ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 р.
Справа №917/1083/14

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Кобрись О.М.

від відповідача: Войко О.В.,

від третьої особи: Шляхта О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

в особі Філії "Полтавське РУ" АТ "Банк
"Фінанси та Кредит",

вул. Жовтнева, 77, м.Полтава, 36014

до Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського

управління юстиції, вул.Стешенка 6,
м.Полтава, 36023

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОЗОТ", вул.Пушкіна,45,
к.122, м.Полтава, 36020

про скасування арешту, накладеного
постановою державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та Кредит" в особі Філії
"Полтавське РУ" АТ "Банк "Фінанси та
Кредит" звернулось до господарського
суду Полтавської області з позовом до
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
скасування постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження №ВП 38926955 від 09.12.2013 р. в
частині накладення арешту на земельну
ділянку загальною площею 959, 0 кв. м.
(кадастровий номер :18011:0012), яка
розташована за адресою м. Полтава, вул.
Маяковського, 5 та на земельну ділянку
загальною площею 806, 0 кв. м. (кадастровий
номер :18011:0043), яка розташована за
адресою м. Полтава, вул. Маяковського, 3.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 03.03.2008 року між АТ
"Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ ІНКП
"ОЗОТ" було укладено договір про
відновлювальну кредитну лінію №К-33-2008
на суму 853 000, 00 грн. В якості
забезпечення повернення кредитних
ресурсів, виданих ТОВ ІНКП "ОЗОТ", було
укладено договір іпотеки № I-33-2008 від
03.03.2008 року, предметом якого є земельна
ділянка загальною площею 959,0 кв.м. з
кадастровим номером :18011:0012, яка
розташована за адресою м. Полтава, вул.
Маяковського, 5 та земельна ділянка
загальною площею 806,0 кв.м. з кадастровим
номером :18011:0043, яка розташована за
адресою м. Полтава, вул. Маяковського, 3.
На підставі вказаного договору іпотеки
в Державному реєстрі іпотек 03.03.2008 року
зареєстровані відповідні
забезпечувальні обтяження за №6712155 та
№6711817, об'єктом якого є предмет іпотеки,
за рахунок якої банку гарантовано
задоволення своїх вимог переважно
перед іншими особами, відтак, виносячи
постанову про накладення арешту на
майно, посадова особа не
пересвідчилася в наявності
забезпечувального обтяження по
відношенню до предмета іпотеки, що
унеможливлює право іпотекодержателя
реалізувати свої право на задоволення
своїх вимог за рахунок предмета
іпотеки згідно закону України "Про
іпотеку".

судовому засіданні представником
позивача позовні вимоги підтримані в
повному обсязі з мотивів, викладених у
позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву(39-43) та його представник у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечує, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість,
зокрема, на те, що державний виконавець
при винесенні постанови діяв у
відповідності вимог Закону України
"Про виконавче провадження", в межах
виконавчого провадження, відкритого за
заявою позивача і права позивача, як
стягувача, оскаржуваною постановою
жодним чином не порушені.

Третя особа в письмовому клопотанні
(а.с.16) та її представник у судовому
засіданні вважає позовні вимоги
обґрунтованими, надавши копію рішення
суду по аналогічній справі, яке
залучено судом до матеріалів справи.

Рішення приймається після перерви,
оголошеної в судовому засіданні 29.07.2014
року.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін та третьої особи,
дослідивши матеріали справи,
встановив, що 03.03.2008 року між ВAT
"Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ ІНПК
"ОЗОТ" було укладено договір про
відновлювальну кредитну лінію № К-33-2008,
за умовами якого Банк відкрив
відновлювальну кредитну лінію на суму
853 000,00 (вісімсот п'ятдесят три тисячі)
гривень строком користування до 03
березня 2011 року, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у
відповідності до умов договору (а.с.7-8).

В якості забезпечення повернення
кредитних ресурсів виданих ТОВ ІНПК
"ОЗОТ" за договором про відновлювальну
кредитну лінію № К-33-2008 від 03 березня 2008
року між сторонами було укладено
договір іпотеки № 1-33-2008 від 03 березня
2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, надалі в
тексті позовної заяви іменується
"Іпотечний договір", згідно якого
Іпотекодавець передає в іпотеку
Іпотекодержателю: земельну ділянку,
розташовану за адресою: місто Полтава,
вулиця Маяковського,5, загальною
площею-959,00кв.м., кадастровий номер
земельної ділянки: :18:011:0012.
Цільове призначення (використання)
земельної ділянки- землі житлової та
громадської забудови (для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (
Предмет іпотеки-1) та земельну ділянку,
розташовану за адресою: місто Полтава,
вулиця Маяковського,3, загальною
площею-806,00кв.м., кадастровий номер
земельної ділянки: :18011:0043. Цільове
призначення (використання) земельної
ділянки - землі житлової та громадської
забудови (для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (
Предмет іпотеки-2).

Згідно відмітки на останньому аркуші
договору, на підставі статті 73 Закону
України "Про нотаріат" приватним
нотаріусом накладено заборону на
відчуження зазначених у договорі
земельних ділянок до припинення
договору іпотеки(а.с.9-10)

На виконання рішення господарського
суду Полтавської області від 01.07.2010р.,
господарським судом 16.07.2010 року по
справі №27/47 було видано наказ про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Договором №1-33-2008 від 03.03.2008р.

За заявою стягувача (позивача) 16.08.2013
року старшим державним виконавцем
Октябрського ВДВС Полтавського
управління юстиції винесено Постанову
про відкриття виконавчого провадження
про примусове виконання Наказу
№27/47(а.с.57).

Постановою головного державного
виконавця Октябрського ВДВС
Полтавського міського управління
юстиції від 09.12.2013 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, з посиланням на ст..57 Закону
України "Про виконавче провадження",
для забезпечення виконання рішення
суду по справі №27/47 накладено арешт на
майно боржника (а.с.62-63).

16.07.2014 року державним виконавцем
складено Акт опису й арешту майна при
примусовому виконанні Наказу №27/47,
згідно якого описано і накладено арешт
на земельні ділянки, що є предметом
іпотеки за Договором № 1-33-2008 від 03
березня 2008 року(а.с.65-68).

Вважаючи, що даними діями
державним виконавцем порушено права
Іпотекодержателя, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд
виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Статтями 3, 4, 33 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що пріоритет
права іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом у черговості їх державної
реєстрації. У разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки. У
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно ч.І ст. 12 ЗУ "Про іпотеку", у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Частина. З ст. 33 ЗУ "Про іпотеку"
визначає, що звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач скористався передбаченим
Законом України "Про іпотеку" правом на
звернення стягнення на предмет
іпотеки, про що свідчить Наказ
господарського суду Полтавської
області по справі №27/47 і не
заперечується учасниками процесу.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України та ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України судові
рішення ухвалюються судами іменем
України, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, що спрямовані
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
проводяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ст.6 цього Закону, державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до цього Закону і не
допускати в своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом, виконавче
провадження державним виконавцем
відкрито за заявою позивача, в якій
стягувач зазначив про обов'язок
державного виконавця вживати заходи
примусового виконання рішення
суду(а.с.44,45).

В ч. 2 ст. 30 вищевказаного Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.

Заходами примусового виконання рішень,
згідно ст. 32 цього ж Закону, зокрема, є
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб.

Частинами 1, 2 статті 52 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Згідно статті 54 Закону України "Про
виконавче провадження", примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється з урахуванням положень
Закону України "Про іпотеку".

Обов'язок державного виконавця вживати
всіх заходів, в тому числі і арешт майна
та заборона його відчуження для
своєчасного та повного виконання
рішення суду, встановлено законом, який
не містить заборони щодо вчинення цих
дій в залежності від наявності
обтяжень, накладених на майно іншими
органами.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 21
Цивільного кодексу України суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
зазначено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідні із ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що оскаржувана постанова
державним виконавцем винесена у
відповідності до вимог Закону України
"Про виконавче провадження", дії
вчинені за заявою та в інтересах
стягувача(позивача по справі), а
позивачем не доведено порушення його
прав, передбачених Законом України
"Про іпотеку", на який він посилається,
чи іншими законами, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
позову.

Крім того, суд вважає необхідним
зазначити, що порядок оскарження дій чи
бездіяльності органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів, регулюється Розділом XIV ГПК
України, зокрема статтею 121-2, а
посилання третьої особи на судове
рішення по аналогічній справі не
заслуговує на увагу, оскільки воно не є
преюдиційним в порядку ст..35 ГПК
України.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Полтавської області
на протязі 10 днів.

Повний текст рішення складено
12.08.2014 року.

Суддя
Кульбако М.М..