ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.08.2014 Справа № 920/1168/14

За позовом: Прокурора Дергачівського
району Харківської області в інтересах
держави в особі Державної
пенітенціарної служби України в особі
Державного підприємства
«Сільськогосподарське Підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№109)»,

с. Дворічний Кут Дергачівського району
Харківської області,

до відповідача: Приватного виробничого
підприємства «Нікіта», м. Суми

про стягнення 36 282 грн. 21 коп.

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Прокурор: Циганенко Б.М.

При секретарі судового засідання
Саленко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: прокурор в інтересах
держави в особі позивача просить суд
стягнути з відповідача на користь
Державної пенітенціарної служби
України в особі Державного
підприємства «Сільськогосподарське
Підприємство Дергачівської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області (№109)»
заборгованість на загальну суму 36 282
грн. 21 коп., з яких: 33 645 грн. 12 коп.
основний борг, 248 грн. 30 коп. 3% річних, 2 388
грн. 79 коп. інфляційні витрати, що
виникла у зв'язку з неналежним
виконанням умов договору № 2349-14 від
26.03.2014 року, а також судові витрати по
справі покласти на відповідача.

Прокурор підтримав заявлений позов в
повному обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, письмові
пояснення стосовно заявлених вимог не
подав, про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, тому
відповідно до вимог ст. 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, письмового
відзиву на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши прокурора, оцінивши та
дослідивши докази по справі, суд
встановив:

25 березня 2014 року між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупець) було укладено генеральний
договір поставки нафтопродуктів № 2349-14
(далі - Договір), відповідно до умов
якого постачальник зобов'язуєтеся
передати у власність покупця, а
покупець зобов'язуєтеся прийняти в
свою власність і оплатити
нафтопродукти (надалі - товар)
відповідно до умов Договору та
додатковими угодами до нього.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору,
постачальник зобов'язується на
підставі поданої покупцем заявки та
оплати, передати у власність
останнього товар відповідно до розділу
1 Договору та інших документів
узгоджених сторонами.

Згідно п. 3.2.1. Договору покупець
зобов'язується оплатити товар в
повному обсязі протягом 1-го
банківського дня, з моменту надання
документів вказаних в п. 5.1., 6.2.
Договору.

В розділі 5 Договору встановлено, що
поставка товару здійснюється на
підставі заявки покупця і підписаної
сторонами додаткової угоди з моменту
оплати товару, автотранспортом,
партіями, в кількості та по ціні,
узгодженими на умовах додаткових угод.
Датою поставки товару вважається
надання документів на товар.

Зі змісту п. 6.1., п. 6.2, п. 6.3. Договору
вбачається, що покупець здійснює 100%
оплату за товар шляхом безготівкового
розрахунку згідно договору. Оплата
здійснюється на підставі виставленого
постачальником рахунку. Датою
здійснення оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 6.5. Договору, ціна
товару є договірною, вказується з
урахуванням НДС, без урахування
вартості транспортних витрат і
узгоджується в додаткових угодах
залежно від умов поставки.

Згідно п. 6.6. Договору сторони по
закінченню кожного місяця проводять
звірку розрахунків за поставлений
товар. Акт звірки передається покупцем
постачальнику підписаний і скріплений
печаткою з його сторони до 10 числа
місяця, наступного за звітним.

З матеріалів справи вбачається, що
Державного підприємства
«Сільськогосподарське Підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№109)» на виконання умов п. 6.1., п. 6.2.
Договору, на підставі рахунку - фактури
№ СФ - 0000024 від 28.03.2014 року перерахувало
на р/р ПВП «Нікіта» 102 648 грн. 00 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 126 від 28.03.2014 року на суму 45 000 грн. 00
коп., та платіжним дорученням № 131 від
31.03.2014 року на суму 57 648 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що відповідно до
видаткової накладної № РН-000004 від 31.032014
року відповідач поставив дизпаливо
лише на суму в розмірі 69 002 грн. 88 коп.,
тобто частково виконав своє
зобов'язання передбачене умовами
Договору.

З урахуванням часткової поставки, суд
встановив, що відповідачем
недопоставлено продукції на суму 33 645
грн. 12 коп.

На виконання умов Договору
відповідачем було надано гарантійний
лист, в якому повідомлено, що дизпаливо
в кількості 3 200 літрів буде до
поставлене позивачу до 08.04.2014 року.

З п. 6.7. Договору, вбачається, що якщо за
результатами звірки взаєморозрахунків
буде встановлено, що сума, яка надійшла
від покупця за партію товару перевищує
вартість поставленої партії товару,
постачальник повертає покупцю
протягом 10 (десяти) банківських днів
зайву суму, на підстав листа покупця та
акту звірки.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач звернувся з листом № П9/120 від
11.04.2014 року до відповідача з вимогою про
повернення коштів за недопоставлене
дизельне паливо в розмірі 33 645 грн. 12
коп.

У відповідь Приватне виробниче
підприємство «Нікіта» направило
позивачу листа від 30.04.2014 року, в якому
повідомило, що у зв'язку з
нестабільністю ситуації в країні 31.03.2014
року ціна за поставку дизельного
палива зросла на 13 грн. 50 коп. за один
літр та транспортні послуги складають 5
280 грн. З огляду на такі обставини буде
зроблений перерахунок.

Судом встановлено, що ДП
«Сільськогосподарське Підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№109)» надіслало на адресу відповідача
вимогу № П9/149 від 05.05.2014 року про
повернення грошових коштів за
недопоставлене дизельне паливо та
направило акт звірки
взаєморозрахунків, які були залишені
ПВП «Нікіта» без задоволення та
відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей термін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію на користь іншого суб'єкта
(сплатити гроші), а інший суб'єкт
(кредити має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Сторони можуть за взаємною
згодою конкретизувати або розширити
зміст господарського зобов'язання в
процесі його виконання, якщо законом не
встановлено інше.

Факт заборгованості відповідача в сумі
33 645 грн. 12 коп. підтверджено
матеріалами справи, зокрема
розрахунками суми боргу.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
те, що відповідачем не подано доказів
сплати заборгованості або
обґрунтованих заперечень позовним
вимогам, тому вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача основної заборгованості в
розмірі 33 645 грн. 12 коп. є
обґрунтованими, правомірними і
підлягають задоволенню.

Також заявлені вимоги щодо стягнення з
відповідача 2 388 грн. 79 коп. інфляційних
збитків та 248 грн. 30 коп. - 3% річних.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
простроченні

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можу
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 180 ГК України
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї з
сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушені. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Відповідно до п. 2 ст. 625 чинного
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, тому суд дійшов до
висновку про те, що вимоги в частині
стягнення з відповідача 2 388 грн. 79 коп.
інфляційних збитків та 248 грн. 30 коп. - 3%
річних є правомірними, обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню,
оскільки вони нараховані у
відповідності з вимогами діючого
законодавства.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» і ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору підлягають
стягненню з відповідача в доход
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного виробничого
підприємства «Нікіта» (40024, м. Суми, вул.
СКД, 24, оф. 12, код 023635385) на користь
Державної пенітенціарної служби
України в особі державного
підприємства «Сільськогосподарське
Підприємство Дергачівської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області (№109)» (62351,
Харківська область, Дергачівський
район, с. Дворічний Кут, р/р 361 в
від. № 23 банку «Грант» с.м.т.
Солоницівка, МФО 351607, код 08680945) 33 645 грн.
12 коп. основного боргу, 248 грн. 30 коп. - 3%
річних, 2 388 грн. 79 коп. інфляційних
витрат.

3. Стягнути з Приватного виробничого
підприємства «Нікіта» (40024, м. Суми, вул.
СКД, 24, оф. 12, код 023635385) в доход
Державного бюджету України (р/р
3002, код бюджетної класифікації
доходів 22030001, одержувач - Державний
бюджет м. Суми, код ЕДРПОУ 37970593, банк
одержувача - ГУДКУ у Сумській області,
МФО 837013) 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

4.Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення підписаний 26.08.2014
р.

Суддя О.В. Коваленко