ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р.Справа № 922/2419/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі", м. Харків
до Державного підприємства
Український Держаний проектний
інститут "Укрміськбудпроект", м. Харків
про стягнення 624526,73 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Счастлива Я.О., за
довіреністю № 38-1867 від 28.05.2010 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські
теплові мережі" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Державного підприємства Український
державний проектний інститут
"Укрміськбудпроект" про стягнення 624526,73
грн. Судові витрати позивач просить суд
покласти на відповідача. Свої позовні
вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов договору
про постачання теплової енергії № 1159
від 25.03.2002 року щодо оплати спожитої
електроенергії.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 червня 2014
було прийнято вказану позовну заяву,
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 07 липня 2014.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 07.07.2014 року
відповідач надав клопотання (вх. № 22918)
про відкладення розгляду справи, у
зв`язку із зайнятістю представника
відповідача у розгляді іншої справи в
Дергачівському районному суді
Харківської області.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.07.2014 року
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи
задоволено судом; розгляд справи
відкладено на 21.07.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 18.07.2014 року
відповідач надав клопотання (вх. № 24799)
про відкладення розгляду справи, у
зв`язку із відрядженням представника
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області 21.07.2014 року
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи
задоволено судом; розгляд справи
відкладено на 13.08.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 13.08.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 13.08.2014 року не з'явився,
документів, витребуваних судом та
відзиву на позовну заяву, не надав, про
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про, що свідчить поштове повідомлення,
яке повернулося на адресу суду з
відміткою про отримання.

Присутній в судовому засіданні 13
серпня 2014 року представник позивача
підтримав позовні вимоги та вважає за
можливе розглянути справу по суті в
даному судовому засіданні без участі
представника відповідача, пояснив, що
ним надані всі документи, які необхідні
для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22 липня липня
2014 року сторони попереджені про
розгляд справи за наявними в ній
матеріалами у разі неявки
представників сторін у судове
засідання та ненадання витребуваних
судом документів. Враховуючи це,
враховуючи також достатність часу,
наданого сторонам для підготовки до
судового засідання та підготовки
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п.4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Державне
підприємство Український державний
проектний інститут "Укрміськбудпроект"
(відповідач) займає приміщення за
адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21А.

25.03.2002 року між Комунальним
підприємством «Харківські теплові
мережі» (позивач) та Державним
підприємством Український державний
проектний інститут "Укрміськбудпроект"
(відповідач) було укладено договір про
постачання теплової енергії № 1159, у
відповідності до умов якого, позивач
бере на себе зобов`язання постачати
відповідачу теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
відповідач зобов`язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим договором.

Згідно з п.5.1. договору облік теплової
енергії проводиться за приладами
обліку або розрахунковим способом
згідно з додатком 4.

За умовами п.6.2. договору розрахунковим
періодом є календарний місяць, за
результатами якого підписується акт на
відпуск - получення теплової енергії.

Згідно з п.6.3. договору відповідач за 10
днів до початку розрахункового періоду
сплачує позивачу попередню оплату
вартості, необхідного обсягу теплової
енергії, що і є заявкою на наступний
розрахунковий період, з урахуванням
залишкової суми розрахунків на початок
розрахункового періоду. Різниця між
заявленою та фактичною спожитою
тепловою енергією сплачується
відповідачем не пізніше як в термін 5
банківських днів з часу отримання
рахунку на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання Розпоряджень Харківського
міського голови про початок та кінець
опалювального сезону 2012-2013 р.р., 2013-2014
р.р. та умов договору позивач здійснив
постачання теплової енергії до
приміщення, розташованого за адресою:
м. Харків, вул. Космічна, 21А (додаток 4 до
договору, а.с. 31).

Факт постачання позивачем теплової
енергії до приміщень відповідача
підтверджується актами про
підключення споживача до джерела
теплової енергії № 173/20808 від 29.10.2012
року, № 173/1004 від 31.10.2013 року, № 173/467 від
14.04.2014 року (а.с. 39-40), актом про
відключення споживача від джерела
теплової енергії №173/21866 від 15.04.2013 року
р. (а.с. 39), а відомостями обліку теплової
енергії за період з березня 2013 року по
квітень 2013 року та з грудня 2013 року по
квітень 2014 року (а.с. 30-38).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було направлено на адресу
відповідача рахунки на оплату спожитої
теплової енергії (наявні в матеріалах
справи), Але відповідачем було оплачено
дані рахунки частково, у зв`язку з чим у
нього утворилась заборгованість перед
позивачем за спожиту теплову енергію
за період з березня 2013 року по квітень
2013 року та з грудня 2013 року по квітень
2014 року в розмірі 604305,91 грн., що й стало
підставою для звернення останнього до
суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов`язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту порушення
відповідачем умов договору та діючого
законодавства, - суд визнає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості за договором про
постачання теплової енергії № 1159 від
25.03.2002 року у розмірі 604305,91 грн.
обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 4353,84 грн. 3%
річних та 13886,41 грн. суми інфляційних
витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимога про стягнення 3% річних в сумі
4353,84 грн. та інфляційні витрати у сумі
13886,41 грн. заявлені позивачем
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані та підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 1980,57 грн. пені,
суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7.2.3. договору в разі
несвоєчасної оплати за спожиту теплову
енергію - нараховується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ
належної до сплати суми за кожен день
прострочення.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з
наслідків порушення зобов'язань є
сплата неустойки, розмір якої
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем
обґрунтовано нараховано відповідачу
пеню на суму заборгованості у розмірі
1980,57 грн., розрахунок пені перевірено
судом з урахуванням вимог діючого
законодавства, тому суд приходить до
висновку щодо її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
193 Господарського кодексу України, ст.
ст. 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 1, 3, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
Український державний проектний
інститут «Укрміськбудпроект» (61145, м.
Харків, вул. Космічна, 21-А, ) на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова,
11, р/р 13у Філії Харківське обласне
упраління ПАТ "Ощадбанк", МФО 351823, ) основну заборгованість в
розмірі 604305,91 грн., 1980,57 грн. суми пені,
4353,84 грн. суми 3% річних, 13886,41 грн. суми
інфляційних витрат та витрати зі
сплати судового збору в сумі 13958,90 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 15.08.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/2419/14