ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.08.14р. Справа № 904/5153/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО",
м.Дніпропетровськ

до Міського комунального підприємства
"ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ
МЕРЕЖІ", м.Дніпропетровськ

про стягнення 78 403 458,16 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Шевоцова
В.В.

Представники:

від позивача: Фесенко В.М., представник
за довіреністю № 151/1001 від 12.05.14р.

від відповідача: Гарбузенко О.В.,
представник за довіреністю № 882юр від
24.07.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від
15.07.14р. порушено провадження у справі №
904/5153/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (далі-позивач) до
Міського комунального підприємства
"ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ
МЕРЕЖІ" (далі-відповідач) про стягнення
78 403 458,16 грн. Справу призначено до
розгляду на 12.08.14р.

11.08.14р. до суду від позивача надійшла
заява про зміну позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
стягнути з відповідача 26 151 498,42 грн.

12.08.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
змінені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача надав для огляду
суду всі оригінали первинних
документів на підставі яких виник спір,
а для долучення до матеріалів справи
акти звірки взаєморозрахунків.

Повноважний представник відповідача у
судовому засіданні зазначив про те, що
станом на 01.07.14р. сума основного боргу
складає 23 687 739,54 грн. Щодо суми пені,
інфляційних витрат та 3% річних, то
відповідач вважає, що вони задоволенню
не підлягають, з причин зазначених у
відзиві, який долучено до матеріалів
справи.

В судовому засіданні 12.08.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, дослідивши
подані докази, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.02р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 3010 про
постачання електричної енергії (далі -
Договір), за яким, позивач
(Енергопостачальник) зобов'язався
постачати електроенергію
відповідачеві (Споживачеві), який, у
свою чергу, зобов'язався оплачувати
спожиту електроенергію.

На виконання вимог Закону
України "Про акціонерні товариства" про
приведення статуту товариства у
відповідність із вказаним Законом,
31.03.11р. на загальних зборах акціонерів
ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" прийнято
рішення про перейменування Відкритого
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго" (скорочене
найменування - ВАТ "ЕК
"Дніпрообленерго") у Публічне
акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго" (скорочене
найменування - ПАТ "Дніпрообленерго"). З
26.06.2012р. ПАТ "Дніпрообленерго" змінило
свою назву на ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго".

Позивач зазначає про те, що
протягом розрахункових періодів,
травень та червень 2014 року, ним
продовжували виконуватися
зобов'язання за вищевказаним Договором
належним чином, що підтверджується
актами про використану електричну
енергію за травень та червень 2014 року.
Відповідач же неналежним чином
виконував свої обов'язки, порушував
умови Договору, а саме: неповністю
оплачував спожиту протягом цих двох
розрахункових періодів активну
електричну енергію та отримані послуги
по компенсації перетоків реактивної
електроенергії.

Для оплати спожитої
протягом розрахункових періодів
травень та червень 2014 року активної
електричної енергії позивач 05.06.14р. та
04.07.14р. видав відповідачеві рахунки №
111/3010/37-71/5/1 на суму 549 237,48 грн. та №
111/3010/37-71/6/1 на суму 568 279,84 грн.

Також, позивач у
відповідності до умов Договору 05.06.14р.
та 04.07.14р. видав відповідачеві рахунки
№ 111/3010/37-71/5/2 на суму 15 978,32 грн. та №
111/3010/37-71/6/2 на суму 20 515,52 грн. для оплати
отриманих послуг по компенсації
перетоків реактивної електроенергії
протягом розрахункових періодів:
травень та червень 2014 року.

Як зазначає позивач, видані
останнім рахунки для оплати спожитої
активної електричної енергії та
отриманих послуг по компенсації
перетоків реактивної електроенергії
від імені відповідача отримувала
інженер відділу енергоресурсів ОСОБА_3,
що підтверджується її підписом на
корінцях виданих рахунків із
зазначенням дати їх отримання. ОСОБА_3
була уповноважена споживачем, тобто
відповідачем, на отримання рахунків, що
підтверджується наказом № 638 від 03.11.10р.

Посилаючись на п. 4.2 Договору
в редакції додаткової угоди від 15.04.05р.
позивач зазначає про те, що розрахунок
за фактично спожиту активну та
реактивну електроенергію у
розрахунковому періоді здійснюється у
строк протягом 7-ми календарних днів
після закінчення розрахункового
періоду згідно тарифів, діючих на
початок розрахункового періоду.

Всупереч умовам Договору, як
зазначає позивач, отримані рахунки за
спожиту активну електричну енергію та
за отримані послуги по компенсації
перетоків реактивної електроенергії
відповідач оплатив частково.

З урахуванням часткової
оплати станом на 01.08.14р. заборгованість
відповідача за спожиту протягом
розрахункових періодів: травень та
червень 2014 року, активну електричну
енергію становить 877 043,38 грн., а за
отримані послуги по компенсації
перетоків реактивної електроенергії
протягом цих же розрахункових періодів
- 36 493,84 грн.

Але, позивач звертає увагу
суду на те, що на виконання постанови
Кабінету Міністрів України №30 від
29.01.14р. за рахунок наданої у 2014 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування відповідачем було
частково оплачено спожиту активну
електричну енергію.

Для здійснення розрахунків
було укладено договори про організацію
взаєморозрахунків: ЗОЕ/143 від 13.06.14р.,
ЗОЕ/151 від 13.06.14р., ЗОЕ/160 від 13.06.14р., ЗОЕ/161
від 13.06.14р., ЗОЕ/168 від 19.06.14р.. В
результаті здійснення розрахунків
було повністю погашено заборгованість
за спожиту протягом розрахункових
періодів: квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад та грудень 2013 року, січень 2014
року, активну електричну енергію.
Також, платіжним дорученням № 3729 на
суму 35 000,00 грн. відповідачем було
повністю погашено залишок
заборгованості за отримані послуги по
компенсації перетоків реактивної
електричної енергії протягом
розрахункового періоду: березень 2014
року.

З урахуванням
вищевикладеного, позивач зазначає про
те, що станом на 01.08.14р. заборгованість
відповідача за спожиту протягом
розрахункових періодів: лютий,
березень, квітень, травень та червень
2014 року, активну електричну енергію
становить 22 533 322,52 грн., а за отримані
послуги по компенсації перетоків
реактивної електроенергії протягом
розрахункових періодів: квітень,
травень та червень 2014 року, - 86 647,01 грн.

За неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань по
Договору, позивачем на підставі ч. 2 ст.
625 ЦК України були нараховані
інфляційні втрати на суму
заборгованості за спожиту протягом
розрахункових періодів: лютий,
березень, квітень, травень та червень
2014 року активну електричну енергію у
розмірі 1 907 555,80 грн.

Сума донарахованих
інфляційних втрат на суму
заборгованості за отримані послуги по
компенсації перетоків реактивної
електроенергії протягом розрахункових
періодів: квітень, травень та червень
2014 року становить 2 567,13 грн.

Сума донарахованих 3 % річних
на суму заборгованості за спожиту
протягом розрахункових періодів:
лютий, березень, квітень, травень та
червень 2014 року активну електричну
енергію становить 221 667,61 грн.

Сума донарахованих 3 % річних
на суму заборгованості за отримані
послуги по компенсації перетоків
реактивної електроенергії протягом
розрахункових періодів: квітень,
травень та червень 2014 року становить
461,78 грн.

Крім того, відповідно до п. 4.6
Договору позивачем була нарахована
пеня за прострочення оплати спожитої
протягом розрахункових періодів:
лютий, березень, квітень, травень та
червень 2014 року активної електричної
енергії у розмірі 1 396 138,37 грн.

Сума пені, нарахованої за
прострочення оплати отриманих послуг
по компенсації перетоків реактивної
електроенергії протягом розрахункових
періодів: квітень, травень та червень
2014 року, становить 3 138,20 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з
відповідача всього 26 151 498,42 грн.

В свою чергу відповідача зазначив
про те, що станом на 01.07.14р. сума
основного боргу складає 23 687 739,54 грн.
Щодо суми пені, інфляційних витрат та 3%
річних, то відповідач вважає, що вони
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідач зазначає про те,
що він не є винним у несвоєчасному
здійсненні виконанні зобов'язань щодо
строків оплати. Так, питання своєчасної
та в повному обсязі оплати за
поставлену електричну енергію
відповідачем цілком залежить від часу
отримання останнім відповідних сум із
бюджетів всіх рівнів. Тобто це питання
знаходиться поза об'єктивною
можливістю впливу відповідача на ці
процеси та свідчить про відсутність з
боку відповідача користуванням
коштами позивача.

Крім того, відповідач
звертає увагу суду на те, що протягом
2005, 2006 та 10 місяців 2007 року відповідач
не отримував із місцевого бюджету
відшкодування різниці в тарифі. Згідно
із рішенням суду (копія додається) з
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
стягнуто понад 76 млн. грн. збитків від
різниці в тарифі, яке до цього часу не
виконано. А на цей час, згідно
узгодженому у встановленому порядку
Розрахунку обсягу заборгованості із
різниці в тарифах, від держави
відповідач не отримав понад 157 млн. грн.
відшкодування.

Як зазначає відповідач,
згідно з законодавством, постачання
теплової енергії споживачам,
здійснюється за встановленими
тарифами, які не місять повного
відшкодування, а саме як видно із
розрахунку збитків, пов'язаних із
зміною вартості цін на електричну
енергію в тариф на тепло, на підставі
якого відповідач отримує оплату від
споживачів, було закладена середня
вартість електричної енергії в розмірі
0,70 грн. за кВт/час. В той же час, з січня
по грудень 2014 року, ціна на електричну
енергію складала від 1,15 грн. до 1,24 грн.
за кВт/час. Підприємство не має
можливості одразу ж підвищити плату за
теплову енергію, а повинно діяти в
рамках закону щодо встановлення
відповідних тарифів. Внаслідок чого,
фактично, відповідач вимушений
виконувати приписи законів щодо
постачання теплової енергії
споживачам за тарифами (а не за дійсною
вартістю теплоенергії) та відповідати
за процеси що відбуваються в Україні у
ході виконання бюджетів всіх рівнів
щодо фінансування пільг, наданим
відповідним категоріям споживачів.
Таким чином, відповідач вже майже
десять років працює в «ринкових»
умовах, коли вартість електричної
енергії невпинно зростає, в той час, як
тарифи на теплову енергію залишаються
тривалий час незмінними. При цьому,
підприємство не має можливості одразу
ж підвищити плату за теплову енергію, а
повинно діяти в рамках закону щодо
встановлення відповідних тарифів. І
внаслідок несвоєчасного фінансування
витрат відповідача з бюджетів всіх
рівнів, внаслідок дій не відповідача, а
органів, які відповідають за своєчасне
бюджетне фінансування відповідача,
тобто дій, на які останній об'єктивно не
має можливості ніякого впливу, але при
цьому, згідно зазначених судових
рішень, повинен нести зайві виплати,
які спричиняють, фактично, зменшення
його майна. Тому що, відповідач на
підставі законів повинен надавати
послуги на пільгових умовах та за
невідповідними тарифами, тобто,
фактично, за рахунок власного майна
підприємства. В той час, як закон
гарантує, що тарифи на теплову енергію
повинні забезпечувати відшкодування
всіх економічно обґрунтованих витрат
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії (ч. 1 ст. 20
Закону України «Про теплопостачання»).
Проте, такі гарантії у дійсності не
виконуються, або несвоєчасно
виконуються відповідними органами.

Таким чином, відповідач
зазначає про те, що за дії інших осіб
(законодавців, які передбачили надання
послуг з теплопостачання тільки за
певних умов та які є відповідальними за
своєчасне бюджетне фінансування -
тобто гарантування можливості надання
послуг тільки на певних умовах),
відповідальність у вигляді зайвих
виплат повинен нести відповідач своїм
майном, а фактично майном міста
Дніпропетровська (тому як підприємство
є власністю територіальної громади
міста) на суму штрафних та інших
санкцій, які вимагає стягнути позивач.
Тобто відповідач, на думку позивача,
повинен забезпечувати виконання
державної цінової політики в сфері
теплопостачання, державних пільг,
гарантій, та витрат, що супроводжуються
наданням таких пільг та гарантій. А
таке взагалі не передбачено жодним
законодавчим актом та суперечить
положенням Конституції щодо права
власності, яке є непорушним й
суперечить положенню ст. 1 Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод (04.11.1950 р.), якою регламентується,
що кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
ніхто не може бути позбавлений свого
майна інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом або загальними принципами
міжнародного права.

Відповідач також звертає увагу на те,
що оплата здійснюється ним, фактично,
щодня в межах коштів, які є наявними на
банківських рахунках на день проплати.
Крім того, відповідач намагається
уникати затримок в оплаті позивачу й
іншим кредиторам, про що зокрема
свідчать чисельні судові процеси за
позовами відповідача до боржників та
про стягнення різниці в тарифі. Так, на
цей час на розгляді в судах знаходяться
позови та заяви про видачу судових
наказів на загальну суму понад 86 млн.
грн. В органах державної виконавчої
служби на виконанні знаходяться накази
судів на суму понад 88 млн. грн., в тому
числі пред'явлені повторно. При цьому
повернено без виконання виконавчих
листів на суму понад 47 млн. грн. Крім
того, на цей час на реструктуризації
(відповідно до законодавства, що
регулює погашення заборгованості
громадянами за отримані та несвоєчасно
сплачені житлово-комунальні послуги)
знаходяться вимоги до населення, яке
складає переважну кількість
споживачів підприємства. При цьому,
заборгованість споживачів по оплаті за
теплову енергію станом на 01.08.14р.
складає понад 166 млн. грн. Тобто,
відповідач проводить ретельну роботу
по стягненню заборгованості зі
споживачів теплової енергії.

Таким чином, причиною несвоєчасних
розрахунків відповідача є не
користування грошами позивача, а
об'єктивні обставини, а саме: фактично,
питання державного фінансування,
встановлення тарифів, на які
відповідач не має можливості вплинути.
А також, відповідач не має законодавчо
передбаченої можливості стягувати в
порядку регресу санкції по ст. 625 ЦК
України з бюджетів, тому як такі
відносини не є цивільно- або
господарсько-правовими.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
укладеного між сторонами Договору та
встановлені судом обставини справи,
господарський суд вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості за спожиту протягом
розрахункових періодів: лютий,
березень, квітень, травень та червень
2014 року, активну електричну енергію у
розмірі 22 533 322,52 грн. та заборгованості
за отримані послуги по компенсації
перетоків реактивної електроенергії
протягом розрахункових періодів:
квітень, травень та червень 2014 року у
розмірі 86 647,01 грн. є обґрунтованими,
доведеними та визнаними відповідачем,
у зв'язку з чим підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону,
позивачем були нараховані:

- інфляційні втрати на суму
заборгованості за спожиту протягом
розрахункових періодів: лютий,
березень, квітень, травень та червень
2014 року активну електричну енергію у
розмірі 1907555,80 грн.;

- інфляційні втрати на суму
заборгованості за отримані послуги по
компенсації перетоків реактивної
електроенергії протягом розрахункових
періодів: квітень, травень та червень
2014 року у розмірі 2 567,13 грн.;

- 3% річних на суму
заборгованості за спожиту протягом
розрахункових періодів: лютий,
березень, квітень, травень та червень
2014 року активну електричну енергію у
розмірі 221 667,61 грн.;

- 3% річних на суму
заборгованості за отримані послуги по
компенсації перетоків реактивної
електроенергії протягом розрахункових
періодів: квітень, травень та червень
2014 року у розмір 461,78грн.

Розрахунки інфляційних
втрат та 3% річних судом перевірені та
визнані такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача на
відсутність його вини в порушенні
строків оплати судом не приймаються до
уваги тому, що нарахування інфляційних
втрат і річних проводиться незалежно
від наявності вини боржника, а по факту
прострочення оплати боргу. Крім того,
на інфляційні втрати і річні не
розповсюджується ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України, якою
встановлено право суду зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231
Господарського кодексу України
визначено, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 4.6 Договору
позивачем була нарахована:

- пеня за прострочення оплати
спожитої протягом розрахункових
періодів: лютий, березень, квітень,
травень та червень 2014 року активної
електричної енергії у розмірі 1 396 138,37
грн.;

- пеня за прострочення оплати
отриманих послуг по компенсації
перетоків реактивної електроенергії
протягом розрахункових періодів:
квітень, травень та червень 2014 року у
розмірі 3138,20 грн.

Розрахунок пені судом також був
перевірений та визнаний таким, що
зроблений вірно.

Як вбачається з наданих відповідачем
доказів, міське комунальне
підприємство "Дніпропетровські міські
теплові мережі" є комунальним
підприємством, заснованим на
комунальної власності територіальної
громади міста Дніпропетровська, та є
спеціалізованим підприємством з
виробництва та постачання споживачам
міста теплової енергії для потреб
опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до документів, які надані
відповідачем, встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
постачання теплової енергії
споживачам здійснюється за
встановленими тарифами, які не містять
повного відшкодування через тривалі
процедури затвердження та прийняття
тарифів уповноваженими органами,
внаслідок чого фактично підприємство
вимушене виконувати приписи Законів
щодо постачання теплової енергії
споживачам за тарифами, а не за дійсною
вартістю теплової енергії.

Із наданих відповідачем документів
вбачається, що відповідачем постійно
вживаються заходи направлені на
стягнення в судовому та примусовому
порядку зі споживачів заборгованості
за отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу
України та п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право зменшити
розмір штрафних санкцій (пені).

Санкції за прострочку виконання
грошових зобов`язань передбачені
статтями 217, 230, 231 Господарського
кодексу України. При цьому, ч. 1 ст. 229
Господарського кодексу України
встановлює виняток із загального
правила ст. 218 Господарського кодексу
України та ст. 614 Цивільного кодексу
України, які закріплюють принцип вини
як підставу відповідальності боржника.
За невиконання грошового зобов`язання
боржник відповідає, хоч би його
виконання стало неможливим не тільки в
результаті його винних дій або
бездіяльності, а і внаслідок дії
непереборної сили або простого
випадку. Тобто, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошового
зобов`язання за будь - яких обставин.

Оскільки затримка виконання грошового
зобов`язання відповідачем
обґрунтовується доказами, які надані
до матеріалів справи, які свідчать про
поважність причин несвоєчасного
виконання розрахунків з позивачем, і
частково викликана наявністю
зазначених вище та встановлених під
час розгляду даної справи об`єктивних
обставин, а отже свідчать про часткову
вину відповідача у неналежному
виконанні своїх зобов`язань перед
позивачем, тому господарський суддів
вважає за можливе на підставі п. 3 ч. 1 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України зменшити розмір пені
до 50% від належної до стягнення, що буде
становити суму 699 638,29 грн.

Судові витрати по справі слід покласти
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599,
610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 233
Господарського кодексу України, ст. ст.
4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального
підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ
ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (49000, м. Дніпропетровськ,
пр. К.Маркса, буд. 37, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107,
м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке,
буд.22, ) заборгованість
за спожиту активну електричну енергію
у розмірі 22 533 322,52 грн. (двадцять два
мільйона п'ятсот тридцять три тисячі
триста двадцять дві грн. 52 коп.),
заборгованість за отримані послуги по
компенсації перетоків реактивної
електроенергії у розмірі 86 647,01 грн.
(вісімдесят шість тисяч шістсот сорок
сім грн. 01 коп.), інфляційні втрати на
суму заборгованості за спожиту активну
електричну енергію у розмірі 1 907 555,80
грн. (один мільйон дев'ятсот сім тисяч
п'ятсот п'ятдесят п'ять грн. 80 коп.),
інфляційні втрати на суму
заборгованості за отримані послуги по
компенсації перетоків реактивної
електроенергії у розмірі 2 567,13 грн. (дві
тисячі п'ятсот шістдесят сім грн. 13
коп.), 3% річних на суму заборгованості
за спожиту активну електричну енергію
у розмірі 221 667,61 грн. (двісті двадцять
одну тисячу шістсот шістдесят сім грн.
61 коп.), 3% річних на суму заборгованості
за отримані послуги по компенсації
перетоків реактивної електроенергії у
розмір 461,78 грн. (чотириста шістдесят
одну грн. 78 коп.), пеню за прострочення
оплати спожитої активної електричної
енергії та за прострочення оплати
отриманих послуг по компенсації
перетоків реактивної електроенергії
на загальну суму 699 638,29 грн. (шістсот
дев'яносто дев'ять тисяч шістсот
тридцять вісім грн. 29 коп.), витрати по
сплаті судового збору у розмірі
73080,00грн. (сімдесят три тисячі
вісімдесят грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду

Повне рішення складено 13.08.14р.

Суддя Н.Е. Петренко