ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

22.08.2014
Справа № 5008/258/2011

За позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, Ужгородський район, с.Ляхівці

до публічного акціонерного товариства
"Готельно - туристичний комплекс
"Інтурист - Закарпаття", м. Ужгород

про стягнення 83 060 грн.

Суддя Івашкович І.В.

за участю представників:

від стягувача - ОСОБА_2, довіреність від
03.06.2014р.

від боржника (заявника) - Попович А.А.,
довіреність від 09.12.2013р.

У судовому засіданні 21.08.14 за участю
представників: стягувача - ОСОБА_2,
довіреність від 03.06.2014р., боржника
(заявника) -Ганчак В.І., довіреність від
09.12.2013р., Попович А.А., довіреність від
09.12.2013р., оголошувалась перерва до 22.08.14
10:00 год.

розглянувши матеріали за заявою
вх.№02.5.1-14/9150/14 від 16.07.14 публічного
акціонерного товариства "Готельно -
туристичний комплекс "Інтурист -
Закарпаття"

про розстрочку виконання рішення
господарського суду Закарпатської
області від 27.04.2011 р. по справі №
5008/258/2011

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 27.04.2011р. по
справі №5008/258/2011, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 31.05.2011р.,
присуджено до стягнення з ПАТ
"Готельно-туристичний комплекс
"Інтурист-Закарпаття" на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 83060
грн. боргу та 1067 грн. відшкодування
судових витрат.

На примусове виконання судового
рішення, яке набрало законної сили
31.05.2011р., видано наказ від 01.05.2011р.
№5008/258/2011.

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 24.01.2014р. по
справі №5008/258/2011в порядку
процесуального правонаступництва
здійснено заміну первісного кредитора
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 як
нового кредитора у справі №5008/258/2011.

Боржник ПАТ "Готельно-туристичний
комплекс "Інтурист-Закарпаття"
звернувся до господарського суду із
заявою про розстрочку виконання
рішення, згідно з якою просить
розстрочити виконання судового
рішення по справі №5008/258/2011 строком на
сім років шляхом щомісячного погашення
боргу рівними частинами.

Заяву мотивує з посиланням на
об"єктивно існуючі обставини, що
ускладнюють виконання боржником
судового рішення та сплату усієї суми
боргу одразу.

Зазначає, зокрема, що на даний час на
виконанні МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
перебуває зведене виконавче
провадження стосовно боржника ПАТ "ГТК
"Інтурист-Закарпаття", в межах якого
накладено арешти на грошові кошти та
майно боржника. Водночас звертає увагу,
що винесеними у справах господарського
суду Закарпатської області ухвалами
надано розстрочку виконання судових
рішень на строк від одного до семи
років, а отже погашення заборгованості
перед стягувачами в межах зведеного
виконавчого провадження здійснюється
боржником на умовах розстрочки
платежів.

Наголошує, що ПАТ "ГТК
"Інтурист-Закарпаття" тривалий час є
об"єктом спроб протиправного
захоплення шляхом визнання його
банкрутом. Посилається при цьому на
обставини порушення у жовтні 2011р. та
жовтні 2012р. проваджень у справі про
банкрутство ПАТ "ГТК
"Інтурист-Закарпаття" та припинення
проваджень у справах з підстав
платоспроможності боржника. Зазначає,
що погашення заборгованості, з метою
уникнення порушення нової справи про
банкрутство, можливе лише у разі
наявності часткового щомісячного
погашення заборгованості перед усіма
кредиторами.

Додатково наданими обгрунтуваннями
боржник просить взяти до уваги те, що
ФОП ОСОБА_1 не є первісним кредитором по
даній справі, ухвалою від 24.01.2014р.
проведено заміну первісного кредитора
ФОП ОСОБА_5 на правонаступника ФОП
ОСОБА_1 Вказує на те, що в період
перебування у виконавчому провадженні
примусового стягнення коштів на
користь ОСОБА_5 останній навмисно
перешкоджав у перерахунку органом ДВС
на його рахунок коштів у той час, коли
на депозитному рахунку органу ДВС
перебувала достатня сума грошових
коштів. Натомість в подальшому ним борг
було відступлено ФОП ОСОБА_1 Вказані
обставини боржник вважає такими, що
мають виняткове значення, які вказують
на свідомі та навмисні недобросовісні
дії стягувачів.

Також, боржник просить врахувати, що
на фінансовий стан підприємства
впливає економічна та політична
ситуація, що спричиняє виникнення
значної дебіторської заборгованості.
Через дію арештів на рахунках
працівники підприємства не отримують
заробітну плату.

Уповноваженими представниками
боржника (заявника) заяву про
розстрочку виконання судового рішення
підтримано в повному обсязі.

Уповноваженим представником
стягувача подано заперечення на заяву
про розстрочку виконання рішення,
згідно з якою вважає заяву боржника
безпідставною, такою, що містить
завідомо неправдиві відомості,
спрямовані на порушення охоронюваних
законом інтересів позивача.

Вказуючи на безпідставність
зробленого боржником посилання на факт
протиправного його захоплення,
стягувач зазначає, що припинення
провадження у справах про банкрутство
боржника з підстав його
платоспроможності, про що у судових
справах винесено відповідні ухвали, є
згідно зі ст.35 ГПК України
підтвердженням факту його
платоспроможності, тобто доведеним
рішеннями судів фактом можливості
виконати свої кредиторські
зобов"язання.

Вважає, що надані боржником постанови
органу ДВС про арешт рахунків, майна та
коштів не можуть вважатися доказом
неспроможності виконати рішення суду,
оскільки накладені органом ДВС арешти
не можуть перешкоджати виконанню
судових рішень, а є способом
забезпечення примусового стягнення
коштів.

Наголошує, що заява боржника про
розстрочку виконання судового рішення
не містить посилань на чіткі обставини,
що унеможливлюють або утруднюють
виконання рішення.

Стверджує, що посилання боржника на
дію мораторію, як на перешкоду у
здійсненні господарської діяльності,
свідчить про неправильне розуміння
норм ст. 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
Під час дії мораторію боржник був
звільнений від сплати пені, штрафних
санкцій, погашав лише поточні борги,
однак не використав перебування у
такому стані для оздоровлення власної
економічної ситуації.

Наголошує також, що відповідач,
отримавши понад 20 розстрочок виконання
судових рішень, станом на теперішній
час не дотримується умов наданих судом
розстрочок платежів.

Заслухавши доводи уповноважених
представників боржника (заявника) та
стягувача, оцінивши надані
документальні докази, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення зави боржника про надання
розстрочки виконання судового рішення
строком на сім років з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Розстрочка виконання судового
рішення може бути надана судом лише за
умов існування виключних обставин, які
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим. Розстрочка
означає виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки також повинні
визначатись господарським судом, з
урахуванням при цьому існування
доведених заявником об"єктивних
обставин, що перешкоджають негайному
виконанню судового рішення.

В пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2010
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарський судів України" вказано
на те, що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки або
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, скрутний матеріальний
стан, стосовно юридичної особи - наявну
загрозу банкрутства, відсутність
коштів на банківських рахунках і майна,
на яке можливо було б звернути
стягнення, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

При вирішенні питання щодо наявності
підстав для надання відстрочки
виконання рішення не можуть бути взяті
до уваги існування припущень щодо
ймовірності настання негативних для
боржника наслідків виконання судового
рішення. Важкий фінансовий стан
підприємства боржника, який по суті є
наслідком ведення боржником
господарської діяльності, що
здійснюється на основі власного
комерційного ризику (ст.44 ГК України),
не може розцінюватись як виняткова
обставина, за наявності якої має бути
надана відстрочка виконання рішення.
Фінансовий стан обох сторін має
враховуватись лише при вирішенні судом
питання щодо конкретних умов
розстрочки виконання рішення за
наявності доведених підстав для її
надання.

Суд констатує, що боржник,
звернувшись із заявою про надання
розстрочки виконання судового рішення
строком на сім років, посилається на
неможливість виконання рішення суду на
даний час, однак при цьому посилається
на виникнення та існування ряду
обставин станом на 2011-2013рр. Зокрема,
вказуючи на об"єктивно існуючу
необхідність отримання відстрочки
виконання судового рішення задля
уникнення порушення стосовно боржника
справи про банкрутство, боржник при
цьому не надає жодного доказу на
підтвердження існування реальної
загрози банкрутства підприємства
станом на даний час. Посилання на ті
обставини, що у 2011, 2012рр. було порушено
провадження у справах про банкрутство,
які припинено з підстав відсутності
ознак неплатоспроможності боржника,
жодним чином не можуть прийматися
судом як підтвердження існування
реальної загрози банкрутства
підприємства боржника станом на даний
час.

Суд погоджується з доводами стягувача
про те, що за наслідками припинення
проваджень у справі про банкрутство
боржника навпаки підтверджено факт
платоспроможності боржника станом на
час винесення відповідних ухвал суду.
Натомість, жодних належних та
допустимих доказів неспроможності
виконати рішення у справі №5008/258/2011 на
даний час боржник не надав.

Суд констатує також, що боржник не
надав жодного доказу на підтвердження
неможливості виконання судового
рішення по даній справі в межах
відкритого виконавчого провадження з
примусового виконання наказу
господарського суду від 01.07.2011р.
№5008/258/2011. Зокрема, боржник не наводить
жодних документально підтверджених
даних про те, які саме заходи
примусового стягнення вжито органом
ДВС при примусовому виконанні судового
рішенні по даній справі та які виявлено
при цьому перешкоди, які
унеможливлюють виконати рішення у
встановлений строк.

Доводи боржника про те, що стягувач
своїми діями вчиняв перешкоди для
виконання судового рішення не
підтверджені належними доказами та не
можуть братися судом до уваги.

Обставини надання боржнику
відстрочки виконання судових рішень по
інших справах строком від одного до
семи років, тобто погашення боржником
заборгованості перед стягувачами в
межах зведеного виконавчого
провадження на умовах розстрочки
платежів, не можуть братися до уваги як
підстава для надання розстрочки
виконання судового рішення по даній
справі, оскільки вжиті судом в межах
відповідних справ заходи по
розстроченню сплати платежів жодною
мірою не вважаються такими, що якимось
чином перешкоджають у здійсненні
розрахунків із іншими кредиторами.
Такі обставини, при доведеності
підстав для надання розстрочки
виконання судового рішення, можуть
враховуватись при визначенні
конкретних умов розстрочення платежів.

Виходячи з вищевикладеного, суд
констатує висновки про недоведеність
боржником існування підстав для
відстрочки виконання судового рішення
по даній справі.

У задоволенні заяви боржника слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 4-3, 33, 86, 121
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви вх.№02.5.1-14/9150/14 від
16.07.14 публічного акціонерного
товариства "Готельно - туристичний
комплекс "Інтурист - Закарпаття" про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Закарпатської
області від 27.04.2011 р. по справі №
5008/258/2011 відмовити.

Суддя
Івашкович І.В.