КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.
Справа№ 910/8717/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Рябухи В.І.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача Стрільця Б.В. -
дов. №37/14 від 04.08.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Укртехпромлізинг»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 10.07.2014р. (суддя
Бондарчук В.В.)

у справі №910/8717/14

за позовом Приватного
підприємства «Інсталпласт-ХВ»

(далі - ПП
«Інсталпласт-ХВ»)

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Укртехпромлізинг»
(далі - ТОВ «Укртехпромлізинг»)

про стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.07.2014р. у справі №910/8717/14
позовні вимоги задоволено, стягнуто з
ТОВ «Укртехпромлізинг» на користь ПП
«Інсталпласт-ХВ» 139 968,00 грн.
заборгованості та 2 799,36 грн. судового
збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити повністю. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
судом першої інстанції при прийнятті
оскарженого рішення не в повній мірі
з'ясовано всі фактичні обставини
справи, не досліджено і не надано
належної оцінки наявним в матеріалах
справи доказам, що призвело до
прийняття незаконного та
необґрунтованого рішення. За
твердженнями апелянта, місцевим судом
не застосовано положень ст.77 ГПК
України, неправильно застосовано
приписи ст.ст.509, 526 ЦК України, залишено
без уваги вимоги ст.ст.33, 34 ГПК України,
ст.ст.530, 531 ЦК України тощо.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
оскаржене рішення за наведених в ній
підстав скасувати та прийняти нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи його повідомлено
належним чином, про неявку та її
причини суд не повідомив, клопотань про
відкладення справи не надіслав, відтак
апеляційний господарський суд вважав
за необхідне справу розглянути за його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
долучені до матеріалів справи письмові
докази, виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПП «Інсталпласт-ХВ» звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до ТОВ «Укртехпромлізинг» про
стягнення 139 968,00 грн. боргу Позовні
вимоги обґрунтовано неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань
щодо оплати переданого товару на
підставі договору купівлі-продажу №02/12
від 02.12.2011р. (далі - Договір), внаслідок
чого у нього виникла заборгованість на
згадану суму тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, відтак
їх задовольнив.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд
посилався на належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором - поставку відповідачу
товару на загальну суму 503 039,23 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №24580 та №24583 від 02.12.2011р. про
прийняття товару уповноваженою
відповідачем особою. Відповідач за
поставлений товар розрахувався
частково - в сумі 363 071,23 грн. та
заборгував позивачу 139 968,00 грн. тощо.

Апеляційний господарський суд
погоджується з такими висновками
місцевого суду.

Так, між ПП «Інсталпласт-ХВ» (продавцем)
та ТОВ «Укртехпромлізинг» (покупцем)
02.12.2011р. укладено Договір, за умовами
п.1.1 якого в порядку та на умовах,
визначених Договором, позивач
зобов'язався передати у власність
відповідача товар: труба захисна
ребриста ПВТ-40 в кількості 48 000 м/п,
муфта 40 в кількості 192 шт., відповідно до
додатку, який є невід'ємною частиною
цього договору, а відповідач
зобов'язався прийняти товар від
позивача та оплатити його.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Зобов'язанням на підставі ч.1 ст.509 ЦК
України є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Порушенням зобов'язання на підставі
ст.610 ЦК України є його невиконання або
виконання з порушенням визначених
змістом зобов'язання умов (неналежне
виконання).

Приписами п.п.5.1, 5.2 Договору
встановлено, що товар вважається
переданим позивачем та прийнятим
відповідачем: за якістю - згідно із
сертифікатом якості, за кількістю -
відповідно до кількості місць та ваги,
зазначених у транспортних документах.
Передача товару/партії товару від
позивача до відповідача оформлюється
актом прийому-передачі товару.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, на
виконання Договору 02.12.2011р. позивачем
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 503 039,23 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №24580 та №24583 від 02.12.2011р., які
від відповідача підписані Грачем І.В.
(копія довіреності №789 на ім`я Грача
Іллі Валерійовича на отримання
матеріальних цінностей від ПП
«Інсталпласт-ХВ» наявна в матеріалах
справи).

Відповідно до ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Оплата товару за Договором має бути
здійснена в українських гривнях шляхом
безготівкового перерахування на
розрахунковий рахунок позивача
наступним чином:

- 363 071,23 грн. оплачується відповідачем
після доставки відповідної партії
товару на місце доставки та надання
сертифікатів якості товару на
відповідну партію товару в цілому
протягом 7 банківських днів з дати
отримання відповідачем оригіналу
рахунку-фактури позивача;

- решта 139 968,00 грн. оплачується
відповідачем після доставки
відповідної партії товару на місце
доставки на надання сертифікатів
якості товару на відповідну партію
товару в цілому протягом 90 банківських
днів з дати отримання відповідачем
оригіналу рахунку-фактури позивача
(п.4.1 Договору).

Так, позивачем виставлено відповідачу
рахунок на оплату №7814 від 02.12.2011р. та
податкові накладні на суму 503 039,23 грн.,
проте відповідачем оплачено
поставлений товар лише на суму 363 071,23
грн., що підтверджується копією
банківської виписки з рахунку позивача
(копія в матеріалах справи), відтак
заборгованість становить 139 968,00 грн.

Оскільки доказів сплати відповідачем
заборгованості на суму 139 968,00 грн.
матеріали справи не містять, факт
наявного боргу відповідача перед
позивачем належним чином доведено,
документально підтверджено й
відповідачем жодним чином не
спростовано. Тому апеляційний
господарський суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
боргу на вищезгадану суму підлягають
задоволенню.

Доводи апелянта щодо того, що місцевим
судом не застосовано положень ст.77 ГПК
України не заслуговують на увагу.

Так, на підставі ст.28 ГПК України,
справи юридичних осіб в господарському
суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає висновки
місцевого суду законними,
обґрунтованими обставинами й
матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами у справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укртехпромлізинг» залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 10.07.2014р. у справі
№910/8717/14 - без змін.

Матеріали справи №910/8717/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
Г.А. Жук

В.І. Рябуха