ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 04/14-18-01/1838
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Полякова Б.
М.суддів:Короткевича О. Є.(доповідач у
справі), Погребняка В.Я.розглянувши
матеріали касаційної скарги
Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
Ім. Шевченкана постанову Київського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014 року та ухвалуГосподарського
суду Черкаської області від 08.05.2014р.у
справі№ 04/14-18-01/1838за заявою
доУкраїнської аграрної біржі
Виробничого сільськогосподарського
кооперативу "Ім.
Шевченка"пробанкрутство В судовому
засіданні взяли участь представники:
від ТОВ "Агроніка"- Стратілатов К.Г., від
ВСГК ім. Шевченка - Плесюк О.С.,
арбітражний керуючий Білик О.А.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 08.05.2014 у справі
№ 04/14-18-01/1838 (суддя - Гура І.І.) відмовлено
в задоволенні клопотання ТОВ "АгроНіка"
щодо припинення провадження за заявою
ліквідатора на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК
України; відмовлено повністю у
задоволенні заяви ліквідатора
виробничого сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка про зміну
способу виконання ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012, від 26.02.2007.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 року
(судді: Доманська М.Л. - головуючий,
Копитова О.С., Шипко В.В.) апеляційну
скаргу ліквідатора виробничого
сільськогосподарського кооперативу
ім. Шевченка залишено без задоволення,
ухвалу Господарського суду Черкаської
області від 08.05.2014 року у справі №
04/14-18-01/1838 без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, скаржник
ліквідатор виробничого
сільськогосподарського кооперативу
ім. Шевченка звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, якою просить
скасувати вищезазначені рішення та
змінити спосіб виконання ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007 у справі
№ 04/14-18-01/1838, стягнувши з товариства з
обмеженою відповідальністю "АгроНіка"
на користь виробничого
сільськогосподарського кооперативу
ім. Шевченка 343 389,00 грн. вартості
незавершеного виробництва по
рослинництву та 17 000,00 грн. вартості
посівного ячменю. Касаційна скарга
мотивована тим, що рішення судів
попередніх інстанцій прийняті з
неповним з'ясуванням обставин справи
та винесені з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст.ст. 13, 58, 61 Закону України
"Про виконавче провадження", ст. 121 ГПК
України.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка" у відзиві
на касаційну скаргу зазначає, що суди
першої та апеляційної інстанцій
встановили факт наявності майна у ТОВ
"АгроНіка" та відмову виробничого
сільськогосподарського кооперативу
ім. Шевченка від одержання останнього,
а відтак відсутні підстави для
застосування ст. 121 ГПК України, в
зв'язку з чим просить ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 08.05.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 по
справі № 04/14-18-01/1838 залишити без змін, а
касаційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, постановою
господарського суду Черкаської
області від 01.12.2006 у даній справі
виробничий сільськогосподарський
кооператив ім. Шевченка визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 26.02.2007 у даній
справі у ТОВ "АгроНіка" вилучено
отримані за недійсним договором оренди
від 01.12.2006, зокрема, посівний ячмінь,
незавершене виробництво по
рослинництву та 10 голів великої
рогатої худоби загальною вартістю 434
899,00 грн. Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 13.11.2012 у даній
справі встановлено, що ухвала
господарського суду Черкаської
області від 26.02.2007 підлягає виконанню
лише в частині наступного майна:
посівний ячмінь на суму 17 000,00 грн.,
незавершене виробництво по
рослинництву - 343 389,00 грн., 10 голів
великої рогатої худоби - 30 965,00 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2012, яка
залишена без змін постановою Вищого
господарського суду України від 26.02.2013,
ухвалу господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 залишено без змін.

Судами встановлено, що ухвалою суду
першої інстанції від 12.07.2013 у даній
справі, залишеною без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2013, було
частково задоволено заяву ліквідатора
банкрута Білика О.А. щодо зміни способу
виконання ухвал господарського суду
Черкаської області від 13.11.2012 та від
26.02.2007, змінено спосіб виконання ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007 із
вилучення у товариства з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка" та
передання виробничому
сільськогосподарському кооперативу
ім. Шевченка десяти голів великої
рогатої худоби на суму 30 965,00 грн. на
стягнення їх вартості грошима в
розмірі 30 965,00 грн., а в задоволенні
заяви про заміну способу виконання
ухвал господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007 в
частині заміни вилучення у товариства
з обмеженою відповідальністю
"АгроНіка" та передання виробничому
сільськогосподарському кооперативу
ім. Шевченка посівного ячменю на суму 17
000,00 грн., незавершеного виробництва по
рослинництву - 343 389,00 грн. на стягнення
їх вартості грошима ліквідатору
банкрута Білику О.А. відмовлено.

01.04.2014 до суду першої інстанції від
виробничого сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка в особі
ліквідатора Білика О.А. надійшла заява
від 14.03.2014 № 02-03/130 про зміну способу
виконання рішення (ухвали)
господарського суду Черкаської
області, у якій він просить суд змінити
спосіб виконання ухвал господарського
суду Черкаської області від 13.11.2012 та
від 26.02.2007 у даній справі, стягнувши з
товариства з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка" на користь
виробничого сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка 343 389,00 грн.
вартості незавершеного виробництва по
рослинництву, 17 000,00 грн. вартості
посівного ячменю.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, заява ліквідатора банкрута
обґрунтована тим, що пропозиція ТОВ
"АгроНіка" щодо передачі в рахунок
повного погашення всієї
заборгованості по виконавчому
документу 1 гектару озимої пшениці та 1
тони ячменю є незаконною, направленою
на ухилення від належного виконання
своїх зобов'язань боржника у
виконавчому провадженні. Враховуючи
те, що ТОВ "АгроНіка" пропонувала
передати лише вказану кількість майна,
виконавче провадження закінчене, не
передане боржником належної кількості
витребуваного майна, виходячи з його
середньої вартості, ліквідатор
банкрута просить суд змінити спосіб
виконання ухвали суду від 13.11.2012 та від
26.02.2007 з майнової форми на грошову
форму.

Відмовляючи у задоволенні заяви
ліквідатора про зміну способу
виконання ухвал господарського суду
Черкаської області, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
ліквідатор банкрута належних і
допустимих доказів, що підтверджують
встановлення, у тому числі державною
виконавчою службою, відсутність у ТОВ
"АгроНіка" незавершеного виробництва
по рослинництву та посівного ячменю на
відповідну грошову суму, визначену
судовим рішенням, як до суду першої
інстанції так і до суду апеляційної
інстанції не надав, в зв'язку з цим
судами розцінено недоведеність
ліквідатором правових підстав для
зміни способу і порядку виконання
ухвал господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується із
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 41 Господарського
процесуального Кодексу України (Далі -
ГПК України) України господарські суди
розглядають справи про банкрутство у
порядку провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України судове
рішення є законним та обґрунтованим
лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Аналогічна за своїм змістом норма
міститься і в законі України "Про
судоустрій України", де зазначено, що
суддям забезпечується свобода
неупередженого вирішення судових
справ відповідно до їх внутрішнього
переконання, що ґрунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Як вбачається з вищезазначеної норми,
питання задоволення заяви сторони у
справі про зміну способу та відстрочку
виконання рішення суду вирішується
судом в кожному конкретному випадку
виходячи з особливого характеру
обставин справи, що унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення.

Підставою для зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом.

Приписами п. 7.1.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
зазначено, що під зміною способу і
порядку виконання рішення слід
розуміти прийняття господарським
судом нових заходів для реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.
Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

При цьому, відповідно до п. 7.2 вказаної
постанови, підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом.

Згідно з п. 7.4 вказаної постанови
передбачено, що за відсутності у
відповідача присудженого позивачеві
майна в натурі, засвідченої державним
виконавцем (наприклад, його постановою
про повернення виконавчого документу з
підстави відсутності майна ),
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
стягнення вартості цього майна.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
суду України від 26.12.2003 № 14 "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" встановлено,
що при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст. 121
ГПК України їх задоволення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає, виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Судами першої та апеляційної інстанцій
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів з'ясовано, що наявність
незавершеного виробництва по
рослинництву та посівного ячменю
підтверджується листами ТОВ "АгроНіка"
та постановою головного державного
виконавця ДВС Кам'янського РУЮ від
05.02.2014 про закінчення виконавчого
провадження, згідно якої в частині
повернення 10 голів великої рогатої
худоби на суму 30 965,00 грн. боржником
сплачені кошти, які перераховані
стягувачу. Разом з тим, на виконання
вказаної ухвали боржником
запропоновано стягувачеві отримати
майно, а саме посівний ячмінь в
кількості 1 тонна на суму 17 000,00 грн., та
незавершене виробництво по
рослинництву на суму 34 3389 грн., в
кількісному виді - 1 гектар посівів
пшениці. Згідно акту державного
виконавця стягувач - ВСК ім. Шевченка
відмовився приймати вказане майно в
зв'язку з тим, що вказана кількість
майна не відповідає вартості вказаної
в ухвалі суду.

Як встановлено судами, кількість
майна визначена сторонами вказаного
договору у акті від 14.11.2012, в якому
підтверджено, що на підставі договору
оренди Спілка громадян - співвласників
майна реорганізованого КСП "ім.
Шевченка" передала, а ТОВ "АгроНіка"
прийняло майно на загальну суму 391 354
грн., в тому числі посівний ячмінь в
кількості 1000 кг на суму 17 000 грн.,
незавершене виробництво по
рослинництву, а саме посіви озимої
пшениці площею 10 000 кв.м. на полі № 8 в
адмінмежах Баландинської сільської
ради Кам'янського району Черкаської
області на суму 343 389 грн. та 10 голів
великої рогатої худоби загальною живою
вагою 500 кг на суму 30 965 грн. І саме це
майно, яке було отримано ТОВ "АгроНіка"
від Спілки громадян - співвласників
майна реорганізованого КСП "ім.
Шевченка" за договором оренди,
відповідно до вимог ст. 216 ЦК України
має бути повернено боржнику.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновком судів, що акт був складений
сторонами зазначеного договору оренди
вже після того, як договір оренди від
01.12.2006 ухвалою господарського суду
Черкаської області від 26.02.2007 у даній
справі визнаний недійсним, відтак
вказаний акт не є додатком до договору,
а є окремим документом, в якому
сторонами акту, у зв'язку з
необхідністю повернення ВСК ім.
Шевченка вказаного в ньому майна,
підтверджено кількість майна, яка була
передана за договором оренди.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що ліквідатор
не навів підстав та доказів
неможливості виконання у відповідній
частині ухвал господарського суду
Черкаської області від 13.11.2012 та від
26.02.2007 у встановлений у цих ухвалах
спосіб та не надав доказів відсутності
у ТОВ "АгроНіка" присудженого банкруту
майна в натурі, внаслідок чого відсутні
підстави для зміни порядку і способу
виконання рішення, яким ТОВ "АгроНіка"
зобов'язано вчинити дію.

Враховуючи викладене, суди правомірно
відмовили у задоволенні заяви
ліквідатора виробничого
сільськогосподарського кооперативу
ім. Шевченка про зміну способу
виконання ухвал господарського суду
Черкаської області від 13.11.2012, від
26.02.2007.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
господарського суду підтримує
висновок судів попередніх інстанцій,
що припинення провадження за заявою
ліквідатора на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК
України в зв'язку з тим, що
господарським судом Черкаської
області вже розглядалось питання зміни
способу виконання рішення суду, в
частині заміни повернення майна
(посівного ячменю та незавершеного
виробництва по рослинництву) на
стягнення його вартості (той самий
предмет), справа розглядалася між тими
ж сторонами і з тих же підстав
(відсутності у ТОВ "Агроніка"
витребуваного майна) є неможливим,
оскільки ст. 121 ГПК України не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Також не обмежується право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом.

Отже, колегія суддів вважає, що
висновки судів попередніх інстанцій
відповідають встановленим обставинам
справи і їм дана належна юридична
оцінка з правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для їх зміни або
скасування, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
Ім. Шевченка залишити без задоволення.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014 року та ухвалу господарського
суду Черкаської області від 08.05.2014 року
у справі № 04/14-18-01/1838 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
О.Є. Короткевич

В.Я. Погребняк