ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014 р.
Справа № 914/2572/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі
М.Драгус розглянула справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Підприємства теплових
мереж "Самбіртеплокомуненерго", м.
Самбір Львівська область

про: стягнення 42 644,17 грн

За участю представників:

Від позивача: Пац В.О.- представник;

Від відповідача: Горбачик О.П. -
представник;

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулося
з позовом до відповідача Підприємства
теплових мереж
"Самбіртеплокомуненерго" про стягнення
42 644,17 грн

Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що позивач на
виконання умов договору від 28.08.2012р.
№12/525-БО-21 купівлі-продажу, поставив
відповідачу природний газ за період
жовтня-грудня 2012р. на загальну суму 2 754
321,47 грн. Відповідач свої зобов'язання
за договором виконав, однак прострочив
сплату боргу.

За неналежне виконання договірних
зобов'язань відповідачу нараховано
пеню в сумі 14947,33 грн., 7% штрафу в розмірі
20 845,63 грн, 3% річних в сумі 2989,46 грн. та
інфляційні втрати в сумі 3861,75 грн.

Обставини справи: Розглянувши
подані матеріали суд визнав їх
достатніми для прийняття заяви до
розгляду і ухвалою від 18.07.2014 року
порушив провадження у справі та
призначив судове засідання на
29.07.2014року.

Відповідач 29.07.2014р. подав через
канцелярію суду відзив на позов, в
якому визнав факт прострочення
виконання зобов'язання, просив суд
зменшити розмір штрафних санкцій,
посилаючись на важке матеріальне
становище. Також відповідач надав
документи, які витребовувались ухвалою
суду.

В судове засідання 29.07.2014р. з'явилися
представники сторін.

У зв'язку з необхідністю подання
додаткових доказів в судовому
засіданні 29.07.2014р. оголошувалась
перерва до 05.08.2014р.

В судове засідання 05.08.2014р. з'явилися
представники сторін, надали пояснення
по суті спору.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
суд їх задоволити з підстав наведених в
позовній заяві та матеріалах справи,
заперечив проти заяви відповідача про
зменшення розміру штрафних санкцій. В
обґрунтування своїх заперечень через
канцелярію суду долучив документи на
підтвердження важкого матеріального
становища позивача.

Представник відповідача надав
пояснення, факт прострочення виконання
зобов'язання визнав, просив суд
зменшити розмір штрафних санкцій так
як заборгованість виникла не з вини
відповідача. Підприємство не має
власних коштів для розрахунку за
природний газ, невчасна оплата за
одержаний газ спричинена інфляційними
процесами в економіці та невчасними
розрахунками за спожиту теплову
енергію населенням.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

28 серпня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (далі - Позивач, Продавець) та
Підприємством теплових мереж
«Самбіртеплокомуненерго» (далі -
Відповідач, Покупець) був укладений
договір № 12/525-БО-21 купівлі-продажу
природнього газу (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2012 році природний
газ, виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити газ на умовах
цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що
Продавець передає Покупцю з 01 вересня
2012 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі
до 1 000 тис.куб.м. (1 млн. куб. м.).

На виконання п. 2.1. Договору Позивач
поставив протягом жовтня-грудня 2012р., а
Відповідач прийняв природний на
загальну суму 2 754 321,47 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу від 31.10.12 б/н
на суму 413 258,24 грн. (за жовтень 2012р.), від
30.11.12 б/н на суму 983 682,24 грн. (за листопад
2012р.) та від 31.12.12 б/н на суму 1 357 380,99 грн.
(за грудень 2012р.).

Таким чином Позивачем передано
Відповідачу за період жовтень-грудень
2012р. природного газу на загальну суму 2
754 321,47 грн.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Як вбачається з Довідки головного
бухгалтера НАК «Нафтогаз України» та
не заперечується позивачем, на момент
подачі позову Відповідачу в повному
обсязі сплачено суму основного боргу.

Оскільки розрахунки за поставлений
природний газ проводились невчасно,
позивач просить суд стягнути з
відповідача штрафні санкції за
прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі невиконання Покупцем пункту 6.1.
умов цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу,
за кожний день прострочення платежу, а
за прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків суми простроченого
платежу.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що
строк, у межах якого Сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим Договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 (п'ять)
років.

На підставі наведених пунктів позивач
просить суд стягнути пеню в розмірі 14
947,33 грн, 7% штрафу - 20 845,63 грн.

Судом було проведено перевірку
правильності нарахування штрафних
санкцій та встановлено, що розрахунок
пені здійснено позивачем невірно, так
як позивачем невірно враховані
пропалати, здійснені відповідачем
(розрахунки долучаються до матеріалів
справи).

Згідно проведеного перерахунку
підлягає до стягнення пеня в сумі 14022,23
грн.

Штраф підлягає до стягнення повністю в
сумі 20845,63 грн.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки Відповідачем не виконані
умови Договору щодо оплати отриманого
природного газу у встановлені
договором строки, він зобов'язаний
сплатити на користь Позивача суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, розмір
яких складає 3 861,75 грн. (інфляційні) та 2
989,46 грн. (3% річних).

Суд здійснив перерахунок штрафних
санкцій, оскільки позивачем допущено
помилки при розрахунку 3% річних та
інфляційних нарахувань, а саме невірно
враховані пропалати, здійснені
відповідачем. Згідно проведеного
перерахцнку підлягає до стягнення 2807,51
грн - 3% річних.

Відповідно до абз 3 п. 3.2 Постанови
Пленуму ВГСУ «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Позивач у поданому розрахунку просить
суд стягнути інфляційні нарахування за
період грудень 2012р. - лютий 2013р. в
розмірі 3861,75 грн.

Суд перевірив розрахунок інфляції та
прийшов до висновку, що такий
проведений неправильно. Як вбачається
з поданого позивачем розрахунку, суму
боргу за листопад 2012р. слід сплатити до
14.12.2012р. Станом на 28.12.2012р.
заборгованість відповідачем погашена
у повному обсязі. Таким чином, на даний
період індекс інфляції не
нараховується.

Суму боргу за грудень 2012р. потрібно
було сплатити до 14.01.2013р. Станом на
31.01.2013р. сума боргу відповідача
становить 467299,22 грн. таким чином розмір
інфляційних втрат позивача за січень
2013р. становить 934.60 грн (перерахунок
долучається до матеріалів справи).
Оскільки в лютому 2013 року мала місце
дефляція інфляційне збільшення суми
боргу має від'ємне значення (- 18,46 грн).
Таким чином сума інфляційних втрат, яка
підлягає до стягнення з відповідача
становить 916,14 грн.

Відповідач у поданому відзиві просив
суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Відповідно до п 2.4. Постанови Пленуму
ВГСУ «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р.
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням господарського суду
(частина третя статті 551 ЦК України,
стаття 233 ГК України, пункт 3 статті 83
ГПК). У вирішенні пов'язаних з цим
питань господарському суду слід
враховувати викладене в підпункті 3.17.4
підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (з подальшими
змінами), а також в абзацах
першому-четвертому пункту 9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України" (з подальшими змінами).

Відповідно до пп. 3.17.4 підпункту 3.17
пункту 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3

статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного
виконання або невиконання
зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач, обґрунтовуючи подане
клопотання, посилається на важке
матеріальне становище підприємства,
однак не долучає до матеріалів справи
жодних доказів, які б це
підтверджували. Долучені до відзиву
звіти відображають фінансові
результати діяльності підприємства за
2011 та 2013 рр., однак поставка мала місце
за період жовтень-грудень 2012р.
Будь-яких інших доказів відповідач
суду не надав. З огляду на викладене,
суд відмовляє відповідачу в
задоволенні клопотання про зменшення
штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладені обставини,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення частково в сумі 14022,23 грн -
пені, 20845,63 грн - штрафу, 2807,51 грн. - 3%
річних, 916,14 грн інфляційних
нарахувань.

Витрати по сплаті судового збору
у відповідності до ст. 49 ГПК України
суд покладає на винну сторону
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог в сумі 1653,37
грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК України, 193 ГК
України, ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Підприємства теплових
мереж «Самбіртеплокомуненерго» (81400,
Львівська область, м. Самбір, вул.. С.
Крушельницької, 9, Ідентифікаційний
код: 05506477) на користь Публічного
акціонерного товариствап «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» 14022,23 грн - пені, 20845,63 грн -
штрафу, 2807,51 грн. - 3% річних, 916,14 грн
інфляційних нарахувань, 1653,37 грн -
судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

6. Рішення суду може бути
оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст
рішення складено 08.08.2014р.

Суддя
Запотічняк О.Д.