
доказами протиправної поведінки
відповідача у вигляді порушення
договірного зобов'язання за договором
від 24.05.2012 №12/226, підстави для
відшкодування відповідачем збитків
відсутні, оскільки стягнення збитків
за порушення договірних зобов'язань
здійснюється в порядку ст. 623 ЦК
України, при застосуванні норм якої
враховується і те, що згідно норм ст. 610
ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, оскільки між сторонами у справі
було укладено договір № 12/226 про
закупівлю товарів за державні кошти
від 24.05.2012 р., а кошти, які позивач
просить стягнути отримано останнім як
оплату за поставлений товар на умовах
даного договору, то такі кошти набуто
за наявності правової підстави -
договору і вони не можуть вважатися ані
збитками, ані безпідставно набутим
майном.

Аналогічну правову позицію висловлено
Верховним Судом України у своїй
постанові від 02.07.2012 р. у справі №
5006/18/13/2012, а також Вищим господарським
судом України в постановах від 04.02.2014 р.
у справі № 918/1563/13, від 05.03.2014 р. у справі
№ 904/8879/13, від 07.05.2014 р. у справі № 924/560/13.

Звертаючись до господарського суду,
позивач посилається на обставини, що
відображені уповноваженими особами
Державної фінансової інспекції в
Харківські області в довідці № 05-20/76
від 04.12.13 р. (а.с. 22-26), в якій зокрема
зазначено, що внаслідок встановлених
порушень щодо необґрунтованого
застосування постачальником
завищеного коефіцієнта
повнодеревності, Харківською
дирекцією проведено зайву оплату за
дрова в 2012 році на загальну суму 17382,40
грн.

Однак, сама по собі довідка або акт
перевірки державної фінансової
інспекції, не є належним і допустимим
доказом на підтвердження порушення
відповідачем зобов'язань за договором
і завдання позивачеві збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Отже, довідка органу фінансового
контролю чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Так, за умови існування між сторонами
договірних правовідносин, посилання
на висновки перевірки Державної
фінансової інспекції в Харківській
області, як на підставу для задоволення
позовних вимог, є неправомірними.
Виявлені контролюючим органом
порушення не впливають на умови
укладеного між сторонами договору і не
можуть їх змінювати.

Таким чином, позивачем не доведено
належними доказами протиправної
поведінки відповідача у вигляді
порушення договірного зобов'язання за
договором від 24.05.2012 №12/226 та завдання
внаслідок цього збитків, а складена
Державною фінансовою інспекцією
України довідка ревізії №05-20/76 від
04.12.2013 не може підтверджувати порушення
умов договору, укладеного між
сторонами по справі, у зв'язку з тим, що
вказана довідка не є належним і
допустимим доказом порушення
відповідачем договірних зобов'язань і
завдання позивачеві збитків шляхом
необґрунтованого застосування
відповідачем завищеного коефіцієнта
повнодеревності, оскільки встановлені
Державною фінансовою інспекцією
України факти підлягають доказуванню
стороною та оцінці судом на загальних
засадах за правилами, встановленими
чинним ГПК України.

Отже, вирішуючи спор про стягнення
заподіяних збитків, господарський суд
перш за все повинен з'ясувати правові
підстави покладання на винну особу
зазначеної міри відповідальності.
Тоді, як в межах даної господарської
справи позивачем жодним чином не
доведено ані факту порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, ані виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання,
що виключає застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків.

Водночас, колегія судді вважає за
необхідне зазначити, що виявлені за
результатами планової ревізій
фінансово-господарської діяльності
порушення можуть бути підставою для
притягнення до відповідальності
відповідних посадових осіб у
встановленому чинним законодавством
порядку.

На підставі викладеного, доводи
апеляційної скарги позивача та
Державної фінансової інспекції у
Харківській області не знайшли свого
підтвердження та є такими, що
спростовуються матеріалами справи.

Судова колегія Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що оскаржуване рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте при повному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
у відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права,
викладені в рішенні висновки
відповідають обставинам справи, а тому
рішення господарського суду
Харківської області від 14.07.2014 р.
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 25, 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст.
103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Харківської
дирекції та апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Харківській області, м. Харків залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 14.07.14 у справі
№ 922/2160/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 13.08.14

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Гребенюк Н. В.