м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/9735/14 04.08.14
За позовомДержавного підприємства
"Автопідприємство державної судової
адміністрації"до Вищого
адміністративного суду Українитретя
особаДержавна казначейська служба
Українипростягнення 163 464, 31 грн.
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: Севрук Ю.В. -
представник за дов.;
від відповідача: Демченко В.К. -
від третьої особи: не з'явились.
У судовому засіданні 04.08.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство
"Автопідприємство державної судової
адміністрації" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Вищого
адміністративного суду України про
стягнення 163464,31 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.05.14 (суддя Капцова Т.П.)
порушено провадження у справі №910/9735/14
та призначено розгляд справи на 10.06.14р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 залучено до участі у
справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Державну
казначейську службу України (01601, м.
Київ, вул. Бастіонна, будинок 6, ), розгляд справи відкладено
на 10.07.2014.

У зв'язку з тривалим лікарняним судді
Капцової Т.П., розпорядженням №04-23/483
від 08.07.2014, призначений повторний
автоматичний розподіл справи №910/9735/14.

Справа №910/9735/14 передана на розгляд
судді Літвінової М.Є.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.07.2014 справу №910/9735/14
прийнято до провадження судді
Літвінової М.Є., розгляд справи
значений на 28.07.2014.

Ухвалою від 28.07.2014, в порядку ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
04.08.2014.

У відзиві на позов відповідач
заперечив проти заявлених позовних
вимог з посиланням на не надходження
бюджетного асигнування та відсутність
вини відповідача у існуванні
заборгованості.

Представники третьої особи в судове
засідання не з'явились, про дату та час
розгляду справи повідомлені належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштової
кореспонденції, які долучені до
матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.08.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

13.02.2014 між Державним підприємством
"Автопідприємство державної судової
адміністрації" (виконавець за
договором, позивач) та Вищим
адміністративним судом України
(замовник, відповідач) укладено договір
№23/2014 про надання послуг (далі -
договір), за умовами якого (п. 1.1),
замовник доручає, а виконавець бере на
себе зобов'язання у 2014 році надати
замовнику послуги щодо забезпечення
людськими ресурсами, інші (послуги щодо
забезпечення персоналом для роботи у
сфері перевезень службовими
автомобілями ВАСУ), код державного
класифікатора продукції та послуг ДК
016-2010-78.30.1 (далі - послуги), а замовник -
прийняти і оплатити послуги
передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.3 Договору,
транспортні послуги включають
зберігання автомобілів на території
замовника (їх перелік зазначений в
додатку 3 до договору) та забезпечення
автомобілів замовника водіями
виконавця.

Виконавець приймає автомобілі
замовника згідно акту
прийому-передачі, що укладається між
сторонами і, відповідно, повертає їх
згідно акту прийому-передачі, що
укладається між сторонами у разі
припинення дії договору чи зменшення
обсягу закупівлі послуг (п. 1.8 Договору).

Згідно п. 1.8 Договору, початком роботи
вважається час прибуття автомобіля у
визначене замовником місце,
закінченням роботи - відмітка
замовника в подорожньому листі про
закінчення надання послуг.

Ціна цього Договору становить 2 156 115,78
грн., в т.ч. ПДВ -20% складає 359 352,63 грн. та
визначається згідно протоколу
погодження договірної ціни (додаток №1)
та калькуляції вартості послуг щодо
забезпечення людськими ресурсами, інші
(послуги щодо забезпечення персоналом
для роботи у сфері перевезень
службовими автомобілями ВАСУ) (додаток
№2), які є невід'ємними частинами
Договору.

Згідно п. 3.3 Договору, замовник бере
бюджетні зобов'язання за договором та
провадить видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисом.

Виконавець надає замовнику щомісячно
два рахунки за надані послуги, а саме:
за термін з 01 по 15 включно поточного
місяця, та за термін з 16 по останній
день місяця, які разом складають всю
вартість наданих послуг за поточний
місяць. До рахунку додається акт
здачі-приймання робіт (наданих послуг),
згідно п. 4.1 Договору.

Розрахунки проводяться шляхом: два
рази на місяць за фактично надані
послуги на підставі рахунку та акту
прямим банківським переказом на
розрахунковий рахунок виконавця
протягом 7 банківських днів від дати
підписання акту, при наявності коштів
на реєстраційному рахунку замовника в
Державній казначейській службі
України.

До рахунку додаються: акт
здачі-приймання робіт (надання послуг),
реєстри подорожніх листів службових
легкових автомобілів замовника та
фіскальні чеки на заправку автомобілів
пальним (п. 4.3).

У разі затримки бюджетного
фінансування розрахунок за надані
послуги здійснюється протягом 7
банківських днів з дати отримання
замовником на свій реєстраційних
рахунок бюджетного асигнування,
відповідно до п. 4.4 Договору.

Розрахунки за надані послуги
здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 49
Бюджетного кодексу України (п. 4.5
Договору.), відповідно до якої,
розпорядник бюджетних коштів після
отримання товарів, робіт і послуг
відповідно до умов взятого бюджетного
зобов'язання приймає рішення про їх
оплату та надає доручення на
здійснення платежу органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, якщо інше не передбачено
бюджетним законодавством, визначеним
пунктом 5 частини першої статті 4 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 5.1 Договору, строк
(термін) надання послуг - з 01.03.2014 по
31.12.2014.

Факт надання послуг за договором
підтверджується відповідними
документами, що зазначені в п. 4.2
Договору та згідно п. 5.3.3 Договору,
послуги вважаються наданими в повному
обсязі та належним чином після
підписання сторонами відповідного
акту.

Згідно п. 10.1 Договору, цей договір
набирає чинності з моменту його
укладення і діє до 31.12.2014, а в частині
розрахунків - до повного їх виконання.

Отже, на підтвердження надання послуг
за Договором за період з 16.03.2014 по 31.03.2014
на загальну суму 96 595,31 грн., в тому числі
ПДВ - 16 099,22 грн., та за період з 01.04.2014 по
13.04.2014 на загальну суму 66 869,00 грн. в тому
числі - 11 144,83 грн., позивач надав суду
акти здачі-приймання робіт (наданих
послуг) № 6 від 08.04.2014 та № 7 від 29.04.2014,
які підписані сторонами Договору без
зауважень, а тому в порядку п. 5.3.3
Договору, послуги вважаються наданими
в повному обсязі та належним чином.

Крім того, в підтвердження надання
послуг за Договором у вказаний період,
до матеріалів справи долучені копії
подорожніх листів службових легкових
автомобілів, які містять інформацію
про автомобілі, прізвища водіїв, також
наявні відмітки про початок,
закінчення надання послуг, тощо.

Спір виник внаслідок неналежного
виконання відповідачем зобов'язань за
Договором в частині оплати наданих
послуг, яка надана 08 та 29.04.2014 у розмірі
96 595, 31 грн. та 66 869,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов,
заперечив проти заявлених позовних
вимог та зазначив, що позов пред'явлено
до неналежного відповідача. Відповідач
зазначив, що заборгованість заявлена
до стягнення позивачем виникла
внаслідок не надходження з Державного
бюджету України необхідних коштів, а
тому не з вини відповідача.

Однак, заперечення відповідача, що
ґрунтуються на відсутності бюджетного
фінансування та ненадходженні
бюджетних коштів відповідачу, як на
підставу для відмови у задоволенні
позовних вимог, судом до уваги не
беруться, з огляду на наступне.

На лист Вищого адміністративного суду
України від 08.04.2014 №428/12/14-14 щодо
реєстрації фінансових зобов'язань,
Державна казначейська служба України
(лист №14-08/1241-8922 від 14.04.2014) повідомила,
що з метою стабілізації економічної
ситуації в державі та економічного і
раціонального використання державних
коштів постановою Кабінету Міністрів
України від 01.03.2014 №65 "Про економію
бюджетних коштів та недопущення втрат
бюджету" затверджені заходи щодо
економного та раціонального
використання державних коштів,
передбачених для утримання органів
державної влади та інших державних
органів, утворених органами державної
влади підприємств, установ та
організацій, які використовують кошти
державного бюджету.

Пунктом 5 Заходів постанови
передбачено недопущення використання
для обслуговування органів державної
влади та інших державних органів,
утворених органами державної влади
підприємств, установ та організацій,
які використовують кошти державного
бюджету, більше одного легкового
автомобіля, якщо інше не передбачено
законом або актом Кабінету Міністрів
України.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 179 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
встановлено, що
господарсько-договірними
зобов'язаннями є майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів. Частиною 7 вказаної норми
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Судом встановлено, що між сторонами
укладений Договір про надання послуг
№23/2014 від 13.02.2014, відповідно до якого
замовник доручає, а виконавець бере на
себе зобов'язання надати замовнику
послуги щодо забезпечення людськими
ресурсами, інші (послуги щодо
забезпечення персоналом для роботи у
сфері перевезень службовими
автомобілями ВАСУ), а замовник -
прийняти і оплатити послуги.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором про
надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901
Цивільного кодексу України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Тобто, законодавець покладає на
виконавця обов'язок надання послуг, а
замовник зобов'язаний їх прийняти і
оплатити.

Згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК
України передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України
визначено, що однією із ознак майнових
відносин є юридична рівність їх
учасників, в тому числі й органів
державної влади, а тому самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з місцевого
бюджету та відсутністю у ньому коштів,
не виправдовують замовника та не
заперечують обов'язку такого органу,
який виступає стороною зобов'язального
правовідношення, від його виконання
належним чином.

Таким чином, відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
для звільнення відповідача від оплати
наданих послуг.

Аналогічна правова позиція наведена в
Постановах Вищого господарського суду
№914/1760/13 від 13.11.2013, рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005.

Також, в постанові Верховного Суду
України від 15.05.2012 у справі № 11/446
вказується на те, що відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
черговий рік, не виправдовує
бездіяльність установи яка
фінансується з державного бюджету, і не
є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Отже, п. 4.4 Договору сторони передбачили
не умови виникнення у відповідача
цього обов'язку, а порядок і строки
здійснення розрахунків, тобто строки
виконання зобов'язання.

Отже, відсутність у боржника
необхідних коштів, як і порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважається
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності (ст. 218 ГК України).

Сторони у п. 4.4 договору визначили строк
виконання відповідачем зобов'язання з
оплати наданих послуг вказівкою на
обставини надходження бюджетних
асигнувань. Однак, вказана подія не
може бути визнана такою, що неминуче
має настати.

Оскільки факт наявного боргу
відповідача перед позивачем належним
чином доведено, документально
підтверджено й відповідачем не
спростовано, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача боргу в розмірі 163 464,31 грн.
підлягають задоволенню.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Вищого адміністративного
суду України (01029, м. Київ, вул.
Московська, 8, корпус 5, код 33235788) на
користь Державного підприємства
"Автопідприємство державної судової
адміністрації" (04205, м. Київ, проспект
Оболонський, 23-А, код 32824268) суму
заборгованості у розмірі 163 464,31 грн.
(сто шістдесят три тисячі чотириста
шістдесят чотири гривні 31 коп.) та 3 269,28
грн. (три тисячі двісті шістдесят
дев»ять гривень 28 коп.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 08.08.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова