ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 918/222/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії:

головуючого:Кузьменка
М.В.,суддів:Васищака І.М., Студенця В.І.
(доповідач),за участю представників
сторін позивача - не з'явився;
відповідача - не з'явився; третьої особи
- не з'явився; прокурор - Томчук
М.О.;розглянувши касаційну скаргу
Заступника прокурора Рівненської
областіна постановуРівненського
апеляційного господарського суду
від21.05.2014та на рішенняГосподарського
суду Рівненської областівід26.03.2013у
справі № 918/222/13-г за позовомПриватного
акціонерного товариства
"Рівне-Борошно"доРівненської міської
радитретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській
областіпровизнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
"Рівне-Борошно" (далі - ПАТ
"Рівне-Борошно") звернулось до
Господарського суду Рівненської
області з позовом до Рівненської
міської ради про визнання права
власності на будівлю складського
приміщення, будівлю для прийому
сировини, будівлі трансформаторної
підстанції.

Ухвалою Господарського суду
Рівненської області від 18.02.2013
порушено провадження у справі №
918/222/13-г за позовом ПАТ "Рівне-Борошно"
до Рівненської міської ради про
визнання права власності.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області (суддя Заголдна
Я.В.) від 26.03.2013 позов задоволено. Суд
визнав за ПАТ "Рівне-Борошно" право
власності на нерухоме майно.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 залучено
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду (колегія суддів у
складі: головуючий суддя Розізнана І.В.,
судді Мельник О.В., Грязнов В.В.) від
21.05.2014 рішення Господарського суду
Рівненської області від 26.03.2013 залишено
без змін.

Не погоджуючись з постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 та
рішенням Господарського суду
Рівненської області від 26.03.2013,
заступник прокурора Рівненської
області подав касаційну скаргу, в якій
просить рішення та постанову судів
попередніх інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ПАТ
"Рівне-Борошно" до Рівненської міської
ради про визнання права власності
відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
рішення судів попередніх інстанцій є
незаконними та необґрунтованими,
оскільки при їх винесенні судами
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
а саме ст. 376 ЦК України, ст. 39 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", ст. 43 ГПК України.

Так, скаржник вважає, що приймаючи
рішення про задоволення позову суди
невірно керувалися вимогами ч.ч. 3, 5 ст.
376 ЦК України та дійшли помилкового
висновку, що достатньою підставою для
визнання права власності на спірні
об'єкти є факт їх будівництва на
земельній ділянці, що відведена для
цієї мети, згода власника земельної
ділянки та відсутність порушень
інтересів третіх осіб.

Також прокурор вказує на те, що
відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих
(якщо таке прийняття передбачено
законодавством) в експлуатацію
забороняється.

Окрім того, скаржник вказує на те, що
судами визнано право власності серед
інших на будівлі трансформаторної
підстанції, а згідно з Правилами
технічної експлуатації
електроустановок споживачів,
затвердженими наказом Міністерством
палива та енергетики № 258 від 25.07.2006,
передбачено, що повністю закінчені
будівництвом електроустановки, їх
черги та пускові комплекси повинні
бути прийняті в експлуатацію
відповідно до вимог, зокрема Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13.04.2011 та Правил введення в
роботу технічно переоснащених або
замінених складових частин об'єктів
діючих електричних мереж, напругою від
0, 38 кВ до 110 (150) кВ, затверджених наказом
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України № 691 від 08.11.2011.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 31.07.2014 касаційну скаргу
заступника прокурора Рівненської
області прийнято до провадження та
призначено на 20.08.2014.

На адресу суду 13.08.2014 від ПАТ
"Рівне-Борошно" надійшли заперечення на
касаційну скаргу, в яких позивач
просить рішення та постанову судів
попередніх інстанцій залишити без
змін.

Позивач посилається на те, що
прокурором залишено поза увагою факт
наявності у спірного майна ознак
самочинного будівництва,
підтвердженням чого слугують
відповідні відмітки про самовільне
будівництво в технічних паспортах
вищевказаних будівель, у зв'язку з чим
до вказаних правовідносин може бути
застосована ст. 376 ЦК України.

Що ж стосується посилань прокурора на
Закон України "Про регулювання
містобудівної діяльності", то вказаний
закон набрав чинності з 12.03.2011, разом з
тим, самовільне будівництво
вищевказаних об'єктів нерухомого майна
було проведено товариством в 2003 році.

Від ПАТ "Рівне-Борошно" на адресу суду
20.08.2014 надійшло клопотання про розгляд
справи без участі його представника.

Також 15.08.2014 на адресу суду від
Рівненської міської ради надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності її представника.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, заслухавши пояснення
прокурора, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування норм
матеріального і процесуального права
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами
між Рівненською міською радою
(орендодавець) та Закритим акціонерним
товариством "Рівне-Борошно"
(правонаступник ПАТ "Рівне-Борошно")
(орендар) 18.07.2005 було укладено договір
оренди земельної ділянки, за умовами
якого орендодавець надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку для обслуговування
нежитлових будівель і споруд, яка
знаходиться в місті Рівне по вулиці
Білій, 35 (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 117 655 м2, межі якої
вказані в плані зовнішніх меж
земельної ділянки, який є невід'ємною
частиною даного договору.

У пункті 2.2. договору визначено, що на
земельній ділянці знаходяться об'єкти
нерухомого майна будівлі та споруди,
власником яких є орендар на підставі
свідоцтва про право власності на
об'єкти нерухомого майна, які належать
юридичним та фізичним особам, виданого
Рівненським міським бюро технічної
інвентаризації на підставі
розпорядження міського голови № 774-Р
від 09.04.2001, записаного в реєстрову книгу
№ 5 за реєстровим № 100-470 від 09.04.2001, а
також інфраструктура комунікацій:
енергії, природного газу,
водопостачання, каналізації та інші
інженерні мережі.

Цільове призначення земельної ділянки
визначене в п. 5.2. договору та полягає в
обслуговуванні нежитлових будівель і
споруд визначених в п. 1.1., 2.2. чинного
договору.

Строк дії передбачений в п.3.1 договору
та становить десять років, тобто до
18.07.2015.

Між Рівненською міською радою та ПАТ
"Рівне-Борошно" 10.05.2012 було підписано
додаткову угоду №3 до договору
відповідно до якої:

1. За взаємною згодою та на підставі
рішення Рівненської міської ради № 1808
від 22.03.2012 сторони вирішили викласти п.
1.1 розділу 1 "Предмет договору" договору
оренди земельної ділянки в такій
редакції:

"1.1. Орендодавець надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку, яка знаходиться в м.
Рівне, вул. Біла, 35 для розміщення та
експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель та споруд
підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості
та для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі (для будівництва та
обслуговування будівель та споруд)."

2. Сторони дійшли згоди викласти п.5.1
розділу 5 "Умови використання земельної
ділянки" договору оренди земельної
ділянки в такій редакції:

"5.1. Земельна ділянка передається
орендодавцем в оренду орендарю для
розміщення та експлуатації основних,
підсобних і допоміжних будівель та
споруд підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості
та для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі (для будівництва та
обслуговування будівель та споруд)."

3. Сторони вирішили викласти п.5.2
розділу 5 "Умови використання земельної
ділянки" договору оренди земельної
ділянки в такій редакції:

"5.2. Цільовим призначенням земельної
ділянки є розміщення та експлуатація
основних, підсобних і допоміжних
будівель та споруд підприємств
переробної, машинобудівної та іншої
промисловості та для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі (для
будівництва та обслуговування
будівель та споруд)."

Господарськими судами встановлено, що
на орендованій, згідно договору,
земельній ділянці ПАТ "Рівне-Борошно"
для здійснення господарської
діяльності були побудовані будівлі,
які необхідні для належного
функціонування майнового комплексу
ПАТ "Рівне-Борошно", а саме:

будівля складського приміщення літ.
"2В-1" загальною площею 18 м2;

будівля для прийому сировини літ."2Д-3"
загальною площею 151,8 м2, в тому числі:
підвальне приміщення загальною площею
34,8 м2, приміщення № 1 першого поверху
загальною площею 3,3 м2, приміщення № 2
першого поверху загальною площею 38,7 м2,
приміщення № 3 другого поверху
загальною площею 27,1 м2, приміщення № 4
(тамбур) другого поверху загальною
площею 1,2 м2, приміщення № 5 (щитова)
другого поверху загальною площею 7,3 м2,
приміщення № 6 третього поверху
загальною площею 39,4 м2.

будівля трансформаторної підстанції
літ. "2Е-1" загальною площею 41,2 м2, в тому
числі: приміщення № 1 загальною площею
19,6 м2, приміщення № 2 загальною площею
10,1 м2, приміщення № 3 загальною площею 5,7
м2, приміщення № 4 загальною площею 5,8 м2;

будівля трансформаторної підстанції
літ. "2Ж-1" загальною площею 92,8 м2, в тому
числі: приміщення № 1 загальною площею
12,3 м2, приміщення № 2 загальною площею 9,0
м2, приміщення № 3 загальною площею 8,9 м2,
приміщення № 4 загальною площею 17,1 м2,
приміщення № 5 загальною площею 10,0 м2,
приміщення № 6 загальною площею 21,6 м2,
приміщення № 7 загальною площею 13,9 м2.

КП "Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації" на замовлення ПАТ
"Рівне-Борошно" 20.12.2012 було виготовлено
технічні паспорти на вищезгадані
будівлі. Вказані технічні паспорти
мають відповідні відмітки про
самовільне будівництво.

Балансова вартість вказаних будівель
становить 39 234, 24 грн. згідно довідки ПAT
"Рівне-Борошно" № 13-02/2013 від 13.02.2013.

Крім того, як встановлено
господарськими судами, ПАТ
"Рівне-Борошно" звернулося до ППФ
"Експерт-Рівне" з проханням провести
експерте дослідження об'єктів, що є
предметом спору. ППФ "Експерт-Рівне"
встановлено, що будівлі
використовуються в складі єдиного
комплексу виробничо-складських та
побутових приміщень виробничого
підприємства ПАТ "Рівне-Борошно" та
надано висновок експертного
дослідження судових
будівельно-технічних експертиз №
21229/1ЮШ від 09.01.2013, відповідно до якого
будівлі є завершеним будівництвом,
відповідають діючим державним
будівельним нормам і правилам, які
стосуються даних типів будівель.

ПАТ "Рівне-Борошно", з метою реєстрації
за товариством права власності на
вказані вище будівлі, звернулося із
заявами про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень до Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області.

Реєстраційна служба Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області 30.01.2013 своїми
рішеннями про відмову у державній
реєстрації прав та обтяжень № 179113, №
178715, № 179342 та №179768 відмовила ПАТ
"Рівне-Борошно" у державній реєстрації
права власності на спірні об'єкти, що
розміщені за адресою: м. Рівне, вул.
Біла, 35.

Рівненським міським відділом
Управлінням Держтехногенбезпеки у
Рівненській області 31.01.2013 було
проведено перевірку протипожежного
стану вищевказаних будівель, в
результаті вказаної перевірки було
встановлено, що згадані будівлі
відповідають вимогам "Правил пожежної
безпеки в Україні, вказане
підтверджується листом Рівненського
міського відділу Управлінням
Держтехногенбезпеки у Рівненській
області № 122 від 31.01.2013.

Державною екологічною інспекцією у
Рівненській області 11.02.2013 було
проведено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства на
вищевказаних будівлях в результаті
чого встановлено, що порушень вимог
природоохоронного законодавства при
експлуатації вищевказаних будівель не
виявлено, вказане підтверджується
актом перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
Державної екологічної інспекції у
Рівненській області від 11.02.2013.

Головним управлінням
Держсанепідемслужби в Рівненській
області 12.02.2013 було проведено перевірку
дотримання вимог санітарного
законодавства на згаданих вище
будівлях в результаті чого було
встановлено, що вказані будівлі
відповідають вимогам санітарного
законодавства, вказане
підтверджується актом перевірки
дотримання санітарного законодавства
Головного управління Держепідемслужби
в Рівненській області від 12.02.2013.

Предметом позову є матеріально
правова вимога ПАТ "Рівне-Борошно"
звернена до Рівненської міської ради
про визнання права власності на
нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема визнання
права.

Статтею 392 ЦК України передбачено,
що власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 331 ЦК
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Згідно з ч. 3 ст. 375 ЦК України право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

У ч. 4 ст. 375 ЦК України закріплено, що
правові наслідки самочинної забудови,
здійсненої власником на його земельній
ділянці, встановлюються статтею 376
цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено,
що житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3
ст. 376 ЦК України).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що доказами у справі
підтверджено, що позивач є законним
користувачем земельної ділянки,
відповідно до укладеного між сторонами
договору оренди земельної ділянки.
Об'єкти самочинного будівництва
збудовано за умов додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних, пожежних норм,
про що свідчать наявні в матеріалах
справи висновки компетентних органів
на земельній ділянці, що виділена у
відповідності до вимог законодавства.
Відповідач не заперечував проти
задоволення позову, що свідчить про
його згоду на проведення забудови на
орендованій ділянці та не порушує його
права. При вирішенні спору судом також
не встановлено порушення самочинним
будівництвом прав інших осіб.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності правових
підстав для задоволення позову.

У разі коли на самочинно збудоване
нерухоме майно визнано право власності
за рішенням суду, воно приймається в
експлуатацію згідно з Порядком
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 № 461 "Про питання прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів" (п. 10 Порядку).

Судом апеляційної інстанції також
зазначено, що визнання права власності
на самочинне будівництво в даному
випадку, з урахуванням характеристик
здійсненного будівництва, жодним чином
не позбавляє власника законодавчо
встановленого обов'язку введення
об'єкта в експлуатацію.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи Заступника прокурора
Рівненської області, викладені у
касаційній скарзі, колегія суддів
вважає необґрунтованими та такими, що
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та передусім
зводяться до переоцінки доказів, а суд
касаційної інстанції в силу положень ч.
2 ст. 1117 ГПК України не має права
додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
судами попередніх інстанцій на
підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів в їх сукупності, висновки судів
відповідають цим обставинам і їм дана
належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому відсутні
підстави для зміни чи скасування
оскаржуваних рішень суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника
прокурора Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 та
рішення Господарського суду
Рівненської області від 26.03.2014 у справі
№ 918/222/13-г - без змін.

Головуючий - суддя
Кузьменко М.В.

Судді:
Васищак І.М.

Студенець В.І.