номер провадження справи 30/53/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2014
Справа № 908/2622/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1),

до відповідача: Управління освіти
Енергодарської міської ради
Запорізької області (71503, Запорізька
область, м. Енергодар, пр.
Будівельників, буд. 21, а/с 427),

про стягнення 164804,79 грн.

Суддя
Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № б/н
від 11.08.2014 р.;

від відповідача: Верба С.О., довіреність
№ б/н від 04.11.2013 р.;

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
про стягнення з Управління освіти
Енергодарської міської ради
Запорізької області заборгованості в
сумі 164804,79 грн. за договором про
закупівлю меблів конторських/офісних
та меблів для підприємств торгівлі №
195-13 від 28.08.2013 р., з яких: 144365,00 грн. сума
основного боргу та 20439,79 грн. сума пені.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи ст.ст. 11,
509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 2 Закону України «Про
здійснення державних закупівель» та
умови укладеного між сторонами
договору. При цьому вказує, що на
виконання умов договору № 195-13 від
28.08.2013 р. позивачем було поставлено
відповідачу Товар на загальну суму
199860,00 грн. Поставлений Товар
відповідачем було оплачено частково в
сумі 55495,00 грн. Решта боргу в сумі 144365,00
грн. відповідачем залишилась не
сплаченою. За порушення грошового
зобов'язання відповідачу нараховано
пеню в сумі 20439,79 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.07.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/2622/14,
присвоєно справі номер провадження №
30/53/14, розгляд справи призначено на
14.08.2014 р. У сторін витребувані
документи, які необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду і
вирішення справи.

Управління освіти Енергодарської
міської ради Запорізької області -
відповідач у справі - у письмовому
відзиві на позов вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення суми
основного боргу, пені та витрат на
правову допомогу є безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки дана заборгованість виникла
не з вини відповідача. Вказує, що з боку
відповідача було вчинено всі дії на
вирішення питання щодо сплати рахунків
за договором, проте, не з вини УДКСУ м.
Енергодара перерахування цих коштів
здійснено не було. Просить в
задоволенні позову відмовити.

За письмовим клопотанням
представників сторін фіксація
судового процесу технічними засобами
не здійснювалася.

В судовому засіданні 14.08.2014 р. від
представника позивача надійшла заява
про відмову від позову в частині
стягнення суми основного боргу (144365,00
грн.), у зв'язку з тим, що 11.08.2014 р.
відповідач сплатив суму основного
боргу (144365,00 грн.) у повному обсязі. Для
огляду суду представником позивача
надано роздруківку по банківському
рахунку, яким підтверджується
перерахування коштів. Виписку по
рахунку оглянуто судом та повернуто
представнику позивача. При цьому, на
задоволенні інших позовних вимог
позивач наполягає.

Заява позивача про відмову від позову в
частині стягнення основного боргу
прийнята судом, представник позивача
про наслідки такої відмови
попереджений.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача підтвердив
сплати суми основного боргу, проти
відмови позивача від позову в цій
частині не заперечує. Щодо стягнення
пені та витрат на правову допомогу
заперечує, вимоги в цій частині вважає
безпідставними з огляду на відсутність
вини відповідача у правопорушенні.
Також вказує, що умовами договору
відповідальності у вигляді пені не
передбачено.

В судовому засіданні 14.08.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2013 р. між Управлінням освіти
Енергодарської міської ради
Запорізької області (замовником,
відповідачем у справі) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (учасником,
позивачем у справі) укладено договір
про закупівлю меблів, інших № 195-13
(надалі - Договір), за умовами якого
учасник зобов'язався у 2013 році
постачати та передавати у встановлений
строк замовнику товар в асортименті,
кількості та за цінами, що вказані в
специфікації (Додаток 1), а замовник
зобов'язався прийняти цей товар та
сплатити його на умовах Договору (п. 1.1
Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна
цього договору становить 199860,00 грн.

За визначенням п. 4.1 Договору
розрахунки проводяться шляхом оплати
замовником після пред'явлення
підрядником рахунка на оплату робіт
або після підписання сторонами акта
прийому виконаних робіт, за фактично
виконані роботи згідно наданих
підрядником документів протягом 15
днів.

Відповідно до п.4.2. Договору замовник
здійснює оплату шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
учасника протягом 7 банківських днів на
підставі накладних в межах виділених
замовнику бюджетних асигнувань на 2013
рік.

Сторони дійшли згоди, що за даним
договором може мати місце відстрочка
платежів терміном до 120 календарних
днів (п. 4.3 Договору).

Згідно із п. 4.4 Договору перебіг терміну
відстрочки обумовленої в п.4.3 Договору
починається з моменту повідомлення
замовником учасника.

За визначенням п. 10.1 Договору цей
договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до 31.12.2013 р., а в
частині розрахунків до повного
виконання зобов'язань за цим договором.

Як свідчать обставини справи та не
заперечується сторонами, свої
зобов'язання за договором позивачем
виконано в повному обсязі.

Поставка позивачем на адресу
відповідача товару на загальну суму
199860,00 грн. підтверджується долученими
до матеріалів справи копіями
накладних: № 27 від 09.09.2013 р. на суму 11950,00
грн., № 28 від 09.09.2013 р. на суму 18480,00 грн.,
№ 30 від 09.09.2013 р. на суму 7760,00 грн., № 29
від 09.09.2013 р. на суму 10400,00 грн., № 32 від
09.09.2013 р. на суму 10400,00 грн., № 31 від 09.09.2013
р. на суму 15480,00 грн., № 34 від 09.09.2013 р. на
суму 13000,00 грн., № 33 від 06.09.2013 р. на суму
39000,00 грн., №35 від 09.09.2013 р. на суму 17900,00
грн., № 36 від 09.09.2013 р. на суму 5460,00 грн., №
3 від 09.09.2013 р. на суму 12100,00 грн., № 37 від
09.09.2013 р. на суму 9315,00 грн., № 39 від 09.09.2013
р. на суму 9640,00 грн., № 40 від 09.09.2013 р. на
суму 18975,00 грн.

Проте, з боку відповідача, договірні
зобов'язання належним чином виконані
не були.

Як зазначено в позовній заяві, станом
на дату подання позову, за поставлений
позивачем товар відповідач
розрахувався частково в сумі 55495,00 грн.
Решта боргу в сумі 144365,00 грн. залишалась
не сплаченою.

24.06.2014 р. позивачем на адресу
відповідача направлено претензію з
вимогою сплати заборгованість.

Вказана Претензія була залишена
відповідачем без задоволення.

Позовні вимога про стягнення з
Управління освіти Енергодарської
міської ради Запорізької області
заборгованості в сумі 164804,79 грн. за
договором про закупівлю меблів
конторських/офісних та меблів для
підприємств торгівлі № 195-13 від 28.08.2013
р., з яких: 144365,00 грн. сума основного
боргу та 20439,79 грн. сума пені, було
предметом позовних вимог.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
представників сторін, суд знаходить
підстави для відмови у задоволенні
позову в частині стягнення пені та
припинення провадження по даній справі
в частині стягнення суми основного
боргу на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України,
виходячи з наступного.

До початку судового від представника
позивача надійшла заява про відмову
від позову в частині стягнення суми
основного боргу (144365,00 грн.), у зв'язку з
тим, що 11.08.2014 р. відповідач сплатив суму
основного боргу (144365,00 грн.) у повному
обсязі. При цьому, на задоволенні інших
позовних вимог позивач наполягає.

Розглянувши заяву позивача про відмову
від частини позовних вимог, суд
зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

Згідно із п. 4 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо: позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Для огляду суду представником позивача
надано роздруківку по банківському
рахунку, яким підтверджується
перерахування коштів.

З урахуванням викладеного, враховуючи,
що відмова позивача від частини позову
не суперечить законодавству і
фактичним обставинам справи, не
порушує чиїх-небудь прав і
охоронюваних законом інтересів, в
судовому засіданні представник
позивача ознайомлений з наслідками
часткової відмови від позову, а тому
суд вважає за доцільне прийняти
відмову Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 від позову за вимогою про
стягнення суми основного боргу в сумі
144365,00 грн. Провадження у справі № 908/2622/14
за цією вимогою, на підставі п. 4 ч. 1 ст.
80 ГПК України, припинити.

Також, в зв'язку з тим, що
відповідач припустився прострочення
по сплаті вартості отриманого товару,
позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 20439,79 грн. пені.

Відповідно до положень ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Аналогічні положення містить ст. 230 ГК
України, яка визначає, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» (далі -
Закон) платники коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі,
що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

З аналізу наведених норм права
випливає, що порушення суб'єктом
господарювання своїх договірних
грошових зобов'язань дійсно передбачає
можливість притягнення його до
відповідальності шляхом застосування
неустойки у вигляді пені, проте розмір
пені, належний до стягнення,
встановлюється за згодою сторін (тобто,
має бути узгоджений ними в Договорі), за
винятком випадків, коли певний розмір
пені визначений безпосередньо в
законі.

В обґрунтування своєї вимоги щодо
стягнення пені позивач посилається на
норми ч. 1 ст. 216 ГК України та ст.ст. 525, 526
ЦК України.

Проте, зважаючи на те, що в даному
випадку ані законом, ані укладеним між
сторонами Договором розмір пені не
встановлений (в Договорі взагалі не
передбачено відповідальність сторін у
вигляді сплати пені), суд відмовляє
позивачу у задоволенні його вимоги про
стягнення суми 20439,79 грн. пені.

Згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір
покладається у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору. Суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

У відповідності до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач звертається з вимогою про
стягнення 3000,00 грн. витрат на послуги
адвоката.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з державного мита,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов`язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інших витрат,
пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, статтею 44 ГПК України
передбачено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката,
то суд вважає, що в контексті цієї
норми, судові витрати за участь
адвоката при розгляді справи
підлягають оплаті лише у тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами, а також у тому
випадку, коли відповідні послуги
надавались адвокатом стосовно
конкретного боржника та повноваження
адвоката підтвердженні відповідними
документами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження своїх витрат на послуги
адвоката позивач посилається на
договір № 109/2 від 23.06.2014 р. про надання
правової допомоги, укладеного з
адвокатом ОСОБА_2, оригінал якого
надано до матеріалів справи. В якості
доказів понесення витрат на оплату
послуг адвоката позивачем надано
оригінал акта приймання-передачі
наданих послуг від 16.07.2014 р.

Разом з тим, враховуючи той факт, що в
частині стягнення основного боргу
позивач відмовився від позову, а в
іншій частині заявлених вимог суд
відмовив у задоволенні, то і витрати на
послуги адвоката у відповідності до ст.
49 ГПК України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження по справі № 908/2622/14 за
позовною вимогою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
з Управління освіти Енергодарської
міської ради Запорізької області сума
144365,00 грн. основного боргу, припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 18.08.2014 р.