ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.08.14 Справа № 904/4536/14

За позовом Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до публічного акціонерного товариства
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль", м.
Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область

про стягнення 868 627,89 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання - помічник
судді Гезь А.С.

Представники:

від позивача: Мельник В.В., довіреність
№14-93 від 18.05.2014

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі - Позивач)
звернулась до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до публічного акціонерного
товариства "Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" (надалі -
Відповідач) про стягнення 868 627,89 грн.
за договором №МР001-2006-ТЕ про закупівлю
природного газу від 19.01.2012.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.06.2014
порушено провадження у справі, позовна
заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 21.07.2014, 04.08.2014
оголошувалась перерва до 04.08.2014 та
12.08.2014 відповідно, в зв'язку з
необхідністю витребування додаткових
документів до матеріалів справи,
відповідно до ст.77 Господарського
процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем вимог діючого
законодавства та умов згаданого
договору, а саме - порушення строків
оплати за прийнятий у січні - квітні 2012
року природний газ. У підтвердження
своїх позовних вимог Позивач надав
суду договір №МР001-2006-ТЕ про закупівлю
природного газу від 19.01.2012 з додатками
та додатковою угодою від 27.06.2012, акти
приймання-передачі природного газу від
31.01.2012, 29.02.2012, 31.03.2012, 30.04.2012, банківські
виписки, сальдо та довідку по операціям
публічного акціонерного товариства
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль".

Позивач керуючись п.п. 4.1., 7.3. названого
договору, нормами Господарського та
Цивільного кодексів України просить
стягнути з Відповідача 257 067,96 грн. - 3%
річних (загальний період нарахування з
18.07.2012 по 28.12.2012), 611 559,93 грн. - пені
(загальний період нарахування з 18.07.2012
по 14.11.2012).

Відповідач заперечив проти
задоволення позовних вимог; 21.07.2014
надав відзив на позов з контр
розрахунок 3 % річних, пені та зазначив,
що оплата 800 905,05 грн. заборгованості
за поставлений природний газ була
здійснена 26.11.2012, що підтверджується
платіжним дорученням №18 від 26.11.2012, у
сумі 18 473 711,90 грн. - 07.12.2012 (платіжне
доручення №20 від 07.12.2012), відтак
розрахунки Позивача є невірними та не
підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 12.08.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2012 між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (надалі -
Продавець, Позивач) та публічним
акціонерним товариством
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" (надалі -
Покупець, Відповідач) було укладено
договір №МР001-2006-ТЕ про закупівлю
природного газу (надалі - Договір)
відповідно до пункту 1.1 якого Продавець
зобов'язується поставити Покупцеві
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"), а Покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ у обсязі, зазначеному у
пункті 1.2. цього Договору, з
використанням Покупцем виключно для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що
передача Покупцю природного газу в
період із 01 січня 2012 по 31 грудня 2012
здійснюється в загальному обсязі 39986,285
тис. куб. м, у тому числі по місяцях (у
тис. куб. м): січень - 9584,342, лютий - 7403,318,
березень - 6003,358, квітень - 2428,430, жовтень -
2658,1104, листопад 4342,559, грудень - 7566,174.

Загальна вартість Договору на дату
його укладення становить 43 625 036,93 грн.,
крім того ПДВ - 8 725 007,39 грн., разом з ПДВ -
52 350 044,32 грн. (п. 3.1. Договору).

За пунктом 4.1. Договору оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяці поставки газу.
Остаточний розрахунок за газ
здійснюється до 14-го числа місяця
наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 5.1. Договору строк
поставки газу: з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року включно.

Відповідно до пункту 10.1. Договору, він
діє у частині поставки газу - до 31.12.2012
року включно, в частині розрахунків -
до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору Позивачем в
період з січня по квітень 2012 року було
передано, а Відповідачем прийнято
природний газ в обсязі 26 879,889 тис. куб.
м. на загальну суму 35 191 150,66 грн.

Факт поставки природного газу
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2012, 29.02.2012, 31.03.2012, 30.04.2012 та не
заперечується Сторонами.

Таким чином, за умовами Договору (п.4.1.)
Відповідач мав оплатити поставлений
природний газ в січні 2012 року (11 974 647,55
грн.) - в строк до 14.02.2012 включно; в лютому
2012 року (12 914 007,71 грн.) - в строк до
14.03.2012, в березні 2012 року (8 821 562,41 грн.)
- в строк до 14.04.2012 включно; в квітні 2012
року (1 480 932,99 грн. - в строк до 14.05.2012
включно.

Проте Відповідач здійснив оплату за
поставлений природний газ частвоко та
з порушенням строку передбаченого
Договором.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.10.2012 по
справі №42/5005/6995/2012 (яка перебувала в
провадженні судді Колісника І.І.) позов
задоволено повністю, призначено до
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" основний борг (за
отриманий природний газ по договору
№МР001-2006-ТЕ про закупівлю природного
газу від 19.01.2012 в період січні - квітні
2012 року) у сумі 19 276 159,03 грн.,
інфляційні втрати в сумі 85 101,97 грн.,
пеню у сумі 527 525,45 грн. (період
нарахування з 14.02.2012 по 17.07.2012), 3% річних
у сумі 209 884,83 грн. (період нарахування
14.02.2012 по 17.07.2012), штраф у сумі 1 081 462,71
грн.

Відповідач суму основної
заборгованості за отриманий у січні -
квітні 2012 року природний газ по
договору №МР001-2006-ТЕ про закупівлю
природного газу від 19.01.2012, Відповідач
здійснив з порушенням строку
передбаченого п. 4.1. Договору, що
підтверджується зокрема банківськими
виписками по рахунку №4064 за 28.12.2012
та по рахунку №7720 за 27.11.2012.

Позивач в позовній заяві ставить
питання про стягнення з Відповідача 257
067,96 грн. - 3% річних (загальний період
нарахування з 18.07.2012 по 28.12.2012) та 611 559,93
грн. - пені (загальний період
нарахування з 18.07.2012 по 14.11.2012).

В силу ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, умов
укладеного договору. Відповідно до
вимог ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України,
невиконання зобов'язання або його
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, є
порушенням зобов'язання.

Виходячи з викладеного, господарським
судом встановлено, що Відповідачем
допущено порушення строків та
порядку здійснення оплати за
поставлений природний газ, що зокрема
підтверджується наданим Позивачем
банківськими виписками по рахунку
№4064 за 28.12.2012 та по рахунку
№7720 за 27.11.2012.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд
стягнути з Відповідача 257 067,96 грн. 3%
річних за загальний період
прострочення з 18.07.2012 по 28.12.2012.

Враховуючи, що Позивачем доведено
шляхом надання належних доказів, що
Відповідачем допущено порушення
строків оплати за прийнятий природний
газ, перевіривши здійснений Позивачем
розрахунок 3% річних, позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню,
а саме підлягають стягненню 3% річних в
сумі 257 067,96 грн.

Відповідно до пункту 7.3. Договору у разі
порушення Покупцем умов пункту 4.1.
цього Договору Покупець зобов'язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів -
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми прострочення
платежу.

Пунктом 9.3. Договору Сторони
передбачили, що строк, у межах якого
вони можуть звернутися до суду з
вимогою про захист своїх прав за цим
Договором (строк позовної давності), у
тому числі щодо стягнення основної
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
5 (п'ять) років.

Позивач нарахував пеню у розмірі 611
559,93 грн. за загальний період
прострочення з 18.07.2012 по 14.11.2012.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання. (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п.6 ст.231 Господарського
кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом встановлено, що
зобов'язання з оплати поставленого
природного газу Відповідачем виконано
з порушенням строку, встановленого
Договором.

Здійснений Позивачем розрахунок пені
відповідає обставинам справи та
приписам діючого законодавства, тому
вимоги Позивача про стягнення з
Відповідача пені в сумі 611
559,93 грн. є обґрунтованими.

Що стосується заперечень Відповідача,
зазначених у відзиві на позов, щодо
того, що оплата 800 905,05 грн.
заборгованості за поставлений
природний газ була здійснена 26.11.2012,
відповідно до платіжним дорученням №18
від 26.11.2012, у сумі 18 473 711,90 грн. - 07.12.2012
відповідно до платіжне доручення №20
від 07.12.2012, відтак розрахунки Позивача є
невірними та не підлягають
задоволенню, судом до уваги не
приймаються виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» передбачено, що з
урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" моментом
виконання грошового зобов'язання є
дата зарахування коштів на рахунок
кредитора або видачі їх йому готівкою,
а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього
Закону банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження. При
цьому порушення банком, що обслуговує
платника (боржника), строку
перерахування коштів до банку, який
обслуговує кредитора, або несвоєчасне
зарахування банками коштів на рахунок
кредитора, в зв'язку з чим сталося
прострочення виконання грошового
зобов'язання, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання цього
зобов'язання, однак надає боржникові
право звернутися до банку, який його
обслуговує, з вимогою щодо сплати пені
відповідно до пункту 32.2 статті 32
названого Закону (див. також частину
третю статті 343 ГК України).

Як вбачається з наданих Позивачем
банківських виписок по рахунку
№4064 за 28.12.2012 та по рахунку
№7720 за 27.11.2012, кошти за отриманий
природний газ перераховані
Відповідачем, були зараховані на
рахунки Позивача саме 27.11.2012 та 28.12.2012.
Відтак період нарахування штрафних
санкцій Позивачем визначено вірно.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551
Господарського процесуального кодексу
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті
83 ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового
рішення зазначається про часткове
задоволення позову і розмір суми
неустойки, що підлягає стягненню.
Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відповідач знаходиться в тяжкому
фінансовому становищі, що зокрема
підтверджується довідкою вих. №795/06 від
23.06.2014 про фінансовий стан публічного
акціонерного товариства
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль", відповідно до
якої останній має дебіторську
заборгованість у розмірі 464 791 тис.
грн., заборгованість перед бюджетом у
розмірі 4 751,2 тис. грн., заборгованість
за спожитий природний газ та його
транспортування у розмірі 333 246.8 тис.
грн., іншу кредиторську заборгованість
у розмірі 319 481 тис. грн. Постановами ВП
№22367948 від 12.02.2012, №22367948 від 11.04.2013,
№22367948 від 21.06.2013, №22367948 від 01.06.2013
державним виконавцем накладено арешти
на розрахункові рахунки Відповідача.
Суд також бере до уваги той факт, що
публічне акціонерне товариство
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" є стратегічно -
важливим об'єктом для міста, адже
виробляє теплову енергію для потреб
населення, підприємств установ та
організацій правобережної частини
міста і включено до реєстру
підприємств паливо - енергетичного
комплексу, які беруть участь у погашені
заборгованості згідно Закону України
від 23.06.2005 "Про заходи спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливо - енергетичного
комплексу", та вважає за необхідне
зменшити розмір пені, яка підлягає
стягненню в сумі 611 559,93 грн. до 50%, що
становить 305 779,96 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судові витрати у справі підлягають
стягненню з Відповідача на користь
Позивача.

Керуючись ст.ст.1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" (51925,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, вул. Радянська, буд. 2,
) на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (01001, місто Київ,
вулиця Богдана Хмельницького, 6, ) 305 779,96 грн. (триста п'ять
тисяч сімсот сімдесят дев'ять гривень 96
копійок) пені, 257 067,96 грн. (двісті
п'ятдесят сім тисяч шістдесят сім
гривень 96 копійок) 3% річних, 17 372,56 грн.
(сімнадцять тисяч триста сімдесят дві
гривні 56 копійок) судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.08.2014.

Суддя А.Є. Соловйова