ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 серпня 2014 р.

Справа № 902/673/14

Господарський суд Вінницької області у
складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом):
Обізюк М.В. - за довіреністю;

позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом):
Тищенко Г.Г. - за довіреністю;

відповідача за первісним позовом
(позивача за зустрічним позовом):
Левицька - Корчун В.І. - за довіреністю;

відповідача за первісним позовом
(позивача за зустрічним позовом):
Люлькіс І. М. - за довіреністю.

Місце розгляду справи : приміщення
суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за первісним позовом:Приватного
підприємства "БІЗОН - ТЕХ 2006" (вул.
Новицького Якова, 11, м. Запоріжжя, 69005)
до:Фермерського господарства
"ХОДАЦЬКИЙ РІД" (с. Ходаки, Барський
район, Вінницька область, 23020) про
стягнення 852 878, 32 грн., з яких: 454 922, 50
грн.- основного боргу, 226 920, 55 грн. -
індексації ціни товару, 136 476, 75 грн. -
штрафу, 34 558, 52 грн. - пені за період з
16.10.2013 р. по 07.05.2014 р., згідно договору
поставки № ВН-Н6/6 від 26.12.2012р.

за зустрічним позовом Фермерського
господарства "Ходацький Рід" (с. Ходаки,
Барський район, Вінницька область, 23020)
до Приватного підприємства "Бізон - Тех
2006"(вул. Новицького Якова, 11, м.
Запоріжжя, 69005) про визнання недійсними
п.п.5.6, 5.6.1, 5.6.2, 5.6.3, 5.6.4, 5.6.5, 5.6.6, 5.6.7, 7.1
договору поставки насіння № ВН-Н6/6 від
26.12.2012 р., -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач за первісним позовом
(позивач за зустрічним позовом) у
відзиві № 10/07-14 від 10.07.2014 р. на позовну
заяву, позов визнав частково в сумі
основного боргу - 454922, 50грн.,
покликаючись на те, що позивач всупереч
умовам п.4.5 договору та умовам
специфікації здійснив поставку товару
11.04.13 р., тобто до настання строку
оплати. Відповідач вважає, що поставка
товару по специфікації № 2 від 11.04.13 р.
на суму 39600,00 грн.(накладна № 3-П2795 від
11.04.13) здійснена позивачем з порушенням
умов п.п.4.4, 4.5 договору. При цьому, як
вбачається з позовної заяви, позивач, в
зв'язку з порушенням відповідачем умов
оплати товару, нараховує відповідачу
на суму заборгованості пеню в сумі 34
558,52 грн. та штраф в розмірі 30% від
простроченої суми, що дорівнює 136 476,75
грн. Як вбачається із розрахунку пені,
позивач нараховує пеню за 204 дня
прострочення грошового
зобов'язання.При цьому, за 181 день
нарахування проводиться із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ, а за 23
дні відповідно до п. 8.1.3 договору
поставки - 0,05% за кожен день. А відтак,
незрозуміло дифференціований підхід у
розрахунку пені, який призвів до
штучного збільшення її розміру. Доводи
позивача про те, що сума неустойки є
справедливою та розумною, з посиланням
на ситуацію на грошову ринку та
інфляційні процеси, є необ'єктивною,
оскільки, на порушення боржником своїх
зобов'язань вплинули саме дані
обставини.

Щодо вимог позивача про стягнення
штрафу в сумі 136 476,75 грн, що відповідає
30% від суми основного боргу, зазначає,
що хоча даний розмір і відповідає
умовам договору, але є значним. При
цьому, зауважує, що позивач також
заявляє вимогу про стягнення пені,
тобто позивач притягує відповідача до
різних видів відповідальності.

А відтак, приймаючи до уваги, що
загальна сума неустойки, згідно вимог
позивача дорівнює 171 835,27грн., при сумі
основного боргу в 454 922,50грн., вважає, що
сума штрафних санкцій може бути
зменшена судом у відповідності до норм
ст. 551 ЦК України та п.З ст.83 ГПК України.

Щодо вимог позивача про стягнення
індексації в сумі 226920,56грн, з
посиланням на розділ 5.6 договору
поставки, то вимоги в даній частині не
визнає в повному обсязі в зв'язку з їх
невідповідності вимогам закону, про що
відповідачем була подана зустрічна
позовна заява.

З огляду на викладене, просить суд
прийняти до уваги доводи відповідача
та зменшити заявлені позивачем до
стягнення суми пені та штрафу.

Відповідач за зустрічним позовом
(позивач за первісним позовом) у
відзиві № 443/14-юр від 23.07.2014 р. на
зустрічну позовну заяву заперечує
проти зустрічних позовних вимог.

В судовому засіданні представники
відповідача за первісним позовом,
позивача за зустрічним позовом
підтримали позовні вимоги викладені в
зустрічній позовній заяві.

Представник позивача за первісним
позовом, відповідача за зустрічним
позовом підтримав позовні вимоги
викладені в первісній позовній заяві
та заперечив проти зустрічного позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно і в
сукупності дослідивши надані в справу
докази, оглянувши оригінали договору,
специфікацій, накладних, акту звірки,
надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов
до висновку по первісному позову про
зменшення розміру пені із суми 29 326, 92
грн. до 20 000, 00 грн., штрафу із суми 136 476, 75
грн. до 80 000,00 грн., про часткове
задоволення позовних вимог, про
відмову в задоволенні вимог про
стягнення 5231, 60 грн. пені, та що
зустрічний позов задоволенню не
підлягає.

До такого висновку суд прийшов з огляду
на таке.

26.12.2012 р. між позивачем (в договорі -
"Постачальник") та відповідачем (в
договорі - "Покупець") було укладено
Договір поставки насіння № ВН-Н6/6.

Згідно з п. 1.1. Договору, у порядку,
строки та на умовах, визначених цим
Договором та Специфікаціями до нього,
постачальник зобов'язався поставляти
та передавати у власність покупця
насіння для сівби (далі - товар), а
відповідач зобов'язався приймати цей
товар та оплачувати його.

Згідно з п. 2.1. Договору, найменування
(асортимент) товару, його кількість та
ціна вказуються в Специфікаціях до
Договору, що є невід'ємними його
частинами.

Згідно з п. 2.2. Договору, кожна наступна
Специфікація після першої регулює
окрему поставку товару в рамках цього
Договору й не скасовує та не змінює дію
попередніх Специфікацій ні повністю,
ні частково, якщо тільки інше не
вказано в ній.

Згідно з п. 4.3. Договору, дата (термін,
строк) поставки товару вказується в
Специфікації.

Всього сторонами було підписано 3 (три)
Специфікації, якими передбачались
поставки відповідачу товару на
загальну суму 455 572,50 грн., а саме:

- Специфікація № 1 від 26.12.2012 року,
згідно з якою позивач зобов'язався
поставити відповідачу товар на
загальну суму 343 472,50 грн.;

- Специфікація № 2 від 11.04.2013 року,
згідно з якою позивач зобов'язався
поставити відповідачу товар на
загальну суму 39 600,00 грн.;

- Специфікація № 3 від 19.04.2013 року,
згідно з якою позивач зобов'язався
поставити відповідачу товар на
загальну суму 72 500,00 грн.

Згідно з п. 2 Специфікацій сторони
визначили умови та місце поставки
(передачі) товару: ЕХW (склад позивача).

Згідно з п. 4.1. Договору, вказана умова
поставки (ЕХW) передбачає вибірку
товару Покупцем зі складу
Постачальника автомобільним
транспортом за свій рахунок.

Згідно з п. 5.2. Договору оплата товару
повинна бути здійснена відповідачем в
українських гривнях у безготівковому
порядку шляхом перерахування грошових
коштів платіжним дорученням на
поточний рахунок Постачальника.
Підставою для платежу є даний Договір.

Згідно з п. 5.1. та п. 7.1.1. Договору
відповідач зобов'язався оплатити
позивачу товар у строки, що визначені в
Специфікації.

Строки розрахунку за товар вказані в
пункті 3 Специфікацій, згідно з якими
граничним строком повного та
остаточного розрахунку за товар є
15.10.2013 року.

Згідно з п. 7.1.4 Договору, відповідач
зобов'язувався з'явитися за товаром у
місце поставки товару, прийняти його і
передати в обмін нього позивачу
належним чином оформлену довіреність
на отримання товару.

Згідно з п. 5.6. Договору, ціна товару, що
вказана в Специфікації, визначена на
дату їх складання. У зв'язку з тим, що
товар буде оплачуватися Покупцем не в
день складання Специфікації, то всі
платежі Покупця Постачальнику за товар
підлягають індексації.

Згідно з п. 5.1., пп. 7.1.1., 7.1.3. Договору
поставки відповідач зобов'язався
оплатити товар (у т.ч. сплатити суму
індексації ціни товару), для чого
зобов'язався перед здійсненням
будь-якого платежу провести його
індексацію в порядку, визначеному
Договором.

Згідно з п. 5.6. Договору проіндексована
сума платежу визначається таким чином:
ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована
сума платежу, яка підлягає сплаті
Покупцем Постачальнику; СП - сума
платежу за Товар; К2 - середній курс
продажу банками доларів США за гривні
на міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день; К1 - курс гривні до долару
США на дату складання Специфікації, за
яким визначалась ціна товару в ній
(вказується в Специфікаціях). Якщо
показник К1 не вказаний у
Специфікаціях, то він дорівнює
офіційному курсу гривні до долару США,
встановленого Національним банком
України на дату складання
Специфікацій.

Для розрахунку такої індексації
сторони в підпункті 5.6.1. Договору
визначили, що для показника К2 вони
використовують середній курс продажу
банками доларів США за гривні на
міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день, інформацію про який
Сторони одержують із веб-сторінки в
огляді фінансового дня.

Згідно з пп. 5.6.2. Договору, у день
здійснення платежу Покупець
самостійно, без пред'явлення йому
рахунку із збоку Постачальника,
проводить його індексацію у
вищевстановленому порядку та
перераховує Постачальнику
проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є
меншим за К1, то ПСП дорівнює СП.

Згідно з п. 5.6.6. Договору, зобов'язання
Покупця щодо сплати проіндексованих
сум платежів є грошовим зобов'язанням
Покупця перед Постачальником з оплати
товару. Сплачені Покупцем
Постачальнику суми у зв'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують ціну Товару вказану в
Специфікаціях, є індексацією (тобто
збільшенням) ціни Товару.

Пунктом 8.1.3. Договору передбачено, що за
прострочення виконання грошових
зобов'язань Покупець сплачує
Постачальнику пеню у розмірі 0,05 % від
простроченої суми грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення. За прострочення строків
виконання грошових зобов'язань понад 20
календарних днів відповідач додатково
сплачує позивачу штраф у розмірі 30 % від
простроченої суми.

Згідно з п. 8.2. Договору, Сторони
домовилися, що нарахування штрафних
санкцій зі прострочення виконання
грошових зобов'язань за цим Договором
не обмежується шістьома місяцями, а
здійснюється до моменту їх фактичного
виконання (виключення з ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України), а
строк позовної давності з вимог про
стягнення штрафних санкцій (неустойки)
по таким зобов'язанням Сторони згідно з
ст. 259 Цивільного кодексу України
збільшують до 3 років.

Пунктом 9.11. Договору Сторони визначили,
що умови Договору є розумними та
справедливими.

Позивач на виконання умов договору
передав відповідачу, а відповідач
отримав товар на загальну суму 425 922,50
грн., що стверджується копіями
видаткових накладних: № ЗП1087 від 15.03.2013
року на суму 188 172,50 грн., № ЗП1216 від
19.03.2013 року на суму 29 650,00 грн.; № ЗП2795 від
11.04.2013 року на суму 39 600,00 грн.; № ЗП5429 від
26.04.2013 року на суму 72 500,00 грн.; № ЗП5554 від
28.04.2013 року на суму 96 000,00 грн. та копіями
довіреностей відповідача: серія ЯОЮ №
199717 від 15.03.2013 року, серія ЯОЮ № 199745 від
11.04.2013 року, серія ЯМД № 184983 від 24.04.2013
року, серія ЯОЮ № 199711 від 26.04.2013 року.

Сторонами був підписаний та скріплений
їх печатками акт звірки
взаєморозрахунків від 30.06.2013 року,
згідно якого заборгованість
відповідача перед позивачем становить
454 922,50 грн.

26.04.2014 року позивач додатково поставив
відповідачу товар на загальну суму 29
000,00 грн., що підтверджується Видатковою
накладною № 3113975 від 26.04.2013 року та
Довіреністю відповідача серія ЯМД №
184983 від 24.04.2013 року

Специфікація на цю поставку не
підписувалась, вказана накладна, що
була підписана представником
відповідача, згідно з п. 2.3. Договору
прирівнюється до Специфікації: „2.3.
Якщо між Сторонами відбудеться
поставка товару, але не буде підписана
Специфікація на нього, то накладна на
такий товар підписана представником
Покупця прирівнюється до Специфікації,
якою погоджено асортимент, ціна та
кількість товару, що постачається
Покупцю, а Покупець зобов'язується
оплатити такий товар (у т.ч. сплатити
суму індексації ціни такого товару) на
умовах, строки та в порядку,
визначеному в цьому Договорі".

Згідно з п. 1.2. Договору: „Усі поставки
Постачальником Покупцю насіння до
кінця року в якому був укладений цей
Договір, регулюється цим Договором".

У видатковій накладній № 3113975 від 26.04.2013
р. міститься посилання на номер і дату
Договору.

Таким чином, позивач передав
відповідачеві товар на загальну суму 454
922,50 грн. = 188 172,50 грн. + 29 650,00 грн. + 39 600,00
грн. + 72 500,00 грн. + 96 000,00 грн. + 29 000,00 грн.

Відповідач взяті в договорі
зобов"язання щодо оплати за отриманий
товар в сумі 454 922, 50 грн. не виконав.

Таким чином, борг відповідача перед
позивачем за отриманий товар становить
454 922,50 грн., що і стало причиною
виникнення спору.

Зміст договору, взятих в ньому
зобов'язань свідчать про те, що між
сторонами виникли правовідносини з
поставки, купівлі-продажу товару, які
регулюються ст. 712, 655 ЦК України.

Згідно ст. 655, ст.712 за договором
купівлі-продажу, положення якого
застосовуються до договорів поставки
згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України одна сторона
(продавець) зобов'язується передати у
власність другій стороні (покупцеві)
товар, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму. За договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші.
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського
Кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 509 Цивільного Кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають зокрема з договору або
іншого правочину.

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
законодавством не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 691 Цивільного Кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар за ціною, встановленою у
договорі.

Частиною 1 статгі 627 Цивільного Кодексу
визначено, що відповідно до статті 6
нього Кодексу сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного Кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Доказів погашення суми боргу за
отриманий товар за спірним договором
відповідачем не надано, наявність
заявленої до стягнення заборгованості
ним не спростована, а тому вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 454 922, 50 грн. є
доведеними, обгрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Крім сум основного боргу, позивач
просить стягнути з відповідача на його
користь пеню в розмірі 34 558, 52 грн., штраф
в розмірі 136 476, 75 грн. та індексацію ціни
товару в розмірі 226 920,55 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
Кодексу України, у разі якщо розмір
штрафних санкцій Законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно сг. 232 Господарського Кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов' язання.

Згідно ч. 2 ст. 533 Цивільного Кодексу
України, якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або Законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Відповідно до приписів ст. 691
Цивільного Кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу. Якщо договором
купівлі-продажу встановлено, що ціна
товару підлягає зміні від показників,
що зумовлюють ціну товару
(собівартість, затрати тощо), але при
цьому не визначено способу її
перегляду, ціна визначається виходячи
із співвідношення цих показників на
момент укладання договору і на момент
передання.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна
в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Якщо ціна у
договорі не встановлена і не може бути
визначена виходячи з його умов, вона
визначається виходячи із звичайних
цін, що склалися на аналогічні товари,
роботи або послуги на момент укладення
договору.

Виходячи з системного аналізу
зазначених законодавчих приписів, слід
дійти висновку, що норми щодо
визначення ціни носять диспозитивний
характер, тобто, сторони договору на
власний розсуд встановлюють ціну
та/або порядок її визначення.

Таким чином, пунктом 5.6. договору
сторони чітко визначили формулу, за
якою розраховується ціна кожної
конкретної партії товару, базовим
показником якої є ціна (валюта), при
цьому розрахунок ціни повинен
здійснюватися виключно з
використанням еквіваленту ціни у
національній валюті України, що
відповідає вимогам чинного
законодавства України.

Перевіривши розрахунки штрафу,
індексації ціни товару, суд вважає їх
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення пені
в розмірі 34 558, 52 грн. за період з 16.10.2013 р.
по 07.05.2014 р., суд прийшов до висновку, що
вимоги про стягнення пені за період з
15.04.2014 р. по 07.05.2014 р. в сумі 5231, 60 грн.
задоволенню не підлягають.До такого
висновку суд прийшов з огляду на таке.

В п.8.2. договору передбачено, що
нарахування штрафних санкцій зі
прострочення виконання грошових
зобов'язань за цим Договором не
обмежується шістьома місяцями, а
здійснюється до моменту їх фактичного
виконання (виключення з ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України), а
строк позовної давності з вимог про
стягнення штрафних санкцій (неустойки)
по таким зобов'язанням Сторони згідно з
ст. 259 Цивільного кодексу України
збільшують до 3 років. Даний вислів суд
не розцінює як продовження строку для
нарахування неустойки.

Згідно ст.252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Тому вислів "до
моменту фактичного виконання" не є
зміною, продовженням строку
нарахування неустойки встановленого
ст.232 ГК України.

Це узгоджується із правовою позицією
Вищого господарського суду України
викладеній в п.2.5. Постанови Пленуму № 14
від 17.12.2013 р. та правовою позицією
Верховного Суду України в постанові
від 21.05.2012 р. про те, що строки згідно
ст.251, 252 ЦК України мають обчислювтися
місяцями, роками, днями, а не певною
подією, що має статися.

Згідно п.2.5. Постанови Пленуму № 14 від
17.12.2013 р. щодо нені за порушення
грошових зобов'язані застосовується
припис частини шостої статті 232 ГК
України. Даним приписом передбачено не
позовну давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Пеня за період з 15.04.2014 р. по 07.05.2014 р. в
сумі 5231, 60 грн. обчислена з порушенням
вимог ч.6 ст.232 ГК України, а тому
задоволенню не підлягає.

Правомірними є вимоги в частині
стягнення пені в розмірі 29 326, 92 грн. за
період з 16.10.2013 р. по 14.04.2014 р.

Оскільки сума пені і штрафу є надмірно
високою із сумою боргу, і ці обставини
суд вважає виключними, то на підставі п.
3 ст.83 ГПК України суд вважає за
необхідне зменшити розмір пені із суми
29 326, 92 грн. за період з 16.10.2013 р. по 14.04.2014
р. до суми 20000 грн. та розмір штрафу із
суми 136 476, 75 грн. (30%) до суми 80 000 грн.

Так, згідно п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13, ч.3 ст.16, ч.3
ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1
ст.83 ГПК України, загальними засадами
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність,
розумність. Не допускаються дії особи,
що вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи у разі порушення нею положень
частин другої - п"ятої статті 13 ЦК
України. Розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. У разі якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов"язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов"язанні, не тільки майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов"язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Господарський суд
приймаючи рішення має право зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони що порушила зобов"язання.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про законність і
обґрунтованість належними доказами
вимог позивача за первісним позовом
про стягнення 454 922, 50 грн. - основного
боргу, 226 920, 55 грн. - індексації ціни
товару, 80 000 грн. - штрафу, 20 000 грн. - пені
за період з 16.10.2013 р. по 14.04.2014 р., згідно
договору поставки № ВН-Н6/6 від 26.12.2012р.

Позивач за зустрічним позовом
(відповідач за первісним позовом) подав
зустрічну позовну заяву № 10/07-14 від
10.07.2014 р. про визнання недійсними п.п.5.6,
5.6.1, 5.6.2, 5.6.3, 5.6.4, 5.6.5, 5.6.6, 5.6.7, 7.1 договору
поставки насіння № ВН-Н6/6 від 26.12.2012 р.

Суд погоджується із запереченнями
відповідача за зустрічним позовом на
зустрічний позов, та приходить до
висновку, що заперечення є
обгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ГК України:
„Ціна в цьому Кодексі є вираженим у
грошовій формі еквівалентом одиниці
товару (продукції, робіт, послуг,
матеріально-технічних ресурсів,
майнових та немайнових прав), що
підлягає продажу (реалізації), який
повинен застосовуватися як тариф,
розмір плати, ставки або збору, крім
ставок і зборів, що використовуються в
системі оподаткування ".

Відповідно до ст. 190 ГК України вільні
ціни визначаються на всі види
продукції (робіт, послуг), за винятком
тих, на які встановлено державні
регульовані ціни. Вільні ціни
визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін, а у внутрішньогосподарських
відносинах - також за рішенням суб'єкта
господарювання".

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України:
„Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін ".

Відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України:
„Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом".

Відтак, чинним законодавством України
передбачено, і це беззаперечно, що
договір може містити умови, що
передбачають зміну (у т.ч. збільшення)
ціни товару і обов'язок боржника
сплатити кредитору змінену (у т.ч.
збільшену) ціну товару (тобто доплатити
суму збільшення ціни товару).

Законодавство України, у т.ч. ст. 265, 190 ГК
України, ст. 632 і 655 ЦК України, не
містять імперативу про те, що ціна
товару в договорі повинна бути тільки
фіксованою, тобто такою, що не може бути
зміненою після укладення договору.

Частиною 4 ст. 179 ГК України закріплено
один з основних принципів
законодавства - „свобода договору", яка
визначає, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Аналогічні положення містять і норми
Цивільного кодексу України, які
визначають, що в Україні діє принцип
свободи договору (ст. З ЦК України),
тобто вільне волевиявлення учасників
правовідносин щодо встановлення умов
договору за взаємною згодою; сторони є
вільними в укладенні договору та
визначенні його умов (ст. 627 ЦК України);
зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними (ст. 628 ЦК України); сторони мають
право врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК
України); сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд (ч. З ст. 6 ЦК України).

Сторони в пункті 5.6. Договору і в його
підпунктах 5.6.1 - 5.6.6., за взаємною згодою
передбачили, що:

- ціна товару за Договором є такою, що
збільшується шляхом індексації
покупцем платежів за товар на певний
індекс, який вираховується у порядку,
передбаченому Договором, на підставі
таких показників: курсу продажу долару
США за гривні на міжбанківському
валютному ринку на дату, що передує дню
оплати товару, і курсу цієї валюти на
дату укладення специфікацій;

- і обов'язок покупця
проіндексувати на індекс, що
вираховуються згідно з Договором, свої
платежі в оплату товару і сплатити
відповідачу проіндексовані (тобто
збільшені) платежі за товар.

Різниця між сумою проіндексованих
платежів (тобто збільшеною ціною
товару) і сумою платежів, вказаних в
Специфікаціях (тобто ціною товару,
вказаною в Специфікаціях), є сумою
індексації (тобто збільшення) ціни
товару за Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з п. 5.6. Договору, ціна товару, що
вказана в Специфікаціях, визначена на
дату їх складання.

Згідно з п. 5.1., пп. 7.1.1., 7.1.3. Договору,
відповідач зобов'язався оплатити товар
(у т.ч. сплатити суму індексації ціни
товару), для чого зобов'язався перед
здійсненням будь-якого платежу
провести його індексацію в порядку,
визначеному Договором.

У пункті 3 кожної зі Специфікацій до
Договору також вказано, що суми
платежів підлягають індексації згідно
з Договором.

Отже, за умовами Договору повна ціна
товару складається з:

- ціни товару, що визначена в
Специфікаціях (тобто базової ціни),

- і з суми індексації ціни товару,
що нараховується в порядку,
передбаченому п. 5.6. Договору і його
підпунктами 5.6.1 - 5.6.6.

Згідно з пп. 5.6.6. Договору зобов'язання
Покупця щодо сплати проіндексованих
сум платежів є грошовим зобов'язанням
Покупця перед Постачальником з оплати
товару. Сплачені Покупцем
Постачальнику суми у зв 'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують ціну Товару вказану в
Специфікаціях, є індексацією (тобто
збільшенням) ціни Товару.

Згідно з п. 5.6. Договору, ціна товару, що
вказана в Специфікаціях, визначена на
дату їх складання. Якщо товар буде
оплачуватися Покупцем не в день
складання Специфікацій, то всі платежі
Покупця Постачальнику за товар
підлягають індексації. Про індексована
сума платежу визначається таким чином:
ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована
сума платежу, яка підлягає сплаті
Покупцем Постачальнику; СП - сума
платежу за Товар; К2 - середній курс
продажу банками доларів США за гривні
на міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день; К1 - курс гривні до долару
США на дату складання Специфікації, за
яким визначалась ціна товару в ній
(вказується в Специфікаціях). Якщо
показник К1 не вказаний у Специфікації,
то він дорівнює офіційному курсу
гривні до долару США, встановленого
Національним банком України на дату
складання Специфікації.

Для розрахунку такої індексації
сторони в підпункті 5.6.1. Договору
визначили, що для показника К2 вони
використовують середній курс продажу
банками доларів США за гривні на
міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день, інформацію про який
Сторони одержують із веб-сторінки.

Згідно з пп. 5.6.2. Договору, у день
здійснення платежу Покупець
самостійно, без пред'явлення йому
рахунку з збоку Постачальника,
проводить його індексацію у
вищевстановленому порядку та
перераховує Постачальнику
проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є
меншим за К1, то ПСП дорівнює СП.

Згідно з п. 5.6.4 Договору, при зверненні
Постачальника до суду з позовною
заявою про стягнення з Покупця
заборгованості за цим Договором, суми
прострочених і несплачених Покупцем
платежів індексуються у вищевказаному
порядку, але показник К2 для них
визначається станом на дату складання
позовної заяви Постачальником про
стягнення із Покупця заборгованості за
цим Договором. Якщо показник К2 під час
розгляду справи в суді зменшується, то
перерахунок суми індексації ціни
товару не проводиться.

Відтак, пункт 5.6 Договору і його
підпункти 5.6.1 - 5.6.6. містять умови, що
передбачають чітко визначений за
настання певних обставин порядок та
спосіб розрахунку нової ціни товару
шляхом індексації платежів за товар, що
заздалегідь погоджений Сторонами в
Договорі, що дозволяє ним без
додаткових домовленостей, переговорів,
укладання додаткових угод тощо,
відразу визначити нову ціну товару та
новий розмір плати за неї (доплату до
базової, первинної ціни Договору).

У пункті 9.11. Договору сторони вказали,
що: „Умови Договору його сторони
визначають розумними та
справедливими". що:, Договір складений
Сторонами при повному розумінні ними
його змісту, прочитаний ними ....". Тобто
відповідач підписуючи Договір сам
підтвердив, що йому зрозуміло всі його
умови, у т.ч. наявність такого обов'язку
як сплата постачальнику
проіндексованих (тобто збільшених)
платежів за товар, порядок вирахування
індексу на який збільшуються платежі
за товар тощо.

Пункт 5.6. Договору і його підпункти
відповідають передбаченим у пункті 6
статті 3, частині 3 статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 ЦК України
засадам цивільного законодавства:
справедливості, добросовісності та
розумності.

Пункт 5.6 Договору та його підпункти 5.6.1 -
5.6.6., а також їх виконання, не порушують
вимоги законодавства України щодо
валюти грошових зобов'язань, що
підтверджується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України
„Про ціни і ціноутворення", ціни на
товари, які призначені для реалізації
на внутрішньому ринку України,
установлюються виключно у валюті
України, якщо інше не передбачено
міжнародними угодами, ратифікованими
Україною, та постановами Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 ГК України, ціна
зазначається в договорі у гривнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 198 ГК України,
грошові зобов'язання учасників
господарських відносин повинні бути
виражені і підлягають оплаті у гривнях.

Жодна з цих статтей умовами Договору
порушена не була, оскільки: ціна товару
зазначена в Специфікаціях (п. 1) саме в
гривнях: виконання грошових
зобов'язань з оплати товару за
Договором (як в частині сплати базової
ціни за Специфікаціями, так і сплати
суми індексації ціни товару)
передбачена також саме в гривнях (п. 5.2.
Договору).

Ціна товару в іноземній валюті ні
Договором, ні Специфікаціями не
передбачена, як і не передбачено
виконання відповідачем грошових
зобов'язань в іноземній валюті.

Договір був спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, що підтверджується
доказами про його виконання, а саме:
накладними, довіреностями,
банківськими виписками, актом звірки
взаєморозрахунків.

Як вбачається з первісного позову
відповідач не сплатив ні суму
основного боргу за базовими цінами, ні
суму індексації ціни товару, у зв'язку з
чим, відповідачу правомірно була
нарахована сума індексації ціни товару
і заявлена вимога про її стягнення.

Оскільки: відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК
України: „Суб'єкти господарювання
повинні виконувати господарські зобов
'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів,
договору...", відповідно до статті 629 ЦК
України: Договір є обов'язковим для
виконання сторонами".

У Договорі не застосовувався такий
термін як „курсова різниця" і
Договором не передбачалось її сплата
відповідачем. Сторони між собою не
здійснювали операцій в іноземній
валюті і Договором це також не
передбачено. Договором ж передбачена
зміна ціни товару шляхом індексації
платежів за товар, а сума перевищення
(індексації ціни товару) є складовою
частиною ціни товару, а нічим іншим. За
первісним позовом позивач просив
стягнути з відповідача саме суму
індексації ціни товару, а не курсову
різницю. Цей обов'язок відповідача є
невиконаним ним грошовим зобов'язанням
з оплати товару.

Згідно з частиною 3 ст. 533 ЦК України:
Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом".

Вказані статті ЦК України поширюються
і на господарські відносини суб'єктів
господарювання і на їх господарські
договори в силу ч. 1 ст. 175, ч. 7 ст. 179 ГК, ч.
6 ст. 265, ч. 1 ст. 193 ГК України.

Згідно п. 10 оглядового листа Вищого
господарського суду України № 01-06/767/2013
від 29.04.2013 року „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" згідно з яким:
Вираження у договорі грошових
зобов'язань в іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству,
однак унеможливлює урахування
розрахованого Державним комітетом
статистики України індексу інфляції
для обгрунтування вимог, пов'язаних із
знеціненням валюти боргу, оскільки
офіційний індекс інфляції, що
розраховується Державним комітетом
статистики України, визначає рівень
знецінення національної грошової
одиниці України, тобто зменшення
купівельної спроможності гривні, а не
іноземної валюти.

Частиною 3 ст. 691 ЦК України, на яку
посилається позивач, передбачено, що:
Якщо договором купівлі-продажу
встановлено, що ціна товару підлягає
зміні залежно від показників, що
зумовлюють ціну товару (собівартість,
затрати тощо), але при цьому не
визначено способу її перегляду, ціна
визначається виходячи із
співвідношення цих показників на
момент укладення договору і на момент
передання товару".

Сума індексації ціни товару за умовами
Договору, є:

- частиною ціни товару, що разом із
базовими цінами за специфікаціями
становлять повну ціну товару;

- грошовим зобов'язанням покупця
перед постачальником з оплати товару
(зобов'язання Покупця щодо сплати
проіндексованих сум платежів є
грошовим зобов'язанням Покупця перед
Постачальником з оплати товару - пп. 5. б.
6. Договору);

- сумою збільшення договірної
базової ціни сплачені суми у зв 'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують ціну товару, вказану в
специфікаціях, є індексацією (тобто
збільшенням) ціни товару - пп. 5.6.6.
Договору).

За умовами Договору збільшення ціни
товару (тобто індексація платежів за
товар) повинна відбуватися не у зв'язку
з простроченням або іншим порушення
відповідачем умов Договору, а через
зростання курсу продажу доларів США за
гривні на міжбанківському валютному
ринку в найближчий попередній до дати
платежу день порівняно з іншим курсом
на день складання специфікацій.
Відповідач повинен був самостійно в
день платежу провести його індексацію
і сплатити проіндексований платіж
позивачу. Якщо платежів відповідач не
робив і постачальник звернувся до суду,
то відповідний курс враховується на
день складання позовної заяви, а не за
день до платежу.

За умовами Договору збільшення ціни
товару (нарахування суми індексації
ціни товару і її розмір) не залежить від
наявності факту прострочення божником
грошового зобов'язання та його періоду.
Встановлений Договором порядок
індексації платежів за товар (а й
відповідно і сума індексація ціни
товару) не є відповідальністю
відповідача або іншим правовим
наслідком порушення ним свого
зобов'язання. Отже, сума індексація
ціни товару є доплатою, частиною ціни
товару, наявність якої залежить тільки
від величини певного індексу, який
обраховують сторони у порядку,
передбаченому Договором, і величина
якого залежить від рівня зростання на
міжбанківському валютному ринку курсу
продажу доларів США до гривні.

Сума індексації ціни товару за
Договором не є втратами від інфляції,
передбаченою ч. 2 ст. 625 ЦК України, а ст.
625 ЦК не регулює порядок обрахування і
сплати суми індексації ціни товару, що
передбачений п. 5.6. Договору і його
підпунктами.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ГК України:
„Ціна в цьому Кодексі є вираженим у
грошовій формі еквівалентом одиниці
товару (продукції, робіт, послуг,
матеріально-технічних ресурсів,
майнових та немайнових прав), що
підлягає продажу (реалізації), який
повинен застосовуватися як тариф,
розмір плати, ставки або збору, крім
ставок і зборів, що використовуються в
системі оподаткування ".

А, відтак, індексація сум платежів - це і
є індексацією ціни товару.

Різниця між сумою проіндексованих
платежів (тобто збільшеною ціною
товару) і сумою платежів, вказаних в
Специфікаціях (тобто ціною товару,
вказаною в Специфікаціях), є сумою
індексації (тобто збільшення) ціни
товару за Договором.

Згідно з пп. 5.6.6. Договору: „Сплачені
Покупцем Постачальнику суми у зв'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують ціну Товару вказану в
Специфікаціях, є індексацією (тобто
збільшенням) ціни Товару".

Наведене вище свідчить про те, що
пункти 5.6.; 5.6.1.; 5.6.2; 5.6.3; 5.6.4; 5.6.5; 5.6.6; 5.6.7; 7.1
Договору поставки насіння № ВН-Н-6/6 від
26.12.2012 року не суперечать
законодавству, а тому застрічний позов
не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати
на судовий збір за зустрічним позовом в
сумі 1218,00 грн. підлягають віднесенню на
ФГ "Ходацький Рід". Судові витрати на
судовий збір в сумі 17 057, 57 грн. за
первісним позовом розподілити між
сторонами пропорційно задоволеним
вимогам, а саме: 16 952, 94 грн. на
відповідача за первісним позовом та 104,
63 грн. на позивача за первісним позовом.

Керуючись ст.4-3, 4-5, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 59, 60, 75,
82, п.3 ст.83, ст. 84, 115, 116, 117 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В зустрічному позові відмовити.
Судові витрати на судовий збір за
зустрічним позовом в сумі 1218,00 грн.
покласти на ФГ "Ходацький Рід".

2.Первісний позов задовольнити
частково в сумі 454 922, 50 грн. - основного
боргу, 226 920, 55 грн. - індексації ціни
товару, 80 000 грн. - штрафу, 20 000 грн. - пені
за період з 16.10.2013 р. по 14.04.2014 р. Судові
витрати на судовий збір в сумі 17 057, 57
грн. розподілити між сторонами
пропорційно задоволеним вимогам, а
саме: 16 952, 94 грн. на відповідача за
первісним позовом та 104, 63 грн. на
позивача за первісним позовом.

3. Стягнути з Фермерського господарства
"ХОДАЦЬКИЙ РІД", код 34244196 (с. Ходаки,
Барський район, Вінницька область, 23020)
на користь Приватного підприємства
"БІЗОН - ТЕХ 2006". код 34216986 (вул.
Новицького Якова, 11, м. Запоріжжя, 69005)454
922, 50 грн. - основного боргу, 226 920, 55 грн. -
індексації ціни товару, 80 000 грн. -
штрафу, 20 000 грн. - пені за період з 16.10.2013
р. по 14.04.2014 р. та судових витрат на
судовий збір в сумі 16 952, 94 грн. Видати
наказ в день набрання рішенням
законної сили.

4. В решті позовних вимог за первісним
позовом відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено 04.08.2014 р. Повний текст рішення
відповідно до ст.84 ГПК України
оформлено і підписано 11.08.2014 р. Рішення
набирає законної сили на протязі 10-ти
днів з дня повного його оформлення і
підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи