м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/15405/14 15.08.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група"

до відповідача Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Україна"

про стягнення 50 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Михайловська І.Г. -
юрисконсульт

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Українська страхова група" звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Україна"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу в сумі 54 285,47 грн., заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Представник Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Україна"
у судове засідання не з'явився, подав
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю прибути
у судове засідання.

Відповідно до п. 9.2.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Представник відповідача взагалі не
повідомив суд у зв'язку з якою причиною
він не може прибути у судове засідання,
виходячи з викладеного судом
відмовлено у задоволенні клопотання
відповідача.

До прийняття рішення у справі, позивач
використовуючи своє право передбачене
статтею 22 ГПК України надав заяву про
зменшення розміру своїх позовних
вимог. Судом прийнято до уваги, що
згідно пункту 3.10 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.11.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що
стаття 22 ГПК України передбачає право
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК України ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. Позивач
зменшив ціну позову до ліміту по полісу
АС/3943580 до 50 000 грн.

Матеріали справи підтверджують, що
фактично відбулося зменшення розміру
позовних вимог, що відповідає вимогам
ГПК України, у зв'язку з чим, ціна позову
по даній справі дорівнює 50 000 грн.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, заслухавши
доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 11.10.2011 між
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Українська
страхова група" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Перше
Лізинг Україна" було укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-0199-0157/866
предметом якого є страхування
транспортного засобу "Audi А5", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску 2011.

18 вересня 2013 року в м. Києві по бул.
Дружби Народів сталася дорожньо -
транспортна пригода, далі ДПП,
учасниками якої стали, зокрема:

Ш автомобіль марки "Audi А5",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_3;

Ш автомобіль марки "Volvo 940",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_4;

Ш автомобіль марки "Land Rover",
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
під керуванням водія ОСОБА_5.

Факт встановлення вини у скоєнні ДТП
ОСОБА_4 за ознаками пункту 124 КУпАП
підтверджено постановою Печерського
районного суду міста Києва у справі №
757/21378/13-п від 22.10.2013, яке в розумінні
вимог статті 35 ГПК України є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для справи.

На підставі рахунку від 19.09.2013 № 33091912
було складено страховий акт від 24.09.2013
№ ДККА-30972, відповідно до якого сума
страхового відшкодування становить 47
908,53 грн.; на підставі рахунку від 06.11.2013
№ 33110611 було складено страховий акт від
07.11.2013 № ДККА-90972/1, відповідно до якого
сума страхового відшкодування
становить 1 778,54 грн.; на підставі
рахунку від 08.11.2013 № 33110804 було складено
страховий акт від 11.11.2013 № ДККА-30972/2,
відповідно до якого сума страхового
відшкодування становить 4 598,40 грн. З
урахуванням вказаних первинних
документів позивачем виплачено
страхове відшкодування в розмірі 47 908,53
грн., що підтверджується платіжним
дорученням від 25.09.2013 № 16917, страхове
відшкодування в розмірі 1 778,54 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 08.11.2013 № 20238 та страхове
відшкодування в розмірі 4 598,40 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 12.11.2013 № 20485.

Згідно полісу АС/3943580 наданого МОТОРНИМ
(ТРАНСПОРТНИМ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ,
цивільна правова відповідальність
власника транспортного засобу
автомобіля марки "Volvo 940", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, була
застрахована відповідачем з нульовою
франшизою та лімітом по майну в 50 000 грн.
Таким чином, позивач наполягає на
стягненні з відповідача суми
виплаченого страхового відшкодування
в межах ліміту в розмірі 50 000 грн.

Надавши правову кваліфікацію
правовідносин сторін, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи із наступного:

За своєю правовою природою між
сторонами укладено договір
страхування, сторони досягли всіх його
суттєвим умов, а саме відносно предмету
страхування, дотримали його письмову
форму, визначили суттєві умови, у тому
числі страхову суму, а тому відповідно
до вимог ст. 16 Закону України " Про
страхування", вимог статей 627, 629, 979 ЦК
України, ст.ст. 180, 181 ГК України, він
вважається укладеним.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою. Таким
чином, за змістом вказаної норми, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципу вини.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 1191
ЦК України особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом. Таким чином, до
позивача перейшло в межах суми 50 000 грн.
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Рішення суду з цивільної справи
(постанова Печерського районного суду
міста Києва у справі №757/21378/13-п від
22.10.2013), що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду в
розумінні вимог статті 35 ГПК України
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.
Складова шкоди доведена позивачем, а
вина ОСОБА_4 установлена постановою
суду про адміністративне
правопорушення з цивільної справі, і є
фактом, який не потребує доказуванню.

Позивач звертався до відповідача з
заявою про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу від
05.06.2014 № 579 АПС. Відповідач суму
страхового відшкодування позивачу не
відшкодував, що і було підставою для
звернення до суду за захистом своїх
прав та охоронювальних законом
інтересів.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведений факт заподіяння
шкоди в розумінні вимог статті 1166 ЦК
України, а саме право регресного
відшкодування виплаченої ним суми в
межах ліміту в розмірі 50 000 грн. на
підставі статті 27 Закону України "Про
страхування", статті 993 ЦК України.
Відповідач не довів факт того, що шкоду
автомобілю Audi А5", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу його водія, не надав доказів
сплати відшкодування заподіяної шкоди
на користь власника зазначеного
автомобіля, в тому числі докази
відсутності вини у заподіяних
позивачеві шкоди.

За такими обставинами позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група" до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Україна" про відшкодування
шкоди в порядку регресу в розмірі 50 000
грн., заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
1 827 грн. покладаються на відповідача у
справі - Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Україна", згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
15.08.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 27 Закону України "Про
страхування", ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст. ст. 627, 629, 993, 979, 1166, 1187, 1188, 1191
ЦК України, ст.ст. 180, 181 ГК України, ст.
ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 35, 36, ч.3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1,
84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група" до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Україна"
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Україна", 02140, м. Київ, вул. Ревуцького,
буд. 42-Г, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група", 03038, м. Київ, вул. Івана
Федорова, буд. 32А, , суму
виплаченого страхового відшкодування
(в порядку регресу) в розмірі 50 000 грн.,
витрати по сплаті судового збору в сумі
1 827 грн., видавши наказ.

3. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 20.08.2014 року

Суддя
Ю.О. Підченко