ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"18" серпня 2014 р.
Справа № 911/3103/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «РОСЬ-ПЛАСТ», м. Біла
Церква

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківський
Міськбуд», м. Біла Церква

про стягнення 50 556, 84 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач- Фурсенко Б. М. директор ТОВ
«РОСЬ-ПЛАСТ»;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «РОСЬ-ПЛАСТ»
(позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківський
Міськбуд» (відповідач) про стягнення 50
556, 84 грн., з яких 36 492,67 грн. основного
боргу, 224,95 грн. пені, 7 298,53 грн. штрафу, 4
087,18 грн. інфляційних втрат, 2 453,51 грн. 3%
річних.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.07.2014 року було порушено
провадження у справі, розгляд
призначено на 18.08.2014 року.

Відповідач в судове засідання 18.08.2014р.
не з'явився, хоча про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням № 159, письмового
відзиву на позов та інших документів,
витребуваних ухвалою суду, не подав,
клопотання про відкладення до суду не
надсилав.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України,
прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи.

Враховуючи достатність в матеріалах
справи доказів для повного, всебічного
та об'єктивного розгляду спору по суті,
в судовому засіданні 18.08.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

04 квітня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«РОСЬ-ПЛАСТ» (Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківський
Міськбуд» (Покупець) укладено договір
поставки № 4/04-2, відповідно до умов
якого, Постачальник зобов'язується
передавати у власність (поставляти), а
Покупець приймати та оплачувати товар
загальна кількість, асортимент,
одиниця виміру, умови та строки постави
і оплати яких визначено сторонами у
заявках.

Відповідно до п. 3.1. Договору,
розрахунки за кожну партію товару, в
тому числі відшкодування вартості
транспортних витрат Постачальника,
здійснюються в безготівковому порядку
протягом 7-ми банківських днів з дати
фактичного отримання Покупцем товару
на підставі відповідної довосторонньо
погодженої заявки, якщо інше не
передбачено домовленостями між
сторонами.

Як стверджує позивач та
підтверджується матеріалами справи,
він здійснив поставку товару. Факт
поставки товару та отримання його
відповідачем підтверджується належним
чином засвідченою з боку відповідача
та позивача видатковою накладною №
РП-0000055 від 04.04.2012р. на суму 36 492,62 грн.

Проте, відповідач, всупереч умовам
договору, не розрахувався за
поставлений товар, у зв'язку з чим за
ним рахується заборгованість у розмірі
36 492,62 грн., що підтверджується
підписаним та скріпленим печатками
підприємств актом звірки взаємних
розрахунків станом на 17.06.2014р.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Частиною другою статті 712 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов`язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов`язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, доказів оплати та
відзиву на позов відповідач до суду не
надав, розмір вказаної заборгованості
відповідає фактичним обставинам
справи, вимога про стягнення з
відповідача 36 492,62 грн. боргу за
поставлений товар підлягає
задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач
просить стягнути з відповідача 224,95 грн.
пені. та 7 298,53 грн. штрафу.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що у
випадку прострочення оплати за
поставлену партію товару, Покупець
сплачує Постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченої в строк партії
товару за кожний день прострочення.
Коли прострочення платежу триватиме
більше 15 календарних днів Постачальник
має право додатково стягнути з покупця
штрафні санкції у вигляді штрафу в
розмірі 20% від вартості несвоєчасно
оплаченої вартості товару.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарський відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
дим Кодексом, іншими законами та
договором. Застосування господарських
санкцій повинно гарантувати захист
прав і законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Відповідно до ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Перевіривши правильність нарахування
пені у рамках заявленого позивачем
періоду, з врахуванням норм чинного
законодавства, умов договору,
застосовуючи подвійну облікову ставку
НБУ, суд встановив, що заявлена пеня в
розмірі 224,95 грн. підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення штрафу, варто
зазначити, що право встановити в
договорі розмір та порядок нарахування
штрафу надано сторонам частиною
четвертою статті 231 ГК України.
Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що вимога позивача про
стягнення штрафу є правомірною.

Здійснивши перевірку розрахунку
штрафу, з урахуванням умов договору та
норм чинного законодавства, судом
встановлено, що заявлена сума штрафу у
розмірі 7 298,53 грн. підлягає задоволенню
у повному обсязі.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 2 453,51 грн. 3% річних та 4 087,18
грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої ст. 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, здійснивши власний розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних
встановив, що заявлена позивачем до
стягнення сума відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимога щодо стягнення 2 453,51 грн. 3%
річних та 4 087,18 грн. інфляційних втрат
підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про з відповідача 36 492,67
грн. основного боргу, 224,95 грн. пені, 2 453,51
грн. 3% річних, 4 087,18 грн. інфляційних та
штраф у розмірі 7 298,53 грн. підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судом
покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Білоцерківський Міськбуд» (09100,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Глиняна, 45-А, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «РОСЬ-ПЛАСТ» (09100,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Гайок,4; ) - 36 492 (тридцять
шість тисяч чотириста дев'яносто дві)
грн. 67 коп. боргу, 224 (двісті двадцять
чотири) грн. 95 коп. пені, 2 453 (дві тисячі
чотириста п'ятдесят три) грн. 51 коп. 3%
річних, 4 087 (чотири тисячі вісімдесят
сім) грн. 18 коп. інфляційних втрат, 7 298
(сім тисяч двісті дев'яносто вісім) грн.
53 коп. штрафу та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення
28.08.2014р

Суддя
Щоткін О.В.