м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10314/14 30.07.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгосстрах»до 1) Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія «Провідна», 2) Черкаського
обласного комунального підприємства
«Фармація»третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів
ОСОБА_1простягнення 37 674,54 грнСуддя
Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача не з'явилисьвід
відповідача-1 Дзюба І.М. - представник
від відповідача-2не з'явилисьвід
третьої особи не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом про стягнення
суми страхового відшкодування з
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія «Провідна» в
розмірі 37 174,54 грн та з Черкаського
обласного комунального підприємства
«Фармація» у розмірі 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі №
910/10314/14, залучено до участі у розгляді
справи у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1,
призначено розгляд справи на 25.06.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.06.2014 продовжено строк
вирішення спору на 15 днів, розгляд
справи № 910/10314/14 відкладено на 30.07.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем було виплачено на користь
страхувальника страхове відшкодування
вартості ремонту автомобіля,
пошкодженого внаслідок ДТП, у розмірі 37
674,54грн, внаслідок чого до позивача в
порядку ст. 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України перейшло право вимоги
(регресу) у межах здійснених фактичних
затрат до відповідача-1, як до особи, яка
відповідальна за заподіяну шкоди
згідно з полісом № АВ/8655528. В свою чергу,
оскільки полісом № АВ/8655528 передбачена
франшиза у розмірі 500,00 грн, а винна у
ДТП особа є працівником відповідача-2,
позивач просить суд стягнути з
відповідача-2 шкоду в розмірі 500,00 грн. з
посиланням на припис статті 27 Закону
України «Про страхування».

Відповідач-1 у письмовому відзиві на
позов проти заявлених до ньог вимог про
стягнення 37 174,54 грн. страхового
відшкодування заперечує, вказує на те,
що сума страхового відшкодування мала
б складати 15 522,31 грн. В обґрунтування
заперечень посилався на те, що:

- при розрахунку суми страхового
відшкодування не було враховано
коефіцієнт фізичного зносу деталей
автомобіля, що суперечить ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а також безпідставно
включено до суми відшкодування 20% ПДВ,
адже страхове відшкодування було
виплачено позивачем на рахунок
фізичної особи ОСОБА_4, який не є
платником ПДВ;

- ДТП сталася з вини обох водіїв
транспортних засобів, а тому позивач
має право на одержання 50% від суми
виплаченого страхового відшкодування,
що зокрема передбачено п.36.3 статті 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідач-2 у надісланих суду
поясненнях позов в частині
відшкодування на користь позивача 500,00
грн. страхового відшкодування та
пропорційно судових витрат визнав у
повному обсязі. Також, у поданих
поясненнях, відповідач-2 просив суд
розглядати справу без участі його
представника.

Третя особа, що не заявляє самосійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - ОСОБА_1, у письмових
поясненнях по суті спору вказував на
те, що згідно постанови Соснівського
районного суду міста Черкаси від 05.04.2013
його визнано винним у вчиненні 04.03.2013
ДТП в м. Черкаси по вул. Смілянській,
внаслідок якої завдано шкоди
автомобілям Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_5, та автомобіля Ссанг
Йонг Корандо, д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1 Також, у поданих
поясненнях, ОСОБА_1 просив суд
розглядати справу без його участі.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача-1, господарський суд міста
Києва

В С Т А Н О В И В :

24.06.2007 між ЗАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах», як страховиком, (назва
якого відповідно до рішення загальних
зборів акціонерів від 27.04.2011 змінена на
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах»
(позивач)), та ОСОБА_5, як
страхувальником, укладено договір
страхування № CSRKAK00000179, згідно умов
якого позивач зобов'язався в разі
настання страхового випадку здійснити
страхове відшкодування страхувальнику
або вигодонабувачу («ПриватБанк»), а
страхувальник зобов'язався своєчасно
оплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови правил
страхування (п.4.2), об'єктом страхування
за цим договором є майнові інтереси,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом:
автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 (п. 5.1),
до страхового випадку віднесено
зокрема ДТП - пошкодження
застрахованого транспортного засобу
внаслідок ДТП за його участю (п.п. 7.1.1 п.
7.1 ст. 7).

Вказаний договір був пролонгований
сторонами на термін з 26.04.2012 до 25.04.2013
внаслідок сплати страхувальником
чергового страхового платежу.

Згідно з довідкою відділення ДАІ
Придніпровського РВ УМВС України в
Черкаській обл., 04.03.2013 о 12 год. 50 хв. в м.
Черкаси по вул. Смілянській, 171
відбулась ДТП за участю застрахованого
автомобілям Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_5, та автомобіля SSANG YONG
KORANDO, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_1

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 22.03.2013 у справі
№712/2863/13-п (провадження № 3/712/602/13)
адміністративну справу відносно
ОСОБА_5 за ст. 124 КпАП України закрито у
зв'язку з відсутністю події та складу
адміністративного правопорушення.
Також, у постанові зазначено, що
протоколом про адміністративне
правопорушення серії АГ2 № 800041 від
05.03.2013 зафіксовано скоєння ДТП 04.03.2013 о 12
год. 50 хв. в м. Черкаси по вул.
Смілянській, 171 внаслідок неуважності
водія ОСОБА_5, внаслідок чого трапилось
зіткнення.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 05.04.2013 у справі
№712/2868/13-п (провадження № 3/712/605/13) ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КпАП України та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 46
від 18.03.2013, складеного ПП ОСОБА_3
(Свідоцтво судового експерта
товарознавця НОМЕР_3 від 29.05.2007), сума
матеріального збитку, заподіяного при
ДТП власникові автомобіля Hyundai Accent,
д.н.з. НОМЕР_1, складає 38 453,54 грн. Також, у
вказаному висновку експертом, при
здійсненні розрахунку, застосовано
коефіцієнт фізичного зносу та наведено
формулу його розрахунку.

Відповідно до страхового акту № И-1050
від 29.03.2013 пошкодження транспортного
засобу марки Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1
внаслідок ДТП визнано позивачем
страховим випадком та на підставі
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 46
від 18.03.2013, призначено до виплати в
якості страхового відшкодування
загалом 37 674,54грн., які виплачені згідно
платіжного доручення № 1098 від 01.04.2013 на
користь відповідного СТО за заявою
вигодонабувача.

Згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/8655528 від
26.11.2012, відповідач-1 прийняв на себе
відповідальність по відшкодуванню
шкоди, завданої майну третіх осіб під
час ДТП за участю транспортного засобу
SSANG YONG KORANDO, д.н.з. НОМЕР_2, який належить
Черкаському обласному комунальному
підприємству «Фармація». Франшиза за
договором становить 500,00 грн.

Відповідно до довідки Черкаського
обласного комунального підприємства
«Фармація» № 58 від 17.06.2014, ОСОБА_1 з
15.05.2012 станом на момент видачі довідки
працює водієм транспортного відділу
Черкаської аптечної бази Черкаського
обласного комунального підприємства
«Фармація».

Як зазначає позивач у позовній заяві,
25.07.2013 він звернувся до відповідача-1 із
претензією про відшкодування шкоди в
порядку регресу в сумі 37 674,54 грн. Однак,
вказана претензія залишена
відповідачем-1 без відповіді та
задоволення, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду про стягнення з
відповідача в порядку регресу 37 174,54
грн. (37 674,54 грн. - 500,00 грн. (франшиза за
полісом №АВ/8655528)).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про
страхування" договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується зі ст. 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ст. 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного
кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу
України встановлено, що юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1192 Цивільного кодексу
України з урахуванням обставин справи
суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є, зокрема,
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно зі ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" передбачено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

До таких обставин може бути віднесено
ступінь вини кожного завдавача, їх
матеріальне становище, часткове
відшкодування шкоди в добровільному
порядку тощо.

Відповідно до вказівок п.п. 2, 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі
і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі
особою, яка її заподіяла, за умови, що
дії останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини. При заподіянні шкоди джерелом
підвищеної небезпеки на його
володільця не може бути покладено
обов'язок по її відшкодуванню, якщо
вона виникла внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого, а у
випадках, передбачених спеціальним
законом, - тільки умислу потерпілого.
Якщо груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого, коли іншого не
встановлено законом, розмір належного
з володільця джерела підвищеної
небезпеки відшкодування має бути
зменшений або у відшкодуванні шкоди
має бути відмовлено. Шкода, заподіяна
кількома особами, відшкодовується
кожною з них в частині, заподіяної нею
(в порядку часткової відповідальності).
Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Таким чином, розмір частки
відшкодування шкоди визначається
відповідно до ступеня вини кожного із
учасників ДТП.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, судом
встановлено, що позивачем, як
страховиком, на виконання умов
договору страхування № CSRKAK00000179, було
перераховано на користь
вигодонабувача страхувальника 37 674,54
грн. страхового відшкодування
вартості ремонту автомобіля,
пошкодженого при ДТП, наслідки якої
визнано позивачем страховим випадком
згідно акту № И-1050 від 29.03.2013.

Таким чином, до позивача в порядку ст. 27
Закону України «Про страхування» та ст.
993 Цивільного кодексу України перейшло
право вимоги (регресу) у межах
здійснених фактичних затрат до
відповідача-1, як до особи, яка
відповідальна за заподіяну шкоду в
межах відповідальності за полісом №
АВ/8655528, яким застраховано
відповідальність відповідача-2, з вини
працівника якого (ОСОБА_1.) сталася ДТП,
що підтверджується зокрема постановою
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 05.04.2013 у справі №712/2868/13-п
(провадження № 3/712/605/13).

Проте, суд при визначенні розміру
відшкодування шкоди, виходить із
безпосереднього змісту постанови
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 22.03.2013 у справі №712/2863/13-п
(провадження № 3/712/602/13), а також приймає
до уваги той факт, що судом встановлено
вину як ОСОБА_5, так і ОСОБА_1 у порушенні
Правил дорожнього руху України.

Враховуючи вищевикладені норми, вина
учасників ДТП визначається судом як
рівна, а тому розмір відшкодування має
становити 50 відсотків.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позивач набув право
регресу до відповідача-1 у межах 50%
здійснених фактичних затрат за
вирахуванням франшизи (500,00грн.), а саме
в сумі 18 337,27 грн. ((37 674,54 грн. х50%) - 500 грн.),
у зв'язку з чим вимога позивача до
відповідача-1 підлягає частковому
задоволенню.

Посилання відповідача-1 на те, що при
розрахунку суми страхового
відшкодування не було враховано
коефіцієнт фізичного зносу деталей
автомобіля, судом відхиляється,
оскільки у висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 46
від 18.03.2013 експертом при здійсненні
розрахунку розміру матеріального
збитку, заподіяного при ДТП власникові
автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1,
застосовано коефіцієнт фізичного
зносу та наведено формулу його
розрахунку, і в подальшому позивачем у
страховому акті визначено суму
страхового відшкодування згідно
наведеного висновку експерта.

Також посилання відповідача-1 на те, що
страхове відшкодування було виплачено
позивачем на рахунок фізичної особи
ОСОБА_4, який не є платником ПДВ, а тому
позивачем безпідставно включено до
суми відшкодування 20% ПДВ, відхиляється
судом, оскільки позивач у даному
випадку є постачальником відповідних
послуг зі страхування, у зв'язку з чим
база оподаткування визначається
виходячи з її договірної вартості, а
отже відповідне оподаткування ПДВ
включається у загальну вартість послуг
зі страхування за договором № CSRKAK00000179,
і сплачується позивачем у складі
відповідної договірної вартості
послуги на користь певної особи. В свою
чергу, перерахування суми страхового
відшкодування позивачем на рахунок
фізичної особи ОСОБА_4, який не є
платником ПДВ, не звільняє позивача від
обов'язку сплати ПДВ у складі
відповідної послуги.

Також, врахувавши те, що полісом №
АВ/8655528 передбачена франшиза у розмірі
500,00 грн, а винна у ДТП особа є
працівником відповідача-2, суд дійшов
висновку, що відповідач-2 є
відповідальним за завдану його
працівником шкоду згідно зі ст. 1172 ч. 1
Цивільного кодексу України, що
відповідно до вимог ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993
Цивільного кодексу України є
підставами для стягнення з
відповідача-2 на користь позивача 500,00
грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню, а саме: з
відповідача-1 підлягає стягненню на
користь позивача 18 337,27 грн страхового
відшкодування в порядку регресу, а з
відповідача-2 підлягає стягненню на
користь позивача 500,00 грн шкоди в
порядку регресу.

Судовий збір відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідачів
пропорційно розміру задоволених вимог
щодо кожного з них.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» (03049 м. Київ, просп.
Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний
код 23510137) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» (49094,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 32, оф. 402, ідентифікаційний код
33248430) страхове відшкодування у розмірі
18 337 (вісімнадцять тисяч триста
тридцять сім) грн 27 коп. та судовий збір
у розмірі 901 (дев'ятсот одна) грн 26 коп.

3. В іншій частині позовних вимог до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна»
відмовити.

4. Стягнути з Черкаського обласного
комунального підприємства «Фармація»
(18008, м. Черкаси, вул. Вернигори, 7,
ідентифікаційний код 01980963) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 32, оф. 402, ідентифікаційний код
33248430) шкоду в порядку регресу у розмірі
500 (п'ятсот) грн 00 коп. та судовий збір у
розмірі 24 (двадцять чотири) грн 53 коп.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 18.08.2014

Суддя
Ю.М. Смирнова