ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року Справа № 904/2645/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової
А.М., Воліка І.М. (доповідача), Ємельянова
А.С.,розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"на
рішеннявід 10.06.2014господарського суду
Дніпропетровської області та на
постанову від
09.07.2014Дніпропетровського апеляційного
господарського судуу справі№ 904/2645/14
господарського суду
Дніпропетровської області за позовом
Державного підприємства
"Придніпровська
залізниця"доПублічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний
комбінат"простягнення збору за
зберігання та плати за користування
вагонами у сумі 11 778,24 грн.В судове
засідання прибули представники
сторін:позивачаПортний М.І. (дов. від
01.01.2014 № 31);відповідачаЧобатюк Т.М. (дов.
від 23.01.2014 № 52-16/77);ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач - Державне
підприємство "Придніпровська
залізниця" (надалі - ДП "Придніпровська
залізниця") звернулося до
господарського суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (надалі - ПАТ "Південний ГЗК")
про стягнення збору за зберігання
вантажу у сумі 552,48 грн. та плати за
користування вагонами у сумі 11
225,76 грн., а всього 11 778,24 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014 у
справі № 904/2645/14 (суддя Мельниченко І.Ф.),
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 (колегія
суддів: Чус О.В. - головуючий, судді -
Дармін М.О., Прудніков В.В.), стягнуто з
ПАТ "Південний ГЗК" на користь ДП
"Придніпровська залізниця" 11 225, 76 грн.
плати за користування вагонами, 552,48
грн. збору за зберігання вантажу,
1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з постановленими
судовими актами судів попередніх
інстанцій, відповідач - ПАТ "Південний
ГЗК" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
09.07.2014, і прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову. В
обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що судами порушено
норми процесуального та матеріального
права, оскільки надано неправильну
юридичну оцінку спірним
правовідносинам, і зокрема щодо
невідповідності актів загальної форми
Г-23 ст. 129 Статуту залізниць України,
пункту 8 Правил користування вагонами
та контейнерами, відповідно до яких
акти повинні містити підписи як
представників залізниці, так і
представників вантажовласників. Не
врахування зазначених законодавчих
приписів призвело до прийняття
незаконних судових актів, що є
підставою для їх скасування.

Позивач не скористався правом, наданим
ст. 1112 ГПК України, та відзив на
касаційну скаргу відповідача до Вищого
господарського суду України не
надіслав, що не перешкоджає
касаційному перегляду оскаржуваних
судових актів.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
та перевіривши матеріали справи,
дійшов висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами, взаємовідносини
залізниці щодо подачі та забирання
вагонів між ДП "Придніпровська
залізниця" та ПАТ "Південний ГЗК",
регулюються Договором №
ПР/М-08-2/11-2476аНЮдч про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Відкритого
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці" від 06.11.2008.

На виконання зазначеного Договору,
Залізницею за накладними № № 47514815,
47536834, 47516463, 4757519, 47536743, 47537493, 47527007, 47526959,
47545421, 47543368, 47544788, 47581004, 40918468, 40918476, 40918617,
40918419, 40918450, 40949828, 40949992, 40949836, 40949968, 40949703,
40950016, 40950024, 40950032, 40951667, 40960619, 40960411, 40960429,
40662649, 40962730, 40962656, 40987703, 40987695, 40960379,
40962623,40962706, 40962722, 40960395, 40962664, 40962698, 40960403,
40960445, 40960536, 40960387, 40962714, 40962672, 40960585, 40960569,
40960486, 40960577, 40960601,40960551, 40960502, 40960593, 40962680
порожні вагони власності ДП
"Укрспецвагон", ТОВ "Істек" Корпорація
"МПС", ДП
"Трансгарант-Україна", ВАТ "Південний
ГЗК" були прийняті до перевезення на
адресу одержувача ПАТ "Південний ГЗК".

На шляху прямування дані вагони були
затримані на підставі наказів №
574 від 18.10.2013, № 580 від 20.10.2013, складених
Залізницею відповідно пунктів 9, 10
Правил користування вагонами та
контейнерами (надалі - Правила),
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 25.02.1999 № 113, з
писиланням на зайнятість колій на
станції призначення Кривий Ріг, у
зв'язку з неприйняттям вантажу
одержувачем ПАТ "Південний ГЗК " на свою
під'їзну колію. За час затримки вагонів,
відповідно до відомостей плати за
користування вагонами ф. ГУ-46 №№ 23109967,
24109968, 24109969, 24109973, 24109970, 25109978, 05119997
залізницею було нараховано плату за
користування вагонами у сумі 11 225,76
грн. та збір за зберігання вантажу по
накопичувальній картці ф. ФДУ-92 № 22109205
у сумі 552,48 грн., на загальну суму 11 778,24
грн. (в т.ч. ПДВ 1963, 04 грн.). У зазначених
документах працівники відповідача
зазначили про відмову від оплати за
наказами № 574, № 580, посилаючись на те,
що колії були вільні, вагони прийняти
могли.

В силу приписів ст. 908 Цивільного
кодексу України, ст. 307 Господарського
кодексу України, умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць
України, одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Згідно зі ст. 119 Статуту, за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та увільнення
від зазначеної плати у разі затримки
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами
користування вагонами і контейнерами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства.

Плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
у сторони у зобов'язанні.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів
передбачено, що збір за зберігання
вантажів у вагонах (контейнерах) у разі
затримки їх з вини одержувача
(відправника) після закінчення терміну
безоплатного зберігання сплачується
незалежно від місця затримки (на
станції призначення та на підходах до
неї, на прикордонних, припортових
станціях тощо), при цьому термін
безоплатного зберігання обчислюється
з моменту затримки.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 Тарифного керівництва № 1. Отже,
порожні приватні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом №
1, а також інші права та обов'язки, які
має одержувач відносно вантажу, що
прибув на його адресу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Накази про затримку вагонів на підході
до станції призначення були видані
через наявність на коліях станції
призначення Кривий Ріг неприйнятих
ПАТ "Південний ГЗК" вагонів, що
надійшли на його адресу. За цим фактом
станціями затримки Новоблачна та
Чортомлик у порядку передбаченому
пунктами 9, 10 Правил, складено акти про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 33 від
18.10.2013, № 133 від 20.10.2013, акти загальної
форми ГУ-23 № 1056 від 18.10.2013, № 133 від
20.10.2013. Повідомлення про затримку
вагонів станцією призначення Кривий
Ріг представникам комбінату вручено в
порядку і строки, визначені, абз. 4 п. 10 р.
III Правил користування вагонами та
контейнерами.

Зайнятість прийомо-відправочних колій
по ст. Кривий Ріг, згідно з
технологічним процесом роботи станції
планує поїзний диспетчер дирекції з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку УЗ і власних,
вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів і ВАТ "Південний ГЗК", обгону
локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції.
Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху
поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.2005 № 5076,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього
технічно-розпорядчим актом станції.

Крім цього, посилання на акти загальної
форми, як на підтвердження затримки
вагонів на колії станції Кривий Ріг з
вини одержувача, зазначені також у
Положенні про зайнятість колій по ст.
Кривий Ріг.

Судами встановлено, що у відповідності
до зазначених вище вимог станціями
затримки Новоблочна, Чортомлик та
призначення Кривий Ріг були оформлені
відповідні акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на
підставі яких розрахована плата за
користування спірними вагонами по
відомості плати ф. ГУ-46 у сумі 11 225,76 грн.
та збір за зберігання вантажу по
накопичувальній картці ф. ФДУ-92 у сумі
552, 48 грн.

При цьому, відповідачем на
підтвердження свої заперечень у
порушення ст. ст. 33, 34 ГПК України не
надано належних та допустимих доказі
можливості прийняти спірних вагонів,
які були затримані залізницею, на
підходах до станції призначення.

Водночас, акти загальної форми ГУ-23
складені станціями відповідно до вимог
пункту 8 "Правил користування вагонами
та контейнерами.

Відповідно до приписів п. 3 Правил
складання актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 № 334, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за
№ 567/6855, акти загальної форми
складаються (окрім іншого), як у випадку
затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства, так і в інших випадках
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.

При цьому акт загальної форми
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Пунктом 8 Правил користування вагонами
і контейнерами передбачено, що у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

З урахуванням зазначеного, судами
відхилено посилання відповідача на
підписання зазначених актів
неуповноваженими особами, оскільки
відповідно до пункту 3 Правил складання
актів достатнім є його підписання
особами, які беруть участь у
засвідченні обставин, що стали
підставою для його складання. Отже,
акти загальної форми ГУ-23 надані
позивачем є належним доказом наявності
вини відповідача.

За встановлених обставин та враховуючи
вищенаведені законодавчі приписи,
місцевий господарський суд, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку, що вагони, які прибули
на адресу відповідача, останній
повинен був прийняти на свої під'їзні
колії в установлені Статутом та
договором строки, що ним не було
зроблено, у зв'язку з чим затримка
вагонів на станціях призначення
відбулась з причин (вини), що залежали
від вантажоодержувача, і зазначене
свідчить про правомірність та
обгрунтованість позовних вимог, тому
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі.

Згідно з частиною 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, за встановлених
господарськими судами попередніх
інстанцій обставин справи, колегія
суддів погоджується з їх висновком про
те, що відповідачем не надано суду
належних доказів на підтвердження
відсутності своєї вини у затримці
спірних вагонів, тому судами
правомірно задоволено до стягнення з
останнього плати за користування
вагонами у сумі 11 225,76 грн. та збору за
зберігання вантажу у сумі 552,48 грн.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
справи колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
доводи, викладені відповідачем у
касаційній скарзі, є необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
зібраними по справі доказами і не
відповідають вимогам закону.

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що судами першої та
апеляційної інстанцій було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесені рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що дає підстави
для залишення їх без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України,
судові витрати за подання касаційної
скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
09.07.2014 та рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014 у
справі № 904/2645/14 залишити без змін.

Головуючий, суддя
А.М. Демидова

Судді :
І.М. Волік

А.С. Ємельянов