ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2014 року
Справа № 904/2374/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.
(доповідач),

суддів: Сизько І.А., Герасименко І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.,

за участю представників:

від позивача: Киселиця І.Ю. представник,
довіреність № 9 від 04.06.14;

від відповідача: Кустов С.В.
представник, довіреність № 42-01/14 від
05.01.14,

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Дніпроважмаш" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.06.2014р. у справі №904/2374/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Квазард
корпорейшен",
м.Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства
"Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ

про стягнення 617642грн.92коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі №904/2374/14 (суддя Турчин С.О.)
позов товариства з обмеженою
відповідальністю (далі-ТОВ) "Квазард
корпорейшен", з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 06.06.2014р.,
задоволено, з публічного акціонерного
товариства (далі-ПАТ) "Дніпроважмаш" на
користь позивача стягнуто
432014грнє.79коп. основного боргу, 81197грн.
пені, 6173грн.70коп. трьох процентів
річних та 616грн.92коп. інфляційних втрат;

- приймаючи рішення, господарський суд
виходив з обставин по неналежному
виконанню відповідачем зобов"язань за
договором №121/61 від 12.05.2011р. в частині
повної та своєчасної оплати
поставленої продукції та з відсутності
підстав для задоволення клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
внаслідок ненадання ним належних
доказів в обґрунтування такого
зменшення;

- не погодившись з прийнятим рішенням,
ПАТ"Дніпроважмаш" подало апеляційну
скаргу, в якій просить це рішення
змінити в частині стягнення пені в сумі
81197грн. та зменшити її розмір на 50
процентів;

- у поданій скарзі йдеться про
невиконання позивачем належним чином
положень вказаного договору в частині
своєчасного надання при поставці
продукції товаросупровідних
документів, зокрема, рахунку, акту
походження, акту радіологічної
безпеки, про те, що невиконання
позивачем свого обов"язку виключає
наявність у останнього права вимагати
стягнення суми боргу відповідно до
умов договору, про те, що скрутне
фінансове становище в металургійній
промисловості, спричинене кризою
мирової та вітчизняної економіки
зробило неможливим своєчасне
виконання умов договору,
ПАТ"Дніпроважмаш" заборгували
підприємства з державно формою
власності, у зв"язку з чим, загальна
сума штрафних санкцій не відповідає
засадам справедливості та розумності
як складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права;

- позивач вважає рішення суду
обґрунтованим, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
посилаючись на безпідставність
доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.05.2011р. ТОВ"Квазард корпорейшен"
(продавцем) та відкритим акціонерним
товариством "Дніпроважмаш" (покупцем)
укладено договір №121/61, на підставі
якого продавець зобов"язався в порядку
та строки, встановлені цим договором,
передати покупцю продукцію в
кількості, відповідної якості та за
цінами, вказаними у специфікаціях, а
покупець - прийняти продукцію та
оплатити її на умовах, визначених
договором.

Відповідно до п.3.1 договору розрахунки
за продукцію здійснюються протягом
десяти банківських днів після поставки
шляхом перерахування стопроцентної
вартості поставленої партії продукції.

Згідно з п.4.3 договору датою поставки
вважається дата, зазначена в накладній.

П.6.2 договору передбачена
відповідальність покупця за
несвоєчасну оплату продукції у вигляді
сплати продавцю пені в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
несплаченої у строк продукції за кожен
день прострочки.

Сторонами підписані специфікації до
договору (т.1 а.с.27-33), згідно з якими
поставці підлягав брухт чавунний та
стальний, оплату яких покупець мав
здійснити протягом чотирнадцяти днів
після поставки.

Також сторонами підписана
специфікація по поставці брухту
чавунного (т.1, а.с34) з умовами оплати - в
день поставки.

У вказаній специфікації сторонами
узгоджено, що при поставці брухту
додатково сплачується протягом трьох
днів заборгованість по попередніх
поставках в розмірі двадцяти процентів
від виконаної поточної поставки.

На виконання умов договору протягом
серпня-грудня 2013р. позивач поставив
відповідачу продукцію загальною
вартістю 627013грн.99коп., що
підтверджується представленими в
матеріалах справи видатковими та
товарно-транспортними накладними, а
також прийомо-здаточними актами (т.1,
а.с.35-163).

Оплата вартості поставленої продукції
здійснена відповідачем частково.

Станом на момент звернення з заявою про
уточнення позовних вимог від 06.06.2014р.
заборгованість по оплаті складає
432014грн.79коп.

Докази погашення вказаної суми
заборгованості відповідачем не надані
та в матеріалах справи відсутні.

У зв"язку з несвоєчасною оплатою
продукції позивач нарахував пеню в
сумі 81197грн. за період з 20.08.2013р. по
14.05.2014р., три проценти річних в сумі
6173грн. та втрати від інфляції в сумі
616грн.92коп..

Розрахунок пені виконано позивачем
окремо по кожній видатковій накладній
з урахуванням шестимісячного строку,
встановленого ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України (т.1, а.с.229).

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з ст.611 названого Кодексу у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.625 Кодексу боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Ст.629 Кодексу передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з
урахуванням положень наведених норм та
вищезазна-чених фактичних обставин
справи, а саме: порушення відповідачем
зобов"язань за договором №121/61 від
12.05.2011р. в частині повної і своєчасної
оплати вартості поставленої продукції
та ненадання ним належних і допустимих
доказів, які б спростовували це
порушення, господарським судом
зроблено правильний висновок про
визнання позовних вимог
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі
432014грн.79коп., пені в сумі 81082грн.16коп.,
трьох процентів річних в сумі
6173грн.70коп. та втрат від інфляції в сумі
616грн.92коп..

Між тим, при перевірці розрахунку пені
в розмірі, пред"явленому до стягнення
господарським судом залишені поза
увагою обставини по частковому
зарахуванню позивачем отриманих
протягом 2014р. від відповідача сум в
рахунок заборгованості, яка виникла у
2013 році, зокрема, по видатковій
накладній №0000093 від 06.08.2013р. в сумах
відповідно 18922грн, 11095грн. та 13247грн.(т.2,
а.с.143-146).

За таких обставин сума пені, яка
пред"явлена до стягнення з відповідача,
підлягає зменшенню.

Одночасно слід зазначити, що
покладаючи, за наслідками розгляду
справи, судовий збір на відповідача в
сумі 13375грн.89коп, господарський суд
послався на виникнення спору внаслідок
неправильних дій відповідача і
наявність у нього, у зв"язку з цим, права
по такому розподілу збору незалежно
від результатів вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з вищенаведеним
висновком господарського суду,
оскільки вважає ці висновки зробленими
всупереч положенням процесуальних
норм.

Так, в п.3.10 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз"яснено, що у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов"язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.

У даному випадку, 06.06.2014р. позивач
звернувся до господарського суду з
заявою про уточнення позовних вимог,
якою фактично зменшив розмір
попередньо пред"явленої до стягнення
загальної суми заборгованості до
520002грн.41коп. поряд з заявою від 14.05.2014р,
згідно з якою такий розмір складав
668794грн.61коп.

Отже, господарський суд мав вирішувати
спір та здійснювати розподіл судових
витрат за наслідками такого вирішення
виключно в межах ціни позову, яка
дорівнює 520002грн.41коп..

Таким чином, з урахуванням задоволених
позовних вимог по перелічених вище
сумах заборгованості, пені, трьох
процентах річних та втрат від інфляції
судовий збір, який підлягає покладенню
на відповідача дорівнює 10397грн.75коп.

З огляду на викладене рішення
місцевого господарського суду слід
частково змінити.

Доводи скаржника колегією суддів
визнані необґрунтованими.

Згідно з п.3 ч.1 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов"язання.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотне значення можуть мати
обставини, які стосуються ступеня
виконання зобов'язання, причин
невиконання або неналежного виконання,
незначного прострочення у виконанні
зобов'язання, негайного добровільного
усунення винною стороною порушення та
його наслідків.

Ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як вірно зазначено господарським судом
при прийнятті оскаржуваного рішення
належні та допустимім докази в
обґрунтування наявності будь-яких з
наведених обставин відповідачем не
надані.

Господарський суд цілком об"єктивно
оцінив представлені відповідачем
доводи та відмовив в задоволенні
клопотання про зменшення розміру пені.

При цьому посилання скаржника на
скрутне фінансове становище,
спричинене кризою мирової та
вітчизняної економіки є
необґрунтованими, оскільки у
відповідний період кожен з суб"єктів
господарювання знаходиться в рівних
умовах.

Також, згідно з ст.622 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Докази звернення до позивача з вимогою
про передачу рахунків та інших
документів скаржником суду не надані,
внаслідок чого, зобов"язання по
передачі рахунків та інших документів
слід вважати виконаними позивачем.

Керуючись ст.ст. 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.06.2014р.
у справі №904/2374/14 змінити;

- викласти абзаци перший та другий
резолютивної частини рішення в
наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути зпублічнорго аккціонерного
товариства "Дніпроважмаш" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю"Квазард корпорейшен"
432014грн.79коп. основного боргу,
81082грн.16коп. пені, 6173грн.70коп. трьох
процентів річних, 616грн.92коп. втрат від
інфляції та 10397грн.75коп. судового збору,
видати наказ.";

- в інших частинах рішення залишити без
змін;

- видачу наказу доручити
господарському суду Дніпропетровської
області

Головуючий
І.Л.Кузнецова

Суддя
І.М.Герасименко

Суддя
І.А.Сизько

Повна
постанова складена 26.08.2014р