КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.
Справа№ 910/8292/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Рябухи В.І.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 - дов.
№387 від 07.05.2014р.

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення

господарського суду міста Києва

від 17.07.2014р. (суддя
Ващенко Т.М.)

у справі №910/8292/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

(далі - ФОП ОСОБА_3)

до Відкритого
акціонерного товариства

Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»

(далі - ВАТ НАСК
«Оранта»)

про стягнення 116 832,54
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.07.2014р. у справі №910/8292/14
позов задоволено частково, стягнуто з
ВАТ НАСК «Оранта» на користь ФОП ОСОБА_3
12 500,00 грн. основного боргу, 810,27 грн.
пені, 200,34 грн. 3% річних, 270,20 грн. витрат
по сплаті судового збору. В іншій
частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку, просив скасувати та прийняти
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. В обґрунтування своїх
вимог зазначив, що оскаржене рішення
прийняте з неповним та необ'єктивним
встановленням обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору у справі тощо.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
оскаржене рішення скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі за
наведених в скарзі підстав.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи його повідомлено
належним чином (відповідне
повідомлення про вручення поштового
відправлення наявне в матеріалах
справи - а.с.167), про неявку та її причини
суд не повідомив, клопотань про
відкладення справи не надіслав, відтак
апеляційний господарський суд вважав
за необхідне справу розглянути за його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
долучені до матеріалів справи письмові
докази, виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню.

Так, ФОП ОСОБА_3 звернулась до
господарського суду міста Києва з
позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про
стягнення, з урахуванням збільшення
позовних вимог, 116 832,54 грн., з яких: 112 500,00
грн. - основний борг; 2 862,32 грн. - пеня; 1
470,22 грн. - 3% річних. В обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що
відповідачем не сплачено в повному
обсязі грошові кошти за надані
позивачем послуги за Договором №01/07
про надання юридичних послуг від
01.07.2011р. (далі - Договір) тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представника позивача,
розглянувши матеріали справи, дійшов
висновку про обґрунтованість частини
цих вимог, відтак позов задовольнив
частково.

Так, задовольняючи позов частково,
місцевий суд встановив, що в жовтні 2013
року позивачем надано відповідачу
послуги за Договором, на підтвердження
чого сторонами підписано акт
приймання-передачі цих послуг за
жовтень 2013 року, натомість жодних
належних і допустимих доказів на
підтвердження надання позивачем
юридичних послуг в період з листопада
2013 року по червень 2014 року суду не
надано тощо.

Як встановлено матеріалами справи,
01.07.2011р. між позивачем (виконавцем) та
відповідачем (замовником) укладено
Договір, за умовами п.2.1 якого обсяг
послуг, що надаються виконавцем
замовнику за Договором, визначаються в
його додатках.

Строк дії Договору (п.7.1) сторонами
встановлено таким чином: Договір
набуває чинності з дати підписання
обома сторонами і діє доки не буде
розірваний на підставі п.7.2 Договору
або до фактичного повного надання
виконавцем послуг згідно додатку до
Договору.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві цю послугу, якщо інше не
встановлено договором. Якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, які встановлено договором
(ст.ст.901, 903 ЦК України).

Положеннями п.п.4.2, 4.4 Договору
встановлено, що вартість послуг, а
також порядок їх оплати визначається в
додатках до Договору. Якщо інше не
передбачене додатками до Договору,
оплата здійснюється протягом 10 (десяти)
банківських днів з дати виставлення
виконавцем відповідного рахунку. Датою
платежу вважається дата списання
коштів з рахунку замовника у
відповідному банку.

Відповідно до додатку 1 від 01.07.2011р. до
Договору, виконавець зобов'язується
надати замовнику юридичні послуги у
вигляді щомісячного абонентського
обслуговування замовника (надання
усних юридичних консультацій, аналіз
законодавства, тощо). Вартість послуг
складає щомісячно 8 000,00 грн. без ПДВ.
Оплата за надані послуги здійснюється
шляхом перерахування коштів на
рахунок, зазначений виконавцем в
Договорі, в строк до 15 числа кожного
місяця. Строк надання послуг триває до
30.06.2014 року.

Угодою від 30.03.2012р. про внесення змін до
додатку 1 від 01.07.2011р. до Договору
сторонами погоджено, що вартість
послуг за Договором складає 12 500,00 грн.
без ПДВ щомісячно.

Після закінчення надання послуг/етапів
надання послуг виконавець надсилає
замовнику акт приймання-передачі
послуг у двох примірниках. Замовник
підписує, датує і повертає виконавцю
один примірник такого акта
приймання-передачі або надсилає
виконавцю мотивовану відмову від його
підписання протягом 5 (п'яти) робочих
днів після одержання акта
приймання-передачі. У разі, якщо
замовник після закінчення зазначених 5
(п'яти) робочих днів не направить
виконавцю підписаний акт
приймання-передачі або мотивовану
відмову від його підписання, сторони
визнають, що акт приймання-передачі
вважається підписаним, а послуги
наданими виконавцем і прийнятими
замовником в обсязі і на умовах,
зазначених у такому акті
приймання-передачі (п.4.5 Договору).

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідачем не заперечувалось факту
надання йому послуг за Договором в
жовтні 2013 року, на підтвердження чого
сторонами підписано акт
приймання-передачі таких послуг за
жовтень 2013 року.

Разом з тим, згідно матеріалів справи
30.05.2014р. позивачем надіслано на адресу
відповідача акти приймання-передачі
наданих послуг за період листопад 2013
року - травень 2014 року, від підписання
яких відповідач в передбачений на те
строк відмовився з мотивів ненадання
таких послуг позивачем.

Кожна сторона повинна довести на
підставі ч.1 ст.33 ГПК України ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За наведених обставин,суд першої
інстанції дійшов висновку, що в
матеріалах справи відсутні належні та
допустимі докази на підтвердження
факту виконання позивачем зобов'язань
з надання юридичних послуг відповідачу
в порядку та на умовах Договору за
період з листопада 2013 року по червень
2014 року.

Положеннями ст.193 ГК України та ст.ст. 525,
526, 530, 612 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, воно підлягає
виконанню в цей строк (термін). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
встановлений договором або законом
строк.

З огляду на те, що відповідачем
прийнято надані позивачем послуги за
жовтень 2013 року та їх не оплачено,
грошові кошти в розмірі 12 500,00 грн.
згідно угоди від 30.03.2012р. (місячна
вартість послуг за Договором)
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача, натомість вимоги
позивача про стягнення грошових коштів
за період з листопада 2013 року по
червень 2014 року в розмірі 100 000,00 грн. є
недоведеними за відсутності правових
підстав для стягнення з відповідача
цих коштів в цьому періоді.

Доводи апелянта про те, що підписавши
Договір та додаток 1 до нього,
відповідач придбав майнове право на
отримання послуги, а відтак повинен
сплачувати за право, а не за послугу
вартість щомісячної винагороди в
повному обсязі незалежно від того, чи
була надана послуга, не заслуговують на
увагу, оскільки за змістом ст.ст.901, 903 ЦК
України обов'язок замовника оплатити
за надані послуги кореспондується з
обов'язком виконавця надати таку
послугу належної якості у строки та в
порядку, встановленому договором.
Жодних належних і допустимих доказів
на підтвердження таких обставин
позивачем не надано.

Відповідно до ст.610 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання) є порушенням
зобов'язання.

Приписами ст.ст.549, 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. Пеня
є неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Передбачений статтею 1 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені обчислюється на підставі ст.3
цього Закону від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Сторони погодили, що у випадку
прострочення оплати, виконавець має
право стягнути пеню у розмірі
подвійної облікової ставки,
встановленої Національним банком
України, що діє у період, за який
нараховується пеня за кожен день
прострочення. Виконавець реалізує
зазначене право шляхом надсилання
замовнику листа про нарахування пені.
Виконавець має право призупинити
надання послуг та/або затримати
передачу результатів надання послуг до
одержання повної оплати за попередньо
надані послуги (п.4.6 Договору).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновками місцевого
суду щодо розрахунку пені та 3% річних,
згідно якого розмір пені підлягає
стягненню в сумі 810,27 грн., розмір 3%
річних - 200,34 грн. та приходить до
висновку, що судом першої інстанції
прийнято законне рішення про часткове
задоволення позовних вимог в частині
стягнення штрафних санкцій.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 17.07.2014р. у справі
№910/8292/14 - без змін.

Матеріали справи №910/8292/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
Г.А. Жук

В.І. Рябуха