ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.Справа № 916/889/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головей В.М.,

Суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «СП «Аквавінтекс» - не з'явився,

від ТОВ «Дунайський» - Саламаха О.В. (за
довіреністю),

від ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний
Банк» - Коваль К.П. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Аквавінтекс»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дунайський» та
апеляційну скаргу особи яка не брала
участі у справі Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»

на рішення господарського суду
Одеської області від 21.05.2014р.

по справі №916/889/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дунайський»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Аквавінтекс»

про стягнення 135 057,10 грн.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

Представниками ТОВ «Дунайський» та ПАТ
«ВАБ» в судовому засіданні не заявлено
клопотання про здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, отже фіксація судового процесу
не здійснювалась відповідно до ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 26.08.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014р. Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дунайський» (далі - ТОВ «Дунайський»,
позивач) звернулось до господарського
суду Одеської області із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Аквавінтекс» (далі - ТОВ
«СП «Аквавітекс», відповідач) про
стягнення основного боргу в розмірі 95
350,00 грн., 22 177, 76 грн. - пені, 3% річних - 5
854,27 грн. та витрат по оплаті судового
збору в сумі 2 702,00 грн. (з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог, наданої повноважним
представником ТОВ «Дунайський» до
господарського суду 05.05.2014р.)

Позов обґрунтований тим, що
позивач повністю виконав свої
зобов'язання за договором №11/13 від
11.04.2013р., а саме поставив товар (в/м
столовий червоний та в/м столовий
білий) відповідачу на загальну суму 956
350,00 грн., що підтверджується
видатковими накладними, однак
відповідач розрахувався за товар
частково, у зв'язку з чим, за останнім
утворилась заборгованість в розмірі 95
350,00 грн. (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
наданої повноважним представником ТОВ
«Дунайський» до господарського суду
05.05.2014р.).

Рішенням господарського суду
Одеської області від 21.05.2014р. позов ТОВ
«Дунайський» задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача 95 350,00 грн. основного боргу, 19
891,22 грн. пені, 5 354, 71 грн. - 3 % річних та 2
411,93 грн. витрат пов'язаних із сплатою
судового збору. Відмовлено: в
задоволені позову в частині стягнення
пені в сумі 2 286, 54 грн., 3% річних в сумі
499,56 грн.; позивачу в задоволенні заяви
про забезпечення позову; відповідачу в
задоволенні клопотання про розстрочку
виконання рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення основної суми боргу,
господарський суд послався на те, що
позивач повністю виконав свої
зобов'язання за договором, поставивши
замовлений товар, однак відповідач
свої зобов'язання за договором не
виконав, за поставлений товар
розрахувався частково. Відмовляючи у
задоволенні позову в частині стягненні
пені в розмірі 2 286,54грн. та 3% річних в
сумі 499,56 грн., господарський суд
зазначив, що умовами договору
укладеного між сторонами не
передбачений строк здійснення
попередньої оплати, на яку (попередню
оплату) і нараховані зазначені суми.
Відмовляючи позивачу в задоволенні
заяви про забезпечення позову та
відповідачу в задоволенні клопотання
про розстрочку виконання рішення суду,
господарський суд зазначив, що сторони
не надали належних доказів у
підтвердження заявленої заяви та
клопотання відповідно.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду першої інстанції,
ТОВ «Дунайський» та ТОВ «СП
«Аквавітекс» звернулись до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційними скаргами, так позивач в
своїй апеляційній скарзі просить суд,
рішення частково скасувати, змінивши
його шляхом збільшення суми пені, що
підлягає стягненню на 2 286,54 грн. та
збільшення суми 3% річних, що підлягає
стягненню на 499,56 грн.. В свою чергу,
відповідач в апеляційній скарзі
просить суд, позов про стягнення 123 382,03
грн. загальної суми заборгованості по
договору купівлі-продажу
виноматеріалів №11/13 від 11.04.2013р.
задовольнити частково на суму
основного боргу в розмірі 95 350,00 грн., в
іншій частині задоволення позову -
відмовити.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р.
апеляційні скарги ТОВ «СП
«Аквавінтекс» та ТОВ «Дунайський»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 03.07.2014р.. Названою
ухвалою суду, відповідача зобов'язано
надати докази доплати судового збору в
розмірі 40,00 грн. строком до 27.06.2014р..

02.07.2014р. з апеляційною скаргою до
Одеського апеляційного господарського
суду звернулось Публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВАБ»),
який не був учасником судового процесу
в суді першої інстанції та який просить
рішення скасувати, у задоволенні
позовних вимог відмовити. На думку ПАТ
«ВАБ» оскаржене рішення суду першої
інстанції порушує його права як
кредитора ТОВ «СП «Аквавінтекс» за
кредитним договором №196 від 31.03.2010р.,
оскільки за цим кредитним договором
ТОВ «СП «Аквавінтекс» повинно
проводити всі свої розрахунки через
поточний рахунок в ПАТ «ВАБ» у тому
числі і розрахунки по сплаті боргу
позивачу, стягнутого оскарженим
рішенням суду, про які ТОВ «СП
«Аквавінтекс» повинен бути обізнаний.
Таким чином, ПАТ «ВАБ» вважає, що
господарський суд, прийнявши рішення
без його участі, позбавив його права
бути обізнаним про розрахунки, які
відповідач повинен здійснити на
виконання судового рішення при
погашенні боргу.

Крім цього, ПАТ «ВАБ» зазначає, що
господарський суд при прийнятті
оскарженого рішення вказав, що
відповідач оплатив отриманий товар
частково, але якими доказами це
підтверджується, не зазначив.

Вказана апеляційна скарга ухвалою
Одеського апеляційного господарського
суду від 03.07.2014р. прийнята до розгляду
та об'єднана в одне апеляційне
провадження із апеляційними скаргами
ТОВ «Дунайський» та ТОВ «СП
«Аквавітекс». Крім цього, вищевказаною
ухвалою від 03.07.2014р. ПАТ «ВАБ»
зобов'язано надати докази доплати
судового збору в розмірі 27,85 грн.
строком до прийняття постанови по
даній справі.

03.07.2014р. в судове засідання представник
ТОВ «СП «Аквавінтекс» не з'явився, хоча
повідомлявся своєчасно та належним
чином про день, час та місце розгляду
справи, але не скористався своїм правом
на участь у розгляді справи
апеляційним судом. Крім цього,
представником ТОВ «Дунайський» в
судовому засіданні 03.07.2014р. було надано
письмове клопотання про продовження
строку розгляду даної справи на
підставі ст. 69 ГПК України. Враховуючи
надходження до апеляційного суду
апеляційної скарги ПАТ «ВАБ» та неявку
представника ТОВ «СП «Аквавінтекс»,
судова колегія ухвалою Одеського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014р. продовжила строк розгляду
справи на 15 днів до 26.08.2014р. та відклала
розгляд апеляційних скарг.

16.07.2014р. на виконання вимог ухвали
апеляційного суду від 03.07.2014р. до
Одеського апеляційного господарського
суду від ПАТ «ВАБ» надійшли докази
доплати судового збору в розмірі 27,85
грн.

Відзиви на апеляційні скарги до
Одеського апеляційного господарського
суду не надходили.

26.08.2014р. до початку судового
засідання по даній справі, через
канцелярію Одеського апеляційного
господарського суду від представника
ТОВ «СП «Аквавінтекс» надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи на іншу дату, у зв'язку із його
участю в іншому судовому засіданні.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.).

Так, в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, кожен при вирішенні судом
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на судовий розгляд
упродовж розумного строку.

Так, ухвалою Одеського апеляційного
господарського від 03.07.2014р. справа вже
відкладалась та був продовжений строк
на 15 днів.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України»).

Доводи представника відповідача щодо
неможливості з'явитися в судове
засідання у зв'язку із його участю в
іншому судовому засіданні, апеляційним
господарським судом відхиляються,
оскільки відповідачем у справі є
юридична особа.

Відповідно до положень ст. 28 ГПК
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Також, господарський суд враховує, що
відповідач не був позбавлений права
надати письмові пояснення та направити
до участі в справі іншого представника,
у тому числі з числа осіб, не пов'язаних
з ним трудовими відносинами.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
судова колегія зазначає, що неявка
представника відповідача не
перешкоджає розгляду скарг, оскільки,
ухвалами Одеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р. та
03.07.2014р. в даній справі, явка
представника ТОВ «СП «Аквавінтекс» не
визнавалась обов'язковою, при тому, що
сторона належним чином повідомлялась
судом про місце та час розгляду справи,
а матеріали справи дають можливість
розглянути скарги по суті.

Крім цього, до початку судового
засідання 26.08.2014р. до Одеського
апеляційного господарського суду від
ПАТ «ВАБ» надійшло клопотання про
зупинення розгляду даної справи до
набрання законної сили рішення
господарського суду Одеської області
по справі №916/2910/14.

Вислухавши думки представників сторін
в судовому засіданні, судова колегія не
вбачає правових підстав для
задоволення вищевказаного клопотання,
у зв'язку з наступним.

Частиною першою статті 79
Господарського процесуального кодексу
України встановлено обов'язок
господарського суду зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду справи, що
знаходиться в провадженні
господарського суду, до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи, яка
розглядається іншим судом. При цьому
пов'язаною з даною справою є така інша
справа, у якій інший суд встановлює
обставини, що впливають чи можуть
вплинути на подання і оцінку доказів у
даній справі; в тому числі йдеться про
факти, які мають преюдиціальне
значення (частини друга - четверта
статті 35 ГПК України).

У Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», роз'яснено, що для
вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському
суду слід у кожному конкретному
випадку з'ясовувати:

а) як пов'язана справа, яка
розглядається господарським судом, зі
справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість
розгляду справи.

Пов'язаність справ, згідно вказаного
роз'яснення, полягає у тому, що рішення
іншого суду, який розглядає справу,
встановлює обставини, що впливають на
збирання та оцінку доказів у даній
справі, зокрема, факти, що мають
преюдиціальне значення. Ці обставини
повинні бути такими, що мають значення
для даної справи.

Під неможливістю розгляду даної
справи слід розуміти неможливість для
даного господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Як вбачається з копії ухвали
господарського суду Одеської області
від 23.07.2014р. про порушення провадження
у справі №916/2910/14, яка додана
представником банку до клопотання про
зупинення розгляду даної справи,
дійсно між ПАТ «ВАБ» та ТОВ «СП
«Аквавінтекс», ТОВ «Дунайський» є спір
про визнання правочину недійсним,
однак з даної ухвали господарського
суду неможливо встановити який саме
правочин визнається недійсним.

Також, зі змісту п. 2.17 Постанови Пленуму
ВГСУ «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» вбачається, що ч. 1 ст. 79 ГПК
України не встановлено обов'язкове
зупинення судом розгляду справи у
даній правовій ситуації, а надано суду
таке право з урахуванням при наявності
обставин конкретної справи.

Конкретні обставини справи № 916/889/14 на
переконання колегії суддів надають
можливість розглянути цей спір без
очікування результатів розгляду
справи № 916/2910/14.

Представник позивача в судовому
засіданні 26.08.2014р. надав пояснення,
якими повністю підтримав доводи
викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 26.08.2014р.
представник ПАТ «ВАБ» надала
пояснення, в яких проти рішення
господарського суду заперечувала та
просила задовольнити апеляційну
скаргу банку.

В судовому засіданні 26.08.2014р.
оголошувалась перерва до 12:00 години.

Обговоривши доводи апеляційних скарг,
заслухавши пояснення представників
позивача та ПАТ «ВАБ», перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено господарським судом,
11.04.2013р. між ТОВ «Дунайський»
(продавець) та ТОВ «СП «Аквавінтекс»
(покупець) укладено договір №11/13, за
умовами якого, продавець
зобов'язується продати виноматеріал з
винограду врожаю 2012 року (далі товар), а
покупець - прийняти та сплатити його
вартість на умовах, передбачених
договором та специфікацією.

Приписами пунктів 2.1., 2.3. договору
передбачено, що поставка товару
здійснюється на умовах ЕХW (Правила
Інкотермс 2000) самовивозу зі складу
продавця. Продавець постачає товар з
11.04.2013р. до 31.05.2013р. згідно усних або
письмових замовлень покупця, які
можуть бути передані шляхом
факсимільного зв'язку.

Датою поставки товару вважається дата
підписання накладної (п.8 договору).

За умовами п. 3.2. договору, відповідач
повинен був здійснити оплату товару на
таких умовах: передоплата 20% від
вартості поставленої партії товару;
оплата 80% вартості поставленої партії
товару протягом 60 календарних днів з
моменту поставки товару.

Відповідно до п. 5.3. договору у разі
прострочення строків оплати товару,
покупець зобов'язується сплатити
продавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожну добу
прострочення.

На виконання умов договору №11/13 від
11.04.2013р., позивач поставив товар, а
відповідач отримав товар згідно
видаткових накладних, наявних в
матеріалах справи на загальну суму 956
350,00 грн., що не заперечується
відповідачем.

Відповідач оплатив отриманий товар
частково. Борг відповідача перед
позивачем станом на час розгляду
справи з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог становить 95
350,00грн., з сумою якого погоджується
відповідач.

Як вбачається із змісту договору
№11/13 від 11.04.2013р., вказаний договір за
своєю юридичною природою є договором
купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) зобов'язується передати у
власність майно (товар) другій стороні
(покупцеві) а покупець зобов'язується
прийняти або приймає майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 525 та ч.1 ст. 526 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічні вимоги щодо
виконання зобов'язань містяться і у ч.
ч. 1, 7 ст.193 ГК України. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Враховуючи викладене колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що позовна вимога щодо стягнення з
відповідача суми основного боргу у
розмірі 95 350,00 грн. є обґрунтованою і
місцевий суд підставно задовольнив цю
вимогу.

Щодо стягнення суми пені, судова
колегія зазначає наступне.

Колегія суддів перевірила
правильність розрахунку суми пені, що
були здійсненні позивачем та прийшла
до висновку, що господарський суд
цілком правомірно частково
задовольнив суму пені в розмірі 19 891, 22
грн. і відмовив в позові в частині
стягнення пені в сумі 2 286,54 грн.,
оскільки позивач при нарахуванні пені
не врахував умови договору, зокрема,
п.3.2.1., згідно якого поставка товару за
цим договором можлива виключно після
зарахування передоплати на
розрахунковий рахунок продавця в
повному обсязі, однак в який термін
покупець повинен був здійснити
попередню оплату сторони не погодили.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов`язання, на вимогу кредитора
зобов`язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 (три) проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судова колегія також перевірила
правильність розрахунку 3% річних
позивача та вважає, що суд першої
інстанції законно задовольнив позов в
частині стягнення 3% річних в сумі 5 354,71
грн. та правомірно відмов у задоволенні
нарахованих 3% річних за несвоєчасно
здійснену попередню оплату в сумі 499,56
грн., оскільки позивач не врахував
умови договору, яким не було
встановлено строку здійснення
попередньої оплати.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано частково задовольнив
вимоги позивача.

Наведені скаржниками в апеляційних
скаргах доводи, не спростовують
висновків місцевого суду та не
доводять їх помилковість, а тому не
можуть бути підставою для скасування
судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК
України законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному
обсягу, тобто не тільки на підставах
викладених у апеляційній скарзі,
судова колегія не встановила будь-яких
порушень норм матеріального і
процесуального права з боку місцевого
суду і вважає, що зроблені судом
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, наявним в ній
доказам та приписам чинного
законодавства.

З огляду на викладене судова
колегія не вбачає будь-яких
передбачених ст.104 ГПК України правових
підстав для скасування рішення
місцевого суду.

Щодо апеляційної скарги ПАТ «ВАБ»
судова колегія вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно із п.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу ХІІ ГПК України»
із змінами і доповненнями, якщо
апеляційну скаргу подано особою, яка не
має права її подавати, або на
процесуальний документ, який не
ухвалювався та відсутній у справі то
відповідні обставини виключають
перегляд судових актів суду першої
інстанції апеляційним господарським
судом. У таких випадках останній
повинен відмовити у прийнятті
апеляційної скарги і винести з цього
приводу відповідну ухвалу.

У разі помилкового порушення
апеляційного провадження в зазначених
випадках суд апеляційної інстанції
припиняє таке провадження на підставі
пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Як зазначалося вище, ПАТ «ВАБ»
звертаючись із даною апеляційною
скаргою, обґрунтувало своє звернення
із цією апеляційною скаргою тим, що
оскарженим рішенням господарського
суду вирішено питання про його права і
обов'язки. На думку ПАТ «ВАБ» вказане
рішення порушує його права як
кредитора ТОВ «СП «Аквавінтекс» за
кредитним договором №196 від 31.03.2010р.,
оскільки за цим кредитним договором
ТОВ «СП «Аквавінтекс» повинно
проводити всі свої розрахунки через
поточний рахунок в ПАТ «ВАБ» у тому
числі і розрахунки по сплаті боргу
позивачу, стягнутого оскарженим
рішенням суду, про які ТОВ «СП
«Аквавінтекс» повинен бути обізнаний.
Таким чином, ПАТ «ВАБ» вважає, що суд
першої інстанції, прийнявши рішення
без його участі, позбавив його права
бути обізнаним про розрахунки, які ТОВ
«СП «Аквавінтекс» повинно здійснити на
виконання судового рішення при
погашенні боргу.

Однак, згідно із наявними матеріалами
справи предметом спору у даній справі
не є порядок проведення банківських
розрахунків за договором №11/13 від
11.04.2013р., предметом спору у даній справі
є стягнення заборгованості з
відповідача, яка виникла на підставі
договору №11/13 від 11.04.2013р., стороною
якого ПАТ «ВАБ» не являється, а тому не
стосується прав і обов'язків
останнього, і відповідно із цим
оскарженим рішенням суду 1 інстанції не
могли бути вирішені питання про права і
обов'язки ПАТ «ВАБ».

Відповідно із ст.91 ГПК України особи,
які не брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подавати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведені обставини та
положення ст.91 ГПК України, судова
колегія вважає, що ПАТ «ВАБ» не мав
права на подачу апеляційної скарги на
рішення господарського суду Одеської
області від 21.05.2014 р., а тому апеляційне
провадження по його скарзі було
помилково порушено і відповідно із п.1
ч.1 ст.80 ГПК України підлягає
припиненню.

Крім наведеного, судова колегія
звертає увагу на те, що ухвалою
Одеського апеляційного господарського
суду від 10.06.2014р. відповідача
зобов'язано надати докази доплати
судового збору в розмірі 40,00 грн.
строком до 27.06.2014р..

Проте, відповідачем ані до 27.06.2014, ані
до 26.08.2014р. (дата прийняття постанови у
даній справі), зазначена вимога щодо
доплати судового збору виконана не
була.

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК
України, судова колегія вбачає за
необхідне стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Спільне
підприємство «Аквавінтекс» до
Спеціального фонду Державного бюджету
України суму недоплаченого судового
збору в розмірі 40,00 грн. за подання
апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 80, cm.cm. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 21.05.2014р. залишити без змін,
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дунайський» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Аквавінтекс» - без
задоволення.

Апеляційне провадження по скарзі
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» -
припинити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Аквавінтекс» до
Спеціального фонду Державного бюджету
України (ГУ ДКСУ в Одеській області, код
ЄДРПОУ отримувача: 37607526, Банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, № рахунку: 2002, код
бюджетної класифікації 22030001 "Судовий
збір (Державна судова адміністрація
України,050), символ звітності 206 код
ЄДРПОУ суду 26016990) суму недоплаченого
судового збору в розмірі 40,00 грн. за
подання апеляційної скарги.

Зобов'язати господарський суд Одеської
області видати накази відповідно
резолютивної частини цієї постанови,
із зазначенням у них всіх необхідних
реквізитів сторін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 27.08.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Суддя
Мирошниченко М.А.

Суддя
Шевченко В.В.