ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 р. Справа № 909/572/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Калашник В. О. ,

при секретарі судового засідання Ткач
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Богородчанської селищної
ради,

вул. Грушевського, 3, смт.
Богородчани, 77701

до відповідача: Підприємця ОСОБА_1

смт. Старуня,
Богородчанський район,
Івано-Франківська область,77763

про зобов'язання відповідача укласти з
позивачем договір про пайову участь у
розвитку інфраструктури смт.
Богородчани у запропонованій ним
редакції.

за участю представників сторін:

від позивача: Дирів Н.П. - представник,
(довіреність № 152 від 17.06.2014 р., паспорт
НОМЕР_1)

від відповідача: ОСОБА_3 - представник,
(довіреність 18.10.2013 р.)

Встановив:

Як вбачається із змісту позовної заяви
та встановлено в судовому засіданні,
Богородчанською селищною радою, 05.04.2012
було прийнято рішення №660, яким
затверджено підприємцю ОСОБА_1
технічну документацію із землеустрою
щодо земельно-кадастрової
інвентаризації земельної ділянки
площею 5798кв.м. для будівництва
багатоквартирних житлових будинків з
торговими приміщеннями по АДРЕСА_1.

Цим же рішенням, вказана земельна
ділянка з кадастровим номером
:01:002:0716 була надана підприємцю
ОСОБА_1 в оренду терміном на п"ять років.

На підставі вказаного рішення органу
місцевого самоврядування, між
Богородчанською селищною радою та
підприємцем ОСОБА_1, 05.04.2012 був
укладений договір оренди земельної
ділянки, предметом якого є передача
орендодавцем у строкове платне
користування земельну ділянку
загальною площею 5798 кв.м. для
будівництва багатоквартирних житлових
будинків з торговими приміщеннями, яка
знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до акту прийому-передачі
земельної ділянки, Богородчанською
селещною радою вказана земельна
ділянка 05.04.2012 передана орендарю
підприємцю ОСОБА_1

В рішенні Богородчанської селищної
ради №660 від 05.04.2012, а також у п.26
Договору оренди зазначалось, що
орендар, який має намір щодо забудови
земельної ділянки, зобов"язується до
оформлення права власності на нерухоме
майно взяти участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту, крім випадків , передбачених
частиною четвертою ст. 40 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності".

Обов"язок укладення договорів
вказаного виду між суб"єктами
підприємницької діяльності та органом
місцевого самоврядування визначений
Законами України "Про планування
містобудівної діяльності" №3038-VI від
17.02.2011, який набрав чинності з 12.03.2011, та
"Про планування і забудову території"
№1699 від 20.04.2000, який діяв до набрання
чинності нового закону.

На підставі наведених вище законів,
Богородчанською селищною радою
затверджено Положення "Про пайову
участь у розвитку інфраструктури смт.
Богородчани", в якому визначено, що
замовники будівництва зобов" язані
взяти участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури смт. Богородчани
виключно на підставі укладених з
Богородчанською селищною радою
договорів про пайову участь.

Пайова участь замовника полягає у
перерахуванні до бюджету смт.
Богородчани коштів на створення і
розвиток інженерно-транспортної
інфраструктури у розмірі трьох
відсотків загальної кошторисної
вартості будівництва для
багатоквартирних житлових будинків,
індивідуальних житлових будинків
загальною площею більше 300,00кв.м.

На виконання вимог закону, рішенням
сесії Богородчанської селищної ради та
положень договору оренди землі від
05.04.2012, позивач звернувся з листом №73
від 06.02.2013 до відповідача в якому просив
останнього звернутись до
Богородчанської селищної ради для
укладення договору про пайову участь
та представити загальну кошторисну
вартість будівництва об"єкта без
урахування витрат з придбання та
виділення земельної ділянки.

Однак, своїм листом за №5 від 13.03.2013
відповідач повідомив позивача про
відсутність правових підстав на
укладення вказаного договору
посилаючись на те, що будівництво
багатоквартирного житлового будинку
на наданій йому земельній ділянці
розпочато у 2008 році, тобто ще до
набрання чинності Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
а тому дія цього закону на вказані
правовідносини не поширюється.

Зважаючи на відмову відповідача
укласти договір про пайову участь,
позивач повторно надіслав відповідачу
листа за №162 від 28.03.2013, в якому просив
останнього з"явитись до
Богородчанської селищної ради для
укладення вказаного Договору.

Однак, Відповідач не з"явився для
укладення договору, що стало причиною
звернення позивача до господарського
суду з позовною заявою, в якій поставив
вимогу зобов"язати підприємця ОСОБА_1
укласти з Богородчанською селищною
радою договір про пайову участь у
розвитку інфраструктури смт.
Богородчани в редакції запропонованій
Виконкомом Богородчанської селищної
ради.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві та
просить суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
вважає їх безпідставними, свої
заперечення стосовно позову виклав у
відзиві №28/07-14 від 28.07.2014, в якому
просить суд у позові відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні вказав, що рішенням
Богородчанської селищної ради від
08.07.2005 підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл
на обстеження і вибір земельної
ділянки для будівництва
багатоквартирного житлового будинку в
АДРЕСА_2, за рахунок земель запасу
Богородчанської селищної ради на
наданих у власність чи користування,
угіддя забудовані землі при умові
асфальтного ремонту вул. Я.Мудрого.

Рішенням Богородчанської селищної
ради від 16.03.2006 затверджено Проект
відведення земельної ділянки
підприємця ОСОБА_1 для будівництва
багатоквартирних житлових будинків з
торговими приміщеннями в АДРЕСА_2.

Цим же рішенням підприємцю ОСОБА_1
надано земельну ділянку кадастровий
номер -01-00209232, загальною площею
6000кв.м. в оренду терміном на десять
років за рахунок земель запасу
населеного пункту Богородчанської
селещної ради, угіддя-забудовані землі,
в тому числі під проїздами, проходами
для будівництва багатоквартирних
житлових будинків з торговими
приміщеннями в АДРЕСА_2.

Статтею 27 Закону України "Про
планування та забудову території" була
передбачена пайова участь замовників
будівництва у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів.
Постановою Кабінету Міністрів України
№1930 від 30.12.2000 визначався граничний
розмір коштів замовників, що
залучаються до розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів,
який становив для будівництва житлових
будинків 25 відсотків.

Відповідно до вказаних вище рішень
сесії Богородчанської селищної ради, а
також положень закону, між підприємцем
ОСОБА_1 та ВАТ "Надвірнянська автобаза" ,
01.09.2005 був укладений договір на
виконання робіт №5, предметом якого є
виконання асфальтних робіт з ремонту
вул.Ярослава Мудрого в смт Богородчани
загальна вартість яких становить 450
тис. грн.

Відповідач стверджує, що взяті на себе
зобов"язання за вказаним договором
були сторонами виконані, тобто
відповідачем , як замовником
будівництва багатоквартирного
житлового будинку , здійснена пайова
участь у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури смт. Богородчани.

Рішенням Богородчанської селищної
ради від 05.04.2012 за №660, відповідачу в
черговий раз було надано в оренду
зазначену вище земельну ділянку. Отже,
фактично, земельна ділянка перебуває в
оренді у Відповідача з березня 2006, а не
з квітні 2012, як стверджує позивач.

Крім цього, відповідач вважає, що
позивачем невірно обраний спосіб
захисту порушеного права.

В позовній заяві позивач вказує на
необхідність укладення договору про
пайову участь у розвитку
інфраструктури смт. Богородчани в
редакції, запропонованій Виконкомом
Богородчанської селищної ради.

Однак, позивачем порушено законодавчо
встановлений порядок досудового
врегулювання спору, оскільки на стадії
досудового врегулювання спору позивач
жодного разу не надавав на погодження
з відповідачем проект договору про
пайову участь у розвитку
інфраструктури смт. Богородчани.

Таким чином, відповідач вважає, що
жодне право, яке потребує судового
захисту у позивача не було порушено,
оскільки такого права у нього не
виникло.

Враховуючи викладені обставини,
представник позивача в судовому
засіданні просить суд відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши в судовому засіданні доводи
представників сторін, дослідивши
обставини у справі і подані сторонами
докази, оцінивши їх в сукупності,
відповідно до положень ст. 43 ГПК
України, суд вважає, що в позові слід
відмовити , приймаючи до уваги
наступне:

Рішенням Богородчанської селищної
ради від 05.04.2012 за №660, затверджено
підприємцю ОСОБА_1 технічну
документацію із землеустрою щодо
земельно-кадастрової інвентаризації
земельної ділянки площею 5798кв.м. для
будівництва багатоквартирних житлових
будинків з торговими приміщеннями по
АДРЕСА_1, а також надано йому в оренду
вказану земельну ділянку з кадастровим
номером :01:002:0716 терміном на п"ять
років.

На підставі вказаного рішення органу
місцевого самоврядування, між
Богородчанською селищною радою та
підприємцем ОСОБА_1, 05.04.2012 укладено
договір оренди земельної ділянки,
відповідно до якого підприємцю ОСОБА_1
було передано у строкове платне
користування земельну ділянку для
будівництва багатоквартирних житлових
будинків з торговими приміщеннями,
площею 5798 кв.м., яка знаходиться по
АДРЕСА_1, терміном на 5 років.

Рішенням Богородчанської селищної
ради від 05.04.2012 за №660, а також умовами
договору (п.26) передбачалось, що
орендар, який має намір щодо забудови
земельної ділянки, зобов"язується до
оформлення права власності на нерухоме
майно взяти участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту, крім випадків , передбачених
частиною четвертою ст. 40 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності".

Позивач стверджує, що з метою
реалізації договірних правовідносин,
він неодноразово звертався до
відповідача з пропозицією укласти
договір про пайову участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту. Як доказ вказаних обставин
посилається на листи селищного голови
за №73 від 06.02.2013 та №162 від 28.03.2013.

Крім цього, він стверджує, що
Богородчанською селищною радою
надсилались відповідачу два
примірники вказаного договору для
погодження та підписання, однак
останній відмовився їх підписувати.

Відповідач заперечив твердження
позивача та вказав, що жодного разу не
одержував від позивача проектів
договору з пропозицією їх підписання.

Крім цього відповідач стверджує, що
вказана земельна ділянка орендується
ним з березня 2006 на підставі договору
оренди землі, який був укладений
відповідно до рішення Богородчанською
селищної ради від 16.03.2006, терміном на
десять років, для будівництва
багатоквартирних житлових будинків з
торговими приміщеннями.

Таким чином, договором оренди
земельної ділянки від 05.04.2012 йому
фактично підтверджено право оренди та
продовжено строк оренди.

Відповідно до ст. 27 Закону України
"Про планування і забудову території",
яка діяла на момент ухвалення
Богородчанською селищною радою
рішення про передачу підприємцю
ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки, була
передбачена можливість пайової участі
замовників на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів,
граничний розмір та порядок визначення
встановлювася Кабінетом Міністрів
України.

Постановою КМ України від 30.12.2000 за №1930
встановлений граничний розмір коштів
замовників, що залучаються до розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів, який
становив для будівництва житлових
будинків 25 відсотків.

З метою реалізації свого обов"язку по
сприянню розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури смт. Богородчани,
відповідачем , 01.09.2005 був укладений
договір на виконання робіт №5 з
підрядником, ВАТ "Надвірнянська
автобаза", предметом якого є виконання
за замовленнням підприємця ОСОБА_1
асфальтно-ремонтних робіт
вул.Ярослава Мудрого в смт.
Богородчани. Вартість вказаних робіт
визначалась договором та становила 450
тис. грн. Оплата вказаних робіт і являла
собою пайову участь у розвитку
інфраструктури смт. Богородчани.

Як вбачається із матеріалів справи ,
сторонами договору на виконання робіт
№5 від 01.09.2005 свої зобов"язання виконані
, що підтверджується актом №1 приймання
виконаних підрядних робіт за листопад
2005 та Угодою від 20.01.2006, укладеною між
підприємцем ОСОБА_1 та ВАТ
"Надвірнянська автобаза" про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Однак, при підготовці позовних
матеріалів, Богородчанською селищною
радою не були враховані зазначені вище
обставини.

Договором, в розумінні ст. 626 ЦК України,
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Порядок укладення договору визначений
відповідними статтями Глави 53 ЦК
України.

Зокрема, відповідно до ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Статтею 640 ЦК України визначено, що
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Статтею 641 ЦК України передбачено, що
пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 648 ЦК України, зміст
договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту.

Статтею 649 ЦК України визначено, що
розбіжності, що виникли між сторонами
при укладенні договору на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування
та в інших випадках, встановлених
законом, вирішуються судом.

Детальний порядок укладення
господарських договорів визначений ст.
181 ГК України.

Однак, позивачем не дотриманий
передбачений законом порядок
укладання договорів, оскільки не було
надано другій стороні проект договору.

Доказами у справі , в розумінні ст. 32 ГПК
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Письмовими доказами, відповідно до ст.
36 ГПК України можуть бути документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Однак, позивачем не надано суду жодного
доказу, яким би підтверджувались
обставини направлення відповідачу
двох примірників договору про пайову
участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури смт. Богородчани, а тому
у суда не має правових підстав для
задоволення позовної вимоги щодо
зобов"язання підприємця ОСОБА_1 укласти
з Богородчанською селищною радою
договір про пайову участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури смт.
Богородчани у запропонованій
Виконкомом Богородчанської селищної
ради редакції, оскільки редакція
договору не була надана відповідачу, та
не долучалась позивачем до позовних
матеріалів.

За наведених обставин, з врахуванням
вимог закону , суд не вбачає правових
підстав для задоволення викладених
вище позовних вимог, а тому в позові
слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного , відповідно
до ст. 124 Конституції України, ст. 626, 638,
640, 641, 648, 649 ЦК України , ст. 27 Закону
України "Про планування і забудову
території", керуючись ст. 32, 33, 36, 49, ст.
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
Богородчанської селищної ради до
відповідача, підприємця ОСОБА_1
зобов"язання Відповідача укласти
договір про пайову участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури смт.
Богородчани у запропонованій
Виконкомом Богородчанської селищної
ради редакції.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.08.14

Суддя
Калашник В. О.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Попович В. В. 19.08.14