КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.
Справа№ 910/6845/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Державного підприємства
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
"Укрдорзв'язок" на рішення
Господарського суду міста Києва від
16.06.2014 року (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Державного
підприємства "Український державний
центр

радіочастот", в особі
Полтавської філії Українського

державного центру
радіочастот

до Державного
підприємства дорожнього зв'язку,

інформаційного
забезпечення та автоматики
"Укрдорзв'язок"

про стягнення 27688,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва 16.06.2014 року по справі №910/6845/14
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
"Укрдорзв'язок" на користь державного
підприємства "Український державний
центр радіочастот", в особі Полтавської
філії Українського державного центру
радіочастот 26208 грн. 00 коп. - основного
боргу, 563 грн. 20 коп. - пені, 523 грн. 44 коп. -
3 % річних, 130 грн. 06 коп. - інфляційних
втрат та 1809 грн. 57 коп. - витрат по сплаті
судового збору. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
05.08.2014 року.

01 серпня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

04 серпня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника позивача надійшов відзив
на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014 року
відкладено розгляд справи до 18.08.2014
року.

14 серпня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника позивача надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі представника Державного
підприємства "Український державний
центр радіочастот", в особі Полтавської
філії УДЦР.

В судове засідання 18.08.2014 року
представники сторін не з'явились.

Відповідно до ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.2011 року N18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники сторін
повідомлені про час та місце судового
розгляду належним чином, про що
свідчить відбиток штампу відділу
документального забезпечення суду, на
звороті ухвали від 05.08.2014 року по справі
№910/6845/14, а також враховуючи
вищезазначене клопотання про розгляд
справи без участі представника
позивача, колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги у відсутність
представників сторін.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

04 січня 2009 року між позивачем та
відповідачем укладено договір №180/210066
(далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивач
зобов'язався проводити заходи щодо
забезпечення електромагнітної
сумісності радіоелектронних засобів,
які використовує відповідач, згідно з
дозволами на експлуатацію, а останній
сплатити їх вартість.

Згідно з п. 3.1 Договору №180/210066 від 04.01.2009
року перелік радіоелектронних засобів,
що підлягають радіочастотному
моніторингу наведено у додатку №1, який
є невід'ємною частиною договору.
Перелік радіоелектронних засобів, що
підлягають радіочастотному
моніторингу збільшується в разі
отримання відповідачем нових дозволів
на експлуатацію з моменту їх отримання,
що відображається в новому додатку,
підписання якого є обов'язковим для
обох сторін.

Пунктом 3.2 Договору № 180/210066 від 04.01.2009
року визначено, що вартість робіт з
радіочастотного моніторингу наведена
у додатку до договору та визначається
на підставі затверджених у
встановленому порядку "Тарифів на
роботи, послуги державного
підприємства "Український державний
центр радіочастот", пов'язаних з
користуванням радіочастотним ресурсом
України та виділенням номерного
ресурсу".

Розрахунки між позивачем та
відповідачем за роботи з
радіочастотного моніторингу
проводяться шляхом перерахування суми,
що виставлена в платіжному документі,
який позивач надсилає відповідачу не
пізніше останнього робочого дня
поточного місяця на розрахунковий
рахунок не пізніше трьох банківських
днів з моменту отримання (п. 3.4
Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору позивач, в
період з травня 2013 року по лютий 2014 року
надав відповідачу роботи з
радіочастотного моніторингу на
загальну суму 32760,00 грн. Відповідач свої
зобов'язання за Договором належним
чином не виконав, а саме частково
розрахувався з позивачем, внаслідок
чого виникла заборгованість в сумі
26208,00 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно зі ст. 837 ЦК України, за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Твердження апелянта щодо неотримання
останнім актів виконаних робіт,
колегією суддів визнано
безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з п. 3.5 Договору виконання робіт
підтверджується актом виконаних робіт,
який позивач повинен надати
відповідачу не пізніше останнього
робочого дня поточного місяця, а
останній повинен підписати та
надіслати Позивачу не пізніше 15 числа
наступного місяця. У разі відсутності
акта виконаних робіт - виконання робіт
підтверджується "Протоколами
вимірювань", які здійснюються
позивачем згідно відповідних
нормативних актів.

Відповідно до п. 4.8. Положення про
радіочастотний моніторинг у смугах
радіочастот загального користування,
затвердженого рішенням Національної
комісії з питань регулювання зв'язку
України від 16.07.2009 року N1599, результати
технічного радіоконтролю
документуються і відображаються в
протоколах та/або спектрограмах
інструментальної оцінки параметрів
випромінювання РЕЗ (ВП), які формуються
автоматизованими засобами технічного
радіоконтролю.

Місцевим господарським судом
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що виконання
позивачем робіт підтверджується
актами виконаних робіт в період з
травня 2013 року по лютий 2014 року та
протоколами вимірювань.

Також, в матеріалах справи містяться
належним чином засвідченні копії
журналів реєстрації вихідної
кореспонденції позивача, з яких
вбачається, що позивач надсилав
відповідачу рахунки та акти виконаних
робіт.

Статтями 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів, погоджується з висновком
місцевого суду, що вимоги позивача про
стягнення суми боргу в розмірі 26208,00
грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу, з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити, у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно з частиною другої статті 343
Господарського кодексу України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 4.3 договору № 180/210066 від 04.01.2009
року встановлено, що у разі порушення
відповідачем строків оплати, останній
сплачує на користь позивача пеню у
розмірі 1 % від суми простроченого
платежу за кожен день прострочки.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок
місцевого господарського суду щодо
стягнення 3% річних, інфляційних втрат
та пені, який складений арифметично
вірно, приходить до висновку про його
обґрунтованість.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та
автоматики "Укрдорзв'язок" та
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 16.06.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та
автоматики "Укрдорзв'язок" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 16.06.2014 року по
справі №910/6845/14 - без змін.

Матеріали справи №910/6845/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
С.А. Пашкіна

О.М. Баранець

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 19.08.2014 року