ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 серпня 2014 р. Справа №
903/585/14Господарський суд Волинської
області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря
Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук
Світлана Анатоліївна

За участю представників сторін:

від позивача: Шелестюк О.М. (
представник за дов. №3 від 08.07.2014 р.)

від відповідача 1 (фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2): н/з

від відповідача 2 (фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3): н/з

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку у приміщенні
господарського суду Волинської
області справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Тигрес" до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення 9 572,40 грн.

В судовому засіданні 13.08.2014 р. у
відповідності до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тигрес" звернулося в
суд з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 8
899,61 грн.

Позов мотивувало тим, що між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Тигрес" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено
договір поставки №ТР13-237 від 09.08.2013 р.,
відповідно до якого товариство з
обмеженою відповідальністю "Тигрес"
зобов'язується поставити партіями та
передати у власність ОСОБА_3 товар, а
остання в свою чергу зобов'язується
прийняти у власність товар та
своєчасно оплатити його в асортименті
й у кількості, відповідно до накладних,
що є невід'ємною частиною договору.

Позивач зазначає, що поставив
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 товар
на суму 9 230,09 грн., що підтверджується
видатковими та товаротранспортними
накладними наявними в матеріалах
справи.

05.02.2014 р. на адресу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 було надіслано
вимоги № 80 щодо погашення існуючої
заборгованості та для зменшення боргу -
повернення товару. Про те дана вимога
була виконана лише частково на суму 2
352,34 грн.

30.04.2014 р. між товариством з
обмеженою відповідальністю "Тигрес" та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
укладено договір поруки №П-5 з метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 згідно договору поставки
№ТР13-237 від 09.08.2013 р.

Відповідно до договору поруки
поручитель зобов'язується перед
позивачем солідарно відповідати за
виконання зобов'язань боржника. Сума
поруки складає 200,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача
ФОП ОСОБА_3 за неналежне виконання
взятих на себе зобов'язань
заборгованість в сумі 8 899,61 грн. з них: 6
877,75 грн. основного боргу, 384,40 грн. пені,
949 грн. 40 % річних, 687,77 грн. штрафу. Та
стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_2 200,00
грн. згідно договору поруки №П-5 від
30.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2014
р. за вказаним позовом було порушено
провадження у справі та призначено
розгляд останньої в судовому
засіданні.

09.07.2014 р. у зв'язку із неявкою
представників відповідачів в судове
засідання та у з в'язку із тим, що
відповідач 2 (фізична особа-підприємець
ОСОБА_3) не була належним чином
повідомлена про дату та час розгляду
справи ухвалою суду було відкладено
розгляд справи.

Через канцелярію суду 31.07.2014 р. позивач
подав клопотання про збільшення
розміру позовних вимог та пояснення
стосовно ціни позову, довідку про
проведенні розрахунки.

Суд прийняв подане клопотання, а
тому має місце нова ціна позову, а саме:
стягнути солідарно з відповідача 1 (ФОП
ОСОБА_2) та відповідача 2 (ОСОБА_3)
заборгованості в розмірі 200 грн.
основного боргу. Стягнути з
відповідача 2 (ФОП ОСОБА_3) 6 877,75 грн.
основного боргу, 548,15 грн. пені, 1 258,73 грн.
40% річних, 687,77 грн. штрафу.

01.08.2014 р. у зв'язку з необхідністю
витребувати додаткові докази
необхідні для розгляду справи ухвалою
суду було відкладено розгляд справи.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та подала
довідку, що підтверджує суму боргу
станом на день розгляду справи.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явився. Вимоги ухвали
суду не виконали про причини неявки суд
не повідомили.

Явка сторін обов'язковою не
визнавалась. Суд прийшов до висновку
про можливість розгляду справи по суті
в судовому засіданні за відсутністю
відповідачів, за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору та з огляду на встановлений
статтею 69 ГПК України строк вирішення
спору.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази в
справі, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що 09.08.2013 р. між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Тигрес" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено
договір поставки №ТР13-237 (а.с.12-14).

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник зобов'язується
поставляти окремими партіями та
передавати у власність покупцю товари,
а покупець зобов'язується приймати та
оплачувати їх.

Відповідно до п.1.3 Договору ціна на
товар(звичайна ціна), який передається
покупцю, визначається сторонами у
видаткових накладних, згідно діючих у
постачальника цін на момент поставки.
Видаткові накладні є невід'ємними
частинами даного договору.

У відповідності до п.2.1 Договору
передбачає, що ціни на товар
визначаються Постачальником
самостійно.

Відповідно до п.п. 5.1. - 5.3. Договору
постачальник повинен поставити партію
товару покупцю у строк погоджений
сторонами. Доставка товару
здійснюється за рахунок постачальника.
Доставка може здійснюватись
транспортом та за рахунок покупця, що
погоджується окремо. Поставка товару
здійснюється на умовах DDP відповідно до
Інкотермс Міжнародні правила
тлумачення торговельних термінів
(редакція 2010 року), з урахуванням умов
Договору, за місцезнаходженням
торгової точки покупця (місця
доставки), вказаним в
замовленні/видатковій накладній на
поставлений товар.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 9 230,09 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 40496 від 12.08.2013
р. на суму 3 351,34 грн., №40682 від 12.08.2013 р. на
суму 5 878,75 грн. та
товарно-транспортними накладними від
12.08.2013 р. №Р40496 на сум 3 351,34 грн., від
12.08.2013 р. № Р40682 на суму 5 878,75 грн.
(а.с.15-18).

Відповідно до п.11.1 договору
передбачено, що з метою забезпечення
постачальнику можливості контролю за
вчасними розрахунками покупець
зобов'язаний кожні 14 календарних днів з
моменту поставки товару, надавати
постачальнику достовірну інформацію
(звіт) про реалізацію товару та/або його
залишки. Звіт подається покупцем по
факсу, електронною поштою або іншим
способом, який дає можливість
зафіксувати час відправлення звіту.
покупець несе відповідальність за
надання неправдивої інформації
постачальнику. Сторони домовились про
те, що звіти покупця мають юридичну
силу та породжують права та обов'язки
для сторін. Сторони мають право
використовувати їх як докази в суді. У
разі не подання покупцем постачальнику
звіту згідно умов даного договору або
подання звіту з недостовірними даними,
вважається, що весь поставлений товар
покупцем реалізований і у нього настав
обов'язок сплатити вартість всього
поставленого товару наступного дня,
після того як звіт мав бути наданий.

Відповідач (покупець) достовірну
інформацію (звіт) про реалізацію товару
та/або його залишки протягом 14 днів
позивачу (постачальнику) з моменту
поставки товару включно, не надав.
Строк оплати за поставлений товар
настав з 15.02.2014.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст.144 ГК України майнові права та
майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530
ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено законом або
договором, не випливає із суті
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

В даному випадку, відносини між
сторонами носять договірний характер,
укладений між останніми договір
поставки №ТР13-237 від 09.08.2013 р.

З огляду на викладене, враховуючи
поставку товару позивачем та не
проведення при цьому належних
розрахунків відповідачем (ФОП ОСОБА_3),
позовні вимоги в частинні стягнення
основного боргу підлягають до
задоволення повністю в розмірі 6 877,75
грн.

Відповідно до п. 8.3. за прострочення
платежів, передбачених договором,
Покупець сплачує Постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний
календарний день прострочення за весь
час прострочення без обмежень.

Позивачем було нараховано 548,15 грн. пені
варто зазначити, що вони судом
перевірені, підставні та підлягають до
стягнення з відповідача.

У відповідності до п.7.4. якщо покупець
не оплатив вартість поставленого
товару у визначений строк то він
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також сорок
процентів річних від простроченої
суми.

Відповідно до даного пункту (п.7.4.)
позивач нарахував відповідачу (ФОП
ОСОБА_3) 1 258,73 грн. 40% річних.

Відповідно до ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Судом дана сума перевірена підставна
та підлягає до стягнення з ФОП (ОСОБА_3).

Згідно п.8.5. невиконання покупцем вимог
постачальника вважається грубим
порушенням умов договору, втакому
випадку покупець додатково сплачує
штраф у розмірі 10 (десять) % від вартості
товару щодо якого існує порушення.
Позивач нарахував відповідачу (ФОП
ОСОБА_3) штраф у розмірі 687,77 грн., дана
сума судом перевірена, підставна та
підлягає до стягнення з відповідача 2
(ФОП ОСОБА_3).

30.04.2014 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "ТИГРЕС" як
кредитором і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 як
поручителем було укладено договір
поруки №П-5.

Відповідно до п.1. та п.1.2. даного
договору поручитель зобов'язався перед
кредитором солідарно відповідати за
виконання зобов'язань боржника (ФОП
ОСОБА_3) згідно з умовами договору
поставки № ТР13-237 від 09.08.2013 р. з усіма
додатками, доповненнями, змінами,
додатковими угодами до нього як
існуючими на момент укладення
договору, так і тими, що виникнуть на
його підставі у майбутньому; сума
поруки по зобов'язаннях боржника
складає 200,00 грн.

У відповідності до п.2.1. у випадку
невиконання боржником своїх обов'язків
перед кредитором за договором
поставки, кредитор має право
звернутись до поручителя з вимогами
про виконання поручителем зобов'язань
боржника в повному обсязі, а поручитель
зобов'язується в повному обсязі
виконати за боржника його зобов'язання
перед кредитором. Ці вимоги є
обов'язковими для виконання протягом 2
(двох) календарних днів з моменту
направлення поручителеві від
кредитора письмового повідомлення про
невиконання Боржником зобов'язань за
договором поставки.

У відповідності зі ст.ст.553, 554, 543
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. У разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст.541 ЦК України
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Грошовою вимогою від 07.05.2014 р. (а.с.21-22)
позивач просив відповідача (ФОП ОСОБА_2)
сплатити суму боргу в розмірі 200,00 грн. у
зв'язку з невиконанням відповідачем
(ОСОБА_3) зобов'язань за договором
поставки, проте ФОП ОСОБА_2 відповіді на
вимогу не надав, суми заборгованості не
оплатив.

У зв'язку з тим, що відповідач (ФОП
ОСОБА_3) не виконала взятих на себе за
договором поставки №ТР13-237 від 09.08.2013р.
зобов'язань, вимога про стягнення з
поручителя - ФОП ОСОБА_2 як із
солідарного боржника 200,00 грн.
заборгованості обґрунтована і
підлягає до задоволення.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір до розгляду судом
доведено з вини відповідачів, які не
виконали договірних зобов'язань,
відповідно до ст. ст. 44,49 Господарського
процесуального кодексу України на них
слід покласти судові витрати по справі
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог по відношенню до
кожного з них (1 827,00*200/9372,40=38,99 грн.). на
відповідача 2 в розмірі 1788,01 грн., на
відповідача 1 - 38 грн. 99 коп.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України та на підставі ст.ст. 144, 173, 193, 202,
218 Господарського кодексу України,
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 626, 627, 692 Цивільного
кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_2) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ТИГРЕС"
(Волинська область, Луцький район, село
Липини, вул. Перемоги, 25, ) 9 372,40 грн. (девять тисяч триста
сімдесят три гривень сорок копійок) з
них: (6 877,75 грн. основного боргу, 548,15 грн.
пені, 1 258,73 грн. 40% річних та 687,77 грн.
штрафу) та 1788,01 (одну тисячу сімсот
вісімдесят вісім гривень одну копійку)
витрат по оплаті судового збору.

Стягнути солідарно з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2), фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИГРЕС" (Волинська
область, Луцький район, село Липини,
вул. Перемоги, 25, ) 200,00
грн. (двісті гривень) заборгованості.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИГРЕС" (Волинська
область, Луцький район, село Липини,
вул. Перемоги, 25, ) 38,99
грн. (тридцять вісім гривень дев'яносто
дев'ять копійок) витрат, пов'язаних з
оплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
господарський суд Волинської області
до Рівненського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
моменту підписання повного тексту
рішення.

Повне рішення складено

та підписано 13.08.2014 р.

Суддя
І. О. Гарбар