м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «СПСБ-Груп»до
Приватного акціонерного товариства
«МТС Україна»провизнання недійсним
господарського зобов'язання
Суддя Смирнова Ю.М.
Представники сторін:
від позивача від відповідачів не
з'явились Гаєвська Т.А. -представник за
довіреністюНа підставі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України в судовому засіданні 23.07.2014
судом оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідача про визнання недійсним
господарського зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПСБ - ГРУП», що
виникло з договору про надання
телекомунікаційних послуг від 01.03.2011р.
№4.2382 та угоди до цього договору від
01.03.2011р. №4.2382-1, внаслідок нарахування
плати за надання послуг мобільного GPRS -
Інтернету за період з 22.03.2014 по 31.03.2014
Приватним акціонерним товариством
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 було порушено
справи призначено на 25.06.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.06.2014 розгляд справи
відкладено до 23.07.2014.
В обґрунтування недійсності
господарського зобов'язання позивач
посилався на те, що зміст зобов'язання
суперечить ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу
України, оскільки відповідно до
договору про надання
телекомунікаційних послуг від 01.03.2011
№4.2382 та до угоди до цього договору від
01.03.2011 №4.2382-1 відповідач надає позивачу
послуги мобільного зв'язку та
підключення до Інтернету у
встановленому названою угодою порядку
та обсягах, за визначеними угодою
тарифами. Починаючи від 04.03.2014 позивач
користувався тарифом GSM «Офіс 150+»,
умови якого зазначено на веб - сайті
відповідача за адресою:
цього тарифного плану щомісячно
надається 500 мегабайт мобільного
Інтернету. Передача даних GPRS -
Інтернету понад обсяг пакету
тарифікується в розмірі 10,00 грн. за 1
(один) мегабайт. З детального звіту до
2014р. вбачається, що позивач до 22 березня
2014р. користувався послугою мобільного
Інтернету в межах пакетного обсягу,
тобто, безкоштовно. Однак, починаючи
від 08-00 год. 22.03.2014р. відповідач почав
надавати йому послуги поза межами
пакетного обсягу з нарахуванням плати
у вищезазначеному розмірі. Внаслідок
чого, за номером, яким користується
яких: за послугу мобільного GPRS -
телефонії 259,83 грн. та CMC - повідомлення -
53,50 грн. Позивач вважає, що нарахування
за послуги мобільного GPRS - Інтернету на
порушенням принципів справедливості
та добропорядності у господарських
відносинах, так як відповідача жодним
чином, наприклад, за допомогою CMC -
повідомлення не було повідомлено про
те, що пакетний обсяг безкоштовних
мегабайтів закінчився, тому, подальше
користування послугою мобільного GPRS -
Інтернету є платним. Нарахування
відповідачем плати за використання
позивачем GPRS - трафіку поза обсягом
тарифного пакету без попередження
останнього про вичерпання пакетного
трафіку фактично мало істотний вплив
на охоронювані законом права та
Представник відповідача в судовому
засіданні 23.07.2014 проти заявлених вимог
заперечував, просив суд у задоволенні
позову відмовити. У письмовому відзиві
вказував на те, що ні умовами
укладеного договору про надання
телекомунікаційних послуг від 01.03.2011
№4.2382 та угодою до цього договору від
01.03.2011 №4.2382-1, ні Умовами користування
мережами мобільного зв'язку не
передбачено обов'язку оператора
(відповідача) щодо повідомлення
користувача мереж про закінчення
пільгового періоду використання
послуг. Навпаки, за умовами укладеного
договору, саме на позивача, як абонента,
покладено обов'язок по слідкуванню за
станом власного рахунку та обсягом
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -
01.03.2011 між відповідачем - ПАТ «МТС
Україна», як оператором, та позивачем -
ТОВ «СПСБ-Груп», як абонентом, укладено
телекомунікаційних послуг № 4.2382,
відповідно до умов якого абонент
замовляє та оплачує , а оператор надає
на тарифній основі телекомунікаційні
послуги згідно ліцензій (п. 1.1), види
послуг, які надаються та до яких
забезпечується абонентові доступ,
обираються абонентом та визначаються в
угодах про надання послуг, які є
невід'ємною часиною цього договору (п.
1.3), порядок та умови надання послуг
встановлюються згідно угод та чинного
законодавства , визначаються умовами
користування відповідною послугою
оператора, які є невід'ємною частиною
цього договору та угод (п. 1.4), фактичне
отримання абонентом обумовлених в
угодах тієї чи іншої послуги, означає,
що така послуга була замовлена
абонентом (п. 1.5), абонент має право
отримувати інформацію про послуги та
умови їх надання, рахунки та залишки
авансу, іншу інформацію пов'язану з
наданням послуг оператора (п. 5.1).
01.03.2011 між відповідачем - ПАТ «МТС
Україна», як оператором, та позивачем -
ТОВ «СПСБ-Груп», як абонентом, укладено
угоду про надання послуг мобільного
зв'язку №4.2382-1, яка є додатком до
договору про надання
телекомунікаційних послуг № 4.2382 від
0103.2011, якою сторони шляхом підписання
представниками та посвідчення
печатками узгодили, що оператор
зобов'язується надавати послуги
мобільного зв'язку, а абонент
зобов'язується приймати та оплачувати
послуги мобільного зв'язку, на умовах
цієї Угоди; міжнародний телефонний
зв'язок здійснюється з країнами, що
визначаються за вибором оператора (п.
1.1), умови цієї угоди поширюються на всі
заяви про надання послуг мобільного
зв'язку, що укладені сторонами та є
чинними на час підписання цієї угоди,
включаючи будь-які майбутні заяви,
предметом яких є надання послуг
мобільного зв'язку (надалі за текстом
угоди - заяви) (п. 1.2).
Пунктом 1.3 угоди про надання послуг
мобільного зв?язку №4.2382-1 від 01.03.2011
встановлено, що своїм підписом абонент
стверджує, що він ознайомлений з
тарифними пакетами оператора, які
діють, починаючи з 25 липня 2007 року
(Додаток Xsl) та Умовами користування
мережами мобільного зв'язку оператора.
Тарифи оператора та умови користування
мережами мобільного зв'язку оператора
є невід'ємною частиною цієї угоди.
Абонент має право здійснювати
підключення нових номерів телефонів та
зміни тарифних пакетів виключно в
тарифні пакети, які почали діяти з 25
Розділом 5 «Загальні умови тарифікації
та надання послуг» угоди про надання
послуг мобільного зв'язку №4.2382-1 від
01.03.2011 сторони визначили, що:
- п. 5.1.: абоненту дозволяється
здійснювати підключення до тарифних
пакетів: "МТС Офіс 10","МТС Офіс ЗО", "МТС
Офіс 50", "МТС Офіс 90", "Безлімітний
Корпорація Новий", "МТС Безлімітний
Легкий 2008", "МТС Безлімітний",
"Безлімітний PRO", "МТС Безлімітний VIP",
якщо інше не зазначено в умовах акцій,
які проводить оператор;
- п. 5.2: плата за з'єднання нараховується
на всі платні вихідні дзвінки. У разі,
якщо сума вартості пакета послуг не
була використана абонентом,
перерахування вартості пакета не
здійснюється. Сума вартості пакету, що
не була використана, абоненту не
повертається та не переноситься на
- п. 5.3: абоненти, що беруть участь в
програмі "МТС Бонус", мають можливість
отримувати щомісяця 5, 10, 15, 20, 30, 50, 100 або
150 додаткових хвилин відповідно до умов
програми. Додаткові хвилини надаються
щомісяця на всі вихідні дзвінки по
Україні, на вихідні дзвінки абонентам
оператора, абонентам JEANS та на дзвінки
послуги "Моя Область". Додаткові
хвилини використовуються після
вичерпання щомісячного об'єму послуг.
Невикористані протягом розрахункового
періоду додаткові хвилини не
переносяться на наступний місяць.
- п. 5.4.: абонент є кінцевим споживачем
послуг мобільного зв'язку, отже абонент
може використовувати тарифні пакети
"МТС Безлімітний Легкий 2008", "МТС
Безлімітний", "Безлімітний PRO", "МТС
Безлімітний VIP" лише для задоволення
власних потреб у послугах зв'язку.
Використання пакету для маршрутизації
через мережу оператора викликів
абонентів інших мереж зв'язку на
телефонну мережу загального
користування України, в тому числі на
мережу оператора, тобто надання послуг
третім особам заборонено. У випадку
порушення абонентом умов використання
пакетів "МТС Безлімітний Легкий 2008",
"МТС Безлімітний", "МТС Безлімітний",
"МТС Безлімітний VIP", оператор має право
призупинити надання послуг мобільного
зв'язку абоненту та вимагати
відшкодування збитків, завданих
оператору таким незаконним наданням
послуг третім особам.
- п. 5.5.: Умови тарифікації послуг
"Корпоративна Мережа", "Корпоративна
Мережа Базова", "Корпоративна Група" та
"Партнерська Корпоративна Мережа"
розповсюджуються тільки на дзвінки
телефонії. Послуги "Корпоративна
Мережа", "Корпоративна Мережа Базова",
"Корпоративна Група" та "Партнерська
Корпоративна Мережа" не надаються в
роумінгу. Щомісячна плата за додаткові
послуги не входить у вартість пакету.
- п. 5.6: З метою оперативного вирішення
питань щодо переліку та порядку
надання послуг, тарифів та
обслуговування, оператор закріпляє за
абонентом двох співробітників, про що
абонент може отримати інформацію усно
Як зазначав позивач у позові, починаючи
від 04 березня 2014 він користувався
тарифом GSM «Офіс 150+», умови якого
зазначено на веб - сайті відповідача за
Згідно цього тарифного плану щомісячно
надається 500 мегабайт мобільного
Інтернету. Передача даних GPRS -
Інтернету понад обсяг пакету
тарифікується в розмірі 10,00 грн. за 1
(один) мегабайт. З детального звіту до
2014р. вбачається, що позивач до 22 березня
2014р. користувався послугою мобільного
Інтернету в межах пакетного обсягу,
тобто, безкоштовно. Однак, починаючи
від 08-00 год. 22.03.2014 відповідач почав
надавати йому послуги поза межами
пакетного обсягу з нарахуванням плати
у вищезазначеному розмірі. Внаслідок
чого, за номером, яким користується
яких: за послугу мобільного GPRS -
телефонії 259,83 грн. та CMC - повідомлення -
Позивач вважає, що нарахування за
послуги мобільного GPRS - Інтернету на
порушенням принципів справедливості
та добропорядності у господарських
відносинах, так як відповідача жодним
чином, наприклад, за допомогою CMC -
повідомлення не було повідомлено про
те, що пакетний обсяг безкоштовних
мегабайтів закінчився, тому, подальше
користування послугою мобільного GPRS -
Інтернету є платним.
Відповідно до вимог ст. 6 Цивільного
кодексу України сторони мають право
укласти договір, який не передбачений
актами цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства. Сторони
мають право врегулювати у договорі,
який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.
Статтею 627 Цивільного кодексу України
встановлено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладені договору, виборі контрагента
та визначені умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Позивачем не було доведено належними
та допустимими доказами в розумінні
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, що
оспорюване ним господарське
зобов'язання, яке виникло з договору
про надання телекомунікаційних послуг
від 01.03.2011 №4.2382 та угоди до цього
договору від 01.03.2011 №4.2382-1, внаслідок
нарахування плати за надання послуг
мобільного GPRS - Інтернету за період з
22.03.2014 по 31.03.2014, суперечить нормам
цивільного законодавства.
Крім того, в обґрунтування недійсності
вищезазначеного господарського
зобов'язання, позивач посилався на те,
що перехід до споживання платних
послуг поза межами тарифного пакету
для позивача має істотний вплив на його
майновий стан, про що свідчить
споживання ним послуг мобільного GPRS -
Інтернету за 10 днів за період з 22.03.2014 по
100 разів більшим обсягу споживання
позивачем інших послуг відповідача. А
тому, позивач вважає, що відповідачем
порушено вимоги ч. 2 ст. 13 Цивільного
кодексу України, згідно якої
відповідач мав утриматись від дій, що
порушують майнові права позивача
шляхом припинення надавання послуг
поза межами тарифного пакету, або
попередження у будь-який спосіб,
прийнятний для сторін.
Статтею 13 Цивільного кодексу України
визначено, що цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства (п.
1). При здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині (п. 2). Не допускаються дії
особи, що вчиняються з наміром завдати
шкоди іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах (п. 3). При
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства (п. 4). Не допускаються
використання цивільних прав з метою
неправомірного обмеження конкуренції,
зловживання монопольним становищем на
ринку, а також недобросовісна
конкуренція (п. 5). У разі недодержання
особою при здійсненні своїх прав вимог,
які встановлені частинами другою -
п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати
її припинити зловживання своїми
правами, а також застосувати інші
наслідки, встановлені законом (п. 6).
У зв'язку з цим суд відзначає, що
позивач, підписуючи та посвідчуючи
своєю печаткою угоду про надання
послуг мобільного зв'язку №4.2382-1, яка є
додатком до договору про надання
телекомунікаційних послуг № 4.2382 від
0103.2011, висловив свою волю щодо
укладеного правочину, а отже, на момент
укладення наведеного правочину
позивач був обізнаний щодо усіх
суттєвих умов надання послуг, зокрема
обсягів та тарифів, а отже, прийняв на
себе обов'язок по їх оплаті (п. 1.3, п. 2.3.2 ,
До того ж, суд враховує і те, що ані
умовами укладеного договору про
надання телекомунікаційних послуг від
01.03.2011 №4.2382 та угодою до цього договору
від 01.03.2011 №4.2382-1, ані Умовами
користування мережами мобільного
зв'язку не передбачено обов'язку
оператора (відповідача) щодо
повідомлення користувача мереж про
закінчення пільгового періоду
використання послуг. Навпаки, за
умовами укладеного договорів, саме на
позивача, як абонента, покладено
обов'язок по відслідковувати стан
власного рахунку та обсяг споживання
послуг, а на відповідача покладено
обов'язок по наданню позивачу
відповідної інформації (п. п. 5.1
договору про надання
телекомунікаційних послуг № 4.2382 та п.
5.6 угоди про надання послуг мобільного
зв'язку №4.2382-1).
Стаття 202 Цивільного кодексу України
встановлює, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Згідно ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України.
Вимогами ст.203 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частиною 2 ст. 207 Цивільного
кодексу України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
Згідно статті 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що господарське зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПСБ - ГРУП», що
виникло з договору про надання
телекомунікаційних послуг від 01.03.2011р.
№4.2382 та угоди до цього договору від
01.03.2011р. №4.2382-1, внаслідок нарахування
плати за надання послуг мобільного GPRS -
Інтернету за період з 22.03.2014 по 31.03.2014
Приватним акціонерним товариством
«МТС УКРАЇНА», виникло між сторонами
спору внаслідок їх вільного
волевиявлення, зміст оспорюваного
позивачем господарського зобов'язання
відповідає вимогам закону, під час
виникнення відповідного зобов'язання
сторонами були додержані загальні
засади цивільного законодавства
зокрема принципи справедливості,
розумності та добросовісності, отже
відсутні обставини та правові підстави
з якими закон пов'язує визнання
недійсним оспорюваного зобов'язання.
А тому позовні вимоги визнаються судом
необґрунтованими, не доведеними
належними та допустимими доказами і
задоволенню не підлягають.
Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва
У позові відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.08.2014

Суддя

Ю.М.Смирнова