ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2014 р.
Справа № 917/1002/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя

Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя
Плахов О.В.,

при секретарі - Міракові Г.А.,

за участю представників:

позивача - Потоцька Ю.В. - за довіреністю
від 19.05.2014р. №8,

відповідача - ОСОБА_3 - за довіреністю
від 02.01.2014р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5, м. Полтава, (вх. 1828П/2),
на рішення господарського суду
Полтавської області від 17.06.2014р. у
справі №917/1002/14

за позовом Комунального підприємства
"Полтава-сервіс" Полтавської міської
ради, м. Полтава,

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5, м. Полтава,

про стягнення грошових коштів у сумі
5110,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 17.06.2014р. (суддя
Мацко О.С.) позов задоволено; стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на
користь Комунального підприємства
"Полтава - сервіс" Полтавської міської
ради 4088,00 грн. основного боргу.

Додатковим рішенням господарського
суду Полтавської області від 19.06.2014р.
(суддя Мацко О.С.) стягнуто з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на користь
Комунального підприємства "Полтава -
сервіс" Полтавської міської ради 1187,00
грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позовні вимоги про
стягнення заборгованості за неналежне
виконання умов договору є
обґрунтованими, правомірними та
доведеними матеріалами справи.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 з
рішенням суду першої інстанції не
погодилась, звернулась до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Полавської області від 17.06.2014р. по
справі №917/1002/14 повністю та прийняти
нове рішення; стягнути з Комунального
підприємства "Полтава - сервіс"
Полтавської міської ради на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
судовий збір в розмірі 913,00грн.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на те, що при
розгляді даної справи були порушені
його конституційні права на захист,
оскільки не був повідомлений належним
чином, отже, не зміг бути присутнім на
судовому засіданні.

До Харківського апеляційного
господарського суду надійшов відзив на
апеляційну скаргу позивача (вх. 5924 від
24.07.2014р.), в якому просить залишити
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_5 без
задоволення, рішення місцевого
господарського суду - без змін.

Розпорядженням секретаря судової
палати № 2 від 04.08.2014р. у зв'язку з
відпусткою судді Шутенко І.А. для
розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у складі: головуючого
судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.,
судді Плахова О.В.

У судовому засіданні 04.08.2014р. оголошено
перерву до 20.08.2014р.

Після перерви судове засідання
продовжено 20.08.2014р. о12:05 год.

До Харківського апеляційного
господарського суду надійшло
клопотання позивача (вх. 6725 від 18.08.2014р.),
в якому просить зобов'язання по сплаті
заборгованості за договором №Б-90/1 від
01.05.2012р. в сумі 4088,00 грн. вважати
виконаним.

Від відповідача надійшло клопотання
(вх. 6810 від 20.08.2014р.), в якому просить
долучити до матеріалів справи докази
сплати заборгованості та акти звірки
про відсутність заборгованості.

У судовому засіданні 20.08.2014р.
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив її
задовольнити, рішення місцевого
господарського - скасувати.

Представник позивача заперечував
проти вимог апеляційної скарги та
просив залишити її залишити без
задоволення, рішення господарського
суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Рішенням виконавчого комітету
Полтавської міської ради "Про
організацію міського комунального
ринку "Браїлки" по вул. Маршала
Бірюзова, 66 від 27.01.2011р. №20 організовано
міський комунальний ринок "Браїлки" на
земельній ділянці комунальної
власності територіальної громади
міста Полтави по вул. Маршала Бірюзова,
66 (а.с.8).

Пунктом 2 Рішення організацію та
забезпечення створення належних умов
для провадження торговельної
діяльності на ринку згідно із
Правилами торгівлі на ринках, доручено
суб'єкту господарювання - комунальному
підприємству «Полтава-Сервіс»
полтавської міської ради. Згідно п. 3.3
Рішення позивача зобов'язано
забезпечити укладення договорів
оренди торговельних місць з фізичними
особами-підприємцями.

01.05.2012 р. між сторонами укладено договір
№ Б-90/1 оренди торговельного місця (а.с.
10-11).

Відповідно до п. 1.1 даного договору,
предметом є торговельне місце сектору 7
№ 3 загальною площею 24 кв. м., що
розташоване на території комунального
ринку "Браїлки" за адресою: м. Полтава,
вул. М.Бірюзова, 66 та надається у
тимчасове платне користування
відповідачеві для провадження
торговельної діяльності.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що
орендар набуває право користування
об'єктом оренди з дня підписання даного
договору.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що
орендар зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендодавцю
орендну плату.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що
орендна плата за об'єкт оренди
становить за місяць оренди 1022,00 грн. (в
т.ч. ПДВ).

Згідно з п. 4.2 договору орендна плата
обчислюється на підставі розрахунку
згідно з додатком та вноситься до 20
числа місяця, що передує місяцю, за який
проводиться оплата. Орендна плата
підлягає сплаті незалежно від
результатів провадження господарської
діяльності відповідача.

Відповідно до п. 7.1 договору даний
договір укладений строком на 44 місяців
та діє з 01 травня 2012 р. по 31 грудня 2015 р.
включно.

Однак відповідач взяті на себе
зобов'язання в частині сплати орендної
плати не виконав.

Позивач, вважаючи свої права
порушеними, звернувся до місцевого
господарського про стягнення
заборгованості по орендній платі у
сумі 5110,00 грн.

У червні 2014 року позивач надав
клопотання про зменшення позовних
вимог у зв'язку зі сплатою частини
заборгованості у розмірі 1022,00 грн. та
просив зменшити розмір позовних вимог
до 4088,00грн.

17.06.2014р. господарським судом
Полтавської області прийнято
оскаржуване рішення з підстав,
зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України вказує, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, й серед підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків.

У частині 3 статті 184 Господарського
кодексу України зазначено, що
укладення господарських договорів на
основі примірних і типових договорів
повинно здійснюватися з додержанням
умов, передбачених статтею 179 цього
Кодексу, не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Частиною 2 статті 179 Господарського
кодексу України передбачено, що
Кабінет Міністрів України,
уповноважені ним органи виконавчої
влади можуть рекомендувати суб'єктам
господарювання орієнтовні умови
господарських договорів (примірні
договори), а у визначених законом
випадках - затверджувати типові
договори. Відповідно до пункту 3
частини 4 статті 179 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору,
зокрема, на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.2009 року № 868 "Положення про
основні вимоги до організації
діяльності продовольчих,
непродовольчих та змішаних ринків"
затверджено Типовий договір оренди
торговельного місця.

Відповідно до п. 20 Правил торгівлі на
ринках, затверджених наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної податкової адміністрації
України, Державного комітету
стандартизації, метрології та
сертифікації України від 26.02.2002р. №
57/188/84/105 передбачено право
адміністрації ринку на укладання
письмових угод з продавцями про
надання торгівельних місць в оренду з
зазначенням у письмовій угоді терміну
дії угоди, асортименту товару, що
реалізуються, розташування
торгівельного місця, умови оренди
торгівельного місця, розмір та порядок
оплати за оренду майна, перелік послуг,
які надає ринок, та їх вартість. Абзацом
3 п. 13 Правил торгівлі на ринках
торговельне місце визначається як
площа, відведена для розміщення
необхідного для торгівлі інвентарю
(вагів, лотків тощо) та здійснення
продажу продукції з прилавків (столів),
транспортних засобів, причепів, візків
(у тому числі ручних), у контейнерах,
кіосках, палатках тощо. Тому, об'єктом
договору оренди у спірних
правовідносинах є торговельне місце.
Відповідно до абзацу 4 пункту 16 Правил
торгівлі на ринках у разі використання
торговельного місця на умовах оренди в
продавця повинна бути копія угоди з
адміністрацією ринку про оренду, а на
умовах суборенди - копія такої угоди із
суб'єктом підприємницької діяльності
(орендодавцем).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони уклали договір від 01.05.2012р.
№Б-90/1 оренди торговельного місця,
тобто виникли правовідносини, що
випливають із договору найму (оренди).

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу
України, наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 284 Господарського
кодексу України істотною умовою
договору оренди є, зокрема, орендна
плата.

Пунктом 1 статті 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України, за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 Цивільного
кодексу України, плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками
господарського суду першої інстанції,
що позовні вимоги Комунального
підприємства "Полтава-сервіс"
Полтавської міської ради є
обґрунтованими, відповідають як нормам
чинного законодавства, так і умовам
укладеного договору.

А вимоги апелянта є необґрунтованими
та такими, що спростовуються
матеріалами справи.

Щодо посилання апелянта на порушення
господарським судом першої інстанції
конституційного права на захист прав
та інтересів відповідача, а саме
належним чином не повідомлення про
дату судового засідання, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації №28
від 20.02.2013р., на звороті у лівому
нижньому куті оригіналу
процесуального документа, який
виготовляється судом та залишається у
справі, проставляється відповідний
штамп суду з відміткою про
відправлення документа, що містить
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість примірників документа, дату
відправлення, підпис працівника, який
її здійснив, та може містити відмітку
про отримання копії процесуального
документа уповноваженим представником
адресата.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Ухвала про порушення провадження у
справі №917/1002/14 від 26.05.2014р. відправлена
26.05.2014р., кількість примірників - 1,
містить відмітку про отримання даної
ухвали представником позивача 27.05.2014р.

Тобто, дана ухвала була відправлена
тільки відповідачу на адресу,
зазначену у позовній заяві - 36000
АДРЕСА_1. Крім того, дана адреса
зазначена в укладеному договорі від
01.05.2012р. №Б-90/1 оренди торговельного
місця (а.с. 11), а також дана адреса
вказана у Виписці з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 19).

Як вбачається з матеріалів справи
10.06.2014р. до господарського суду
Полтавської області повернулась
ухвала від 26.05.2014р. з відміткою
«Укрпошти» на конверті - «за
закінченням терміну зберігання» (а.с.
23-24).

На підставі вищевикладеного колегія
суддів дійшла висновку про належне
повідомлення відповідача про час та
місце судового засідання.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з рішенням
господарського суду першої інстанції
від 17.06.2014р. про задоволення позовних
вимог Комунального підприємства
"Полтава-сервіс" Полтавської міської
ради 4088,00грн. основного боргу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.2 ч.1 ст.103, ст.105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5, м. Полтава, залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 17.06.2014р. у
справі № 917/1002/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений
21.08.2014р.

Головуючий суддя
Л.М. Здоровко

Суддя
В.В. Лакіза

Суддя
О.В. Плахов