ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" серпня 2014 р.Справа № 916/2478/14

за позовом Одеського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері, в
інтересах держави,

в особі Одеської обласної державної
адміністрації

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Татарбунарська
районна державна адміністрація
Одеської області

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки

Суддя Демешин О.
А.

Представники:

від прокуратури: Незовибатько О.В. -
посвідчення

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_4 - довіреність

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Одеський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері, в
інтересах держави, в особі Одеської
обласної державної адміністрації
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) яким прокурор просить суд
зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку загальною площею 0,028
га., розташовану на території
Приморської сільської ради на
прибережній території Чорного моря при
виїзді з дамби (згідно викопіювання з
плану територій), на якій розташовано
кафе-бар „Оболонь" ФОП ОСОБА_1 та
зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 за власний рахунок привести
самовільно зайняту земельну ділянку у
придатний для використання стан шляхом
демонтажу самовільно побудованого
кафе-бару „Оболонь".

17.07.2014 року суд залучив до участі
у справі, в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Татарбунарську
районну державну адміністрацію
Одеської області.

Відповідач просить суд в
задоволені позовних вимог відмовити, з
підстав викладених у відзиві.

В С Т А Н
О В И В :

В обґрунтування позову Одеський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері, вказує, що ФОП
ОСОБА_1 під час здійснення своєї
господарської діяльності самовільно
зайнято земельну ділянку загальною
площею 0,028 га з земель рекреації на
території Приморської сільської ради
Татарбунарського району (курорт
„ІНФОРМАЦІЯ_1").

У якості доказів порушення ФОП ОСОБА_1
Земельного кодексу України, прокурор
надав суду акти перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
07.06.2013 та від 08.07.2013 (які підписаний ФОП
ОСОБА_1 без заперечень та зауважень),
протоколи про адміністративне
правопорушення № 000593 та №000596,
постанову про накладення
адміністративного стягнення, приписи
про усунення порушень №000850 та №000854,
розрахунком завданої шкоди, квитанцію
№94 про сплату адміністративного
стягнення та №96 про сплату завданої
шкоди.

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією,

Відповідно до положень ст. 17 Земельного
кодексу України, до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин належить:
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Статтею 116 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Отже, розпорядження землями від імені
українського народу здійснюють органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
шляхом прийняття рішень.

За правилами ст. 125 Земельного Кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. При цьому,
положеннями вказаного Кодексу
встановлено, що документами, які
засвідчують право власності чи право
користування земельною ділянкою, є
державний акт на право власності чи
договір оренди земельної ділянки
відповідно.

Згідно ст.124 Земельного кодексу України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Згідно ст.ст. 13, 16, 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» до
відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і законами
України, належить вирішенні! питань
щодо використання землі природних
ресурсів, охорони довкілля. Місцеві
державні адміністрації в межах,
визначених Конституцією і законами
України, здійснюють на відповідних
територіях державний контроль за:
використанням та охороною земель,
лісів, надр, води, атмосферного повітря,
рослинного і тваринного світу та інших
природних ресурсів, Місцева державна
адміністрація: розпоряджається
землями державної власності
відповідно до закону.

Згідно ст. 62 Земельного кодексу України
у межах пляжної зони прибережних
захисних смуг забороняється
будівництво будь-яких споруд, крім
гідротехнічних, гідрометричних та
лінійних.

Згідно п.3.1 наказу Державного агентства
земельних ресурсів України та
Державної інспекції з контролю за
використанням та охороною земель від
12.09.20107 №110 «Про затвердження
методичних рекомендацій щодо
застосування методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 №963»
документами, які підтверджують факт
вчинення правопорушення є акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, протокол про
адміністративне правопорушення та
припис з вимогою усунення порушень
земельного законодавства.

Згідно до ч.1 статті 1 Закону України
«Про охорону земель», охорона земель -
система правових, організаційних,
економічних, технологічних та інших
заходів, спрямованих на раціональне
використання земель, запобігання
необгрунтованому вилученню земель
сільськогосподарського призначення
для несільськогосподарських потреб,
захист від шкідливого антропогенного
впливу, відтворення і підвищення
родючості ґрунтів, підвищення
продуктивності земель лісового фонду,
забезпечення особливого режиму
використання земель
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення.

Згідно статті 2 Закону України «Про
охорону земель», об'єктом особливої
охорони держави є всі землі в межах
території України.

Відповідно до статті 56 Закону України
«Про охорону земель», юридичні і
фізичні особи, винні в порушенні
законодавства України про охорону
земель, несуть відповідальність згідно
із законом.

Застосування заходів дисциплінарної,
цивільно-правової, адміністративної
або кримінальної відповідальності не
звільняє винних від відшкодування
шкоди, заподіяної земельним ресурсам.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення
законодавства України про охорону
земель, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
самовільне зайняття земельної ділянки
-будь-які дії, які свідчать про фактичне
використання х земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочинну щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Відповідно до статті 211 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи несуть цивільну, адміністративну
або кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства за
самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Згідно ст. 376 Цивільного кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Згідно листа Інспекції державного
архітектурно будівельного контролю в
Одеській області від 20.06.2014, Інспекцією
ФОП ОСОБА_1 дозволи на виконання
будівельних робіт з будівництва
кафе-бару «Оболонь» на земельній
ділянці на прибережній території
Чорного моря при виїзді з дамби на
території Приморської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області (курорт «ІНФОРМАЦІЯ_1») не
надавались, декларації про початок
виконання будівельних робіт не
реєструвались.

Відповідач у відзиві на позов
посилається на правомірне зайняття ним
спірної земельної ділянки на підставі
Договору № 91 від 20.12.2002року на право
тимчасового користування землею,
укладеному з Татарбунарською районною
державною адміністрацією.

Згідно листа Приморської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області від 27.05.2014
№02-11/107 прибережна територія, на якій
розміщено кафе-бар «Оболонь» Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП
ОСОБА_1.) знаходиться за межами
населеного пункту та відноситься до
земель державної власності.

Таким чином, органом
уповноваженим державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах щодо земель, які
знаходяться за межами населеного
пункту (в даному випадку за межами с.
Приморське) є Одеська обласна державна
адміністрація.

Тому, посилання відповідача у
відзиві на договір укладений з
Татарбунарською районною державною
адміністрацією є безпідставним.

Крім того, 20.12.2005року термін дії
вищевказаного договору закінчився і у
відповідача на цей час відсутні
правові підстави на зайняття спірної
земельної ділянки.

Також, слід зазначити, що
відповідно до договору №91 від 20.12.2002р. у
тимчасове користування земельна
ділянка надавалась відповідачу під
розміщення малої архітектурної форми,
а саме - водяних гірок та прокатного
інвентарю, а не кафе бару.

За таких обставин, позов підлягає
задоволенню з покладенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному
обсязі.

2. Зобов'язати Фізичну особу
підприємця ОСОБА_1 (68100, Одеська обл.,
АДРЕСА_1, код - НОМЕР_1) звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 0,028 га., розташовану на
території Приморської сільської ради
на прибережній території Чорного моря
при виїзді з дамби (згідно викопіювання
з плану територій), на якій розташовано
кафе-бар „Оболонь".

3. Зобов'язати Фізичну особу
підприємця ОСОБА_1 (68100, Одеська обл.,
АДРЕСА_1, код - НОМЕР_1) за власний
рахунок привести самовільно зайняту
земельну ділянку (загальною площею 0,028
га., розташовану на території
Приморської сільської ради на
прибережній території Чорного моря при
виїзді з дамби (згідно викопіювання з
плану територій), на якій розташовано
кафе-бар „Оболонь") у придатний для
використання стан шляхом демонтажу
самовільно побудованого кафе-бару
„Оболонь".

4. Стягнути з Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 (68100, Одеська обл.,
АДРЕСА_1, код - НОМЕР_1) до Державного
бюджету України по коду бюджетної
класифікації 22030001, рахунок №3008,
отримувач - ГУДКУ в Одеській області,
, банк отримувача - ГУДКУ
в Одеській області, код ЄДРПОУ
господарського суду Одеської області
03499997 - 1218 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України..

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне
рішення складено 27.08.2014р.

Суддя
Демешин О.А.