ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2014 р.Справа № 922/2054/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Телесвіт", м.Київ
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Монблан Нетворк", м.
Харків про стягнення 37.679,46 грн. за
участю представників:

позивача - не з"явився, відповідача - не
з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телесвіт" 26.05.2014р.
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Монблан Нетворк" про
стягнення суми передоплати за
непоставлений товар в розмірі 37679,46грн.
(тридцять сім тисяч шістсот сімдесят
дев'ять грн. 46коп.).

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що, в порушення умов
договору поставки від 17.03.2011р. №1703/11-М,
укладеного між товариством з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"ТВ-Сервіс" (реорганізованого шляхом
приєднання до ТОВ "Телесвіт") та
відповідачем, останній не поставив в
повному обсязі товар, вартість якого
було оплачено відповідачу. В якості
правових підстав вказує норми ч.2 ст. 530,
ст.. 629, ст. 670 ЦК України та ч.2 ст.193 ГК
України.

Позивач у судове засідання 11.08.2014р.
свого представника не направив,
доказів на виконання ухвали суду від
29.07.2014р. не надав, а саме на вимогу суду
не було надано рахунків-фактури, на
підставі яких позивачем проводилось
перерахування коштів відповідачеві,
причини неявки у судове засідання
свого представника суду не повідомив.

Відповідач у судове засідання 11.08.2014р.
явки свого представника у судове
засідання не забезпечив, відзив на
позов та витребуваних судом документів
не надав.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи, всебічно
та повно дослідивши надані позивачем
докази, суд установив наступне.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Монблан Нетворк"
(постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "ТВ-Сервіс"
(покупець) було укладено договір
поставки від 17.03.2011р. №1703/11-М (а.с. 35-38),
відповідно до п.1.1. якого постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором, здійснити
поставку товару, визначеного у п.1.2.
цього договору, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його в порядку та на умовах,
визначених цим договором.

Згідно п.3.2. договору покупець здійснює
оплату товару в національній валюті
України - гривні, шляхом банківського
переказу грошових коштів на поточний
рахунок постачальника протягом п'яти
банківських днів з моменту підписання
сторонами видаткової накладної на
підставі виставленого постачальником
рахунку.

Товар повинен бути поставлений покупцю
в строк, вказаний у відповідній
специфікації з моменту надходження
коштів на поточний рахунок
постачальника (п.3.3. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
31.12.2011 року, але у будь-якому випадку до
повного виконання сторонами своїх
обов'язків за даним договором (п.10.1.
договору).

Протягом періоду березень-грудень 2011
року ТОВ "Телерадіокомпанія "ТВ-Сервіс"
перерахувала на користь ТОВ "Монблан"
грошові кошти у сумі 55.899,42грн. (платіжні
доручення: від 30.03.2011р. №485 на суму
10.182,00грн., від 28.04.2011р. №164 на суму
25.906,68грн., від 31.05.2011р. №214 на суму
112,14грн., від 06.10.2011р. №1537 на суму
14.166,60грн. та від 29.12.2011р. №2107 на суму
5.532,00грн., (т.І а.с. 51-55)).

Крім того, протягом періоду червень -
листопад 2011 року ТОВ "Монблан"
поставило ТОВ "Телерадіокомпанія
"ТВ-Сервіс" товар на суму 18.219,96грн.
(видаткові накладні: від 02.06.2011р. №3600 на
суму 112,14грн., від 07.06.2011р. №№3622 та 3623 на
суму 2.048,34грн., від 16.08.2011р. №3766 на суму
10.173,06грн., від 14.11.2011р. №№3912, 3913 та 3.914 на
суму 5.886,42грн. (т.І а.с. 44-50)).

Різниця між сумою перерахованих на
користь ТОВ "Монблан" грошових коштів
та вартістю поставленого ТОВ "Монблан"
товару складає 37.679,46 грн.

Вказана сума, на думку позивача,
підлягає поверненню і становить
заборгованість відповідача.

Претензія від 28.03.2014р. №501-01 (Т. І а.с. 23-25),
з якою позивач звертався до
відповідача із вимогою у семиденний
строк з дня її отримання погасити
заборгованість, залишена відповідачем
без відповіді, грошові кошти не
повернуті.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

У відповідності до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України
(судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень) суд приходить до висновку
про те, що умовою визнання
обґрунтованими позовних вимог
позивача є, крім іншого, доведення ним
факту здійснення оплати за договором
поставки від 17.03.2011р. №1703/11-М та факту
наявності недопоставки. Проте цей
тягар доведення позивачем не
витриманий - доказів здійснення
позивачем (або його правопопередником)
оплати за договором поставки від
17.03.2011р. №1703/11-М не надано.

Надані позивачем платіжні доручення
про перерахування коштів ТОВ
"Телерадіокомпанія "ТВ-Сервіс" на
користь ТОВ "Монблан" такими доказами
не є, оскільки зазначене в них
призначення платежу не має посилань на
договір поставки від 17.03.2011р. №1703/11-М.

Так, з наданих до позовної заяви копій
платіжних доручень, вбачається, що
оплата за ними здійснюється за
пігтейли згідно рахунку №229 від 22.03.2011р.
(платіжне доручення від 30.03.2011р. №485 на
суму 10.182,00грн.); за матеріали згідно
рахунку №338 від 27.04.2011р. (платіжне
доручення від 28.04.2011р. №164 на суму
25.906,68грн.), за оптичний патчкорд №00417
від 27.05.2011р. (платіжне доручення від
31.05.2011р. №214 на суму 112,14грн.); за
матеріали згідно рахунків №00650; №00652
від 21.09.2011р. (платіжне доручення від
06.10.2011р. №1537 на суму 14.166,60грн.); за
матеріали згідно рахунку №00819 від
28.12.2011р. (платіжне доручення від 29.12.2011р.
№2107 на суму 5.532,00грн.).

При цьому самих рахунків позивач
всупереч вимог ухвали суду від 29.07.2014р.
не надав. Доказів того, що відповідний
товар (патчкорди, пігтейли, та інші
матеріали) повинні були поставлятися
позивачеві виключно за договором
поставки від 17.03.2011р. №1703/11-М, а не й за
іншими подібними договорами зі схожим
предметом, також не надано.

Такі обставини унеможливлюють
висновок про те, що вказані кошти були
перераховані відповідачу саме на
виконання правопопередником позивача
договору поставки від 17.03.2011р. №1703/11-М.
Відповідно, це означає, що твердження
позивача про наявність переплати за
вказаним договором, наявність
недопоставки за ним є недоведеними.

За таких обставин, з урахуванням
приписів наведених правових норм та на
підставі матеріалів справи суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги є незаконними,
необґрунтованими, а відтак задоволенню
не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 1827,00грн., покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 526, 530, 610, 629 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 174, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.08.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/2054/14/