ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 906/966/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Короткевича О.Є., Куровського
С.В.,розглянувши касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідер",
м. Дніпропетровськна постановувід
13.06.2014 Рівненського апеляційного
господарського судуу справі№ 906/966/13
господарського суду Житомирської
областіпро банкрутстводочірнього
підприємства "Житомирський молочний
завод" товариства з обмеженою
відповідальністю "Молочна фабрика
"Рейнфорд", м. Житомирарбітражний
керуючий Горук В.А., м. Житомир
(розпорядник майна) в
судовому засіданні взяли участь
представники:

скаржника ПАТ "Піреус Банк МКБ" ПП "КФ
"Прометей" та ПП
"Ізяславмолпродукт"Заруцька О.О.,
довір.; Булгаков В.С., довір.; Гненний
Д.А., довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 03.09.2014 за
заявами приватного підприємства
"Консалтингова фірма "Прометей" та
приватного підприємства
"Ізяславмолпродукт" порушено
провадження у справі №906/966/13 про
банкрутство дочірнього підприємства
"Молочний завод" товариства з обмеженою
відповідальністю "Молочна фабрика
"Рейнфорд" (далі - боржник) у порядку
загальних норм Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 N
4212-VI, далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 12.05.2014 за
результатами попереднього засідання
затверджено реєстр вимог кредиторів
боржника та, зокрема, відхилено грошові
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідер" (далі -
кредитор) до боржника в сумі 24 089 180,62
грн. з підстав відсутності первинних
документів, які підтверджують
наявність заборгованості боржника.
Крім того, судом встановлено факт
пропуску кредитором присічного
тридцятиденного строку для звернення з
конкурсними грошовими вимогами у
справі про банкрутство.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014 (судді:
Демидюк О.О. - головуючий, Миханюк М.В.,
Бригинець Л.М.) ухвалу від 12.05.2014 в
частині розгляду грошових вимог ТОВ
"Лідер" скасовано, прийнято нове
рішення, яким у прийняті заяви
кредитора з грошовими вимогами до
боржника відмовлено з підстав пропуску
присічного тридцятиденного строку для
звернення з конкурсними грошовими
вимогами.

Не погоджуючись із указаними судовими
рішеннями, кредитор звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
в частині відхилення його грошових
вимог та постанову суду апеляційної
інстанції, прийняти нове рішення, яким
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована
порушенням та неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст. 23 Закону про банкрутство,
ст. 514 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 33, 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України.
Скаржник зазначає про дійсність його
вимог до боржника, а також про
своєчасність, а саме 11.10.2013, подання
заяви з грошовими вимогами до суду та
розпоряднику майна. При цьому скаржник
посилається на неналежну оцінку судом
першої інстанції документів, які
підтверджують його грошові вимоги, а
також доказів своєчасного звернення з
грошовими вимогами (відповідні поштові
описи вкладення).

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

У силу ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових
вимог кредиторів до боржника
починається з дня офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Одночасно ч. 4 ст. 23 Закону про
банкрутство передбачає, що особи,
вимоги яких заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
або не заявлені взагалі, не є
конкурсними кредиторами, а їх вимоги
погашаються в шосту чергу в
ліквідаційній процедурі.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, офіційне оприлюднення
оголошення про порушення справи про
банкрутство здійснено 13.09.2013 у № 170(5670)
газети "Голос України" і саме з цієї
дати розпочався відлік
тридцятиденного строку на заявлення
грошових вимог конкурсних кредиторів
до боржника.

Проте заява кредитора з грошовими
вимогами подана лише 08.04.2014, тобто з
пропуском встановленого строку.

У той же час пропуск особою
встановленого строку для звернення з
конкурсними грошовими вимогами не має
наслідком втрату такою особою статусу
кредитора боржника. У цьому випадку
змінюється лише статус таких грошових
вимог, які не є конкурсними, а
погашаються в шосту чергу в
ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону про
банкрутство у попередньому засіданні
господарський суд розглядає всі вимоги
кредиторів, у тому числі щодо яких були
заперечення боржника і які не були
внесені розпорядником майна до реєстру
вимог кредиторів, а також ті, що визнані
боржником та внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, і
вирішує питання про його затвердження.

Отже, в попередньому засіданні
розгляду судом по суті підлягають усі
заявлені до боржника грошові вимоги
кредиторів, у тому числі ті, що заявлені
після закінчення присічного
тридцятиденного строку, встановленого
для їх подання.

У зв'язку з чим висновок суду
апеляційної інстанції про
необхідність відмови кредитору у
прийнятті заяви з грошовими вимогами
(без розгляду таких вимог по суті) з
посиланням на пропуск останнім
встановленого строку для звернення з
грошовими вимогами є передчасним та не
ґрунтується на нормах Закону про
банкрутство.

У свою чергу суд першої інстанції,
встановивши факт несвоєчасного
звернення кредитора з грошовими
вимогами до боржника, правомірно
розглянув заявлені вимоги по суті у
попередньому засіданні та встановив
наступне.

Грошові вимоги кредитора до боржника
ґрунтуються на трьох договорах
відступлення права вимоги, а саме: від
26.12.2012 № ВПВ-349/2012 на суму 15 950 000
грн., укладений між кредитором та ДП
"НіК & СО" (первісний кредитор); від 21.01.2013
№ ВПВ-347/2013 на суму 4 987 237,92 грн.,
укладений між кредитором та ТОВ
"Караван" (первісний кредитор); від
21.01.2013 № ВПВ-346/2013 на суму 3 151 942,70 грн.,
укладений між кредитором та ТОВ "Трейд"
(первісний кредитор).

Отже, кредитор стверджував про набуття
ним за вказаними договорами права
вимагати від боржника сплати грошових
коштів у загальній сумі 24 089 180,62 грн.

Слід зазначити, що у справі про
банкрутство господарський суд не
розглядає по суті спори стосовно
заявлених до боржника грошових вимог, а
лише встановлює наявність або
відсутність відповідного грошового
зобов'язання боржника.

Виходячи з системного аналізу положень
чинного законодавства, заявлені у
справі про банкрутство грошові вимоги
можуть підтверджуватися або
первинними документами (угодами,
накладними, рахунками, довіреностями
на отримання матеріальних цінностей,
актами виконаних робіт тощо), що
свідчать про цивільно-правові
відносини сторін та достовірно
підтверджують заборгованість боржника
перед кредитором, або рішенням
юрисдикційного органу, до компетенції
якого віднесено вирішення такого
спору.

Згідно з умовами всіх трьох договорів
уступки права вимоги (п. 4.1 договорів)
первісний кредитор зобов'язаний надати
новому кредитору документи, що
підтверджують право вимоги до
боржника, протягом трьох робочих днів з
дня набрання чинності договором.

Відповідний обов'язок первісного
кредитора передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, встановлений ч. 1 ст. 517
Цивільного кодексу України.

Проте судом встановлено, що у
підтвердження наявності
заборгованості боржника, отриманої за
договорами відступлення права вимоги,
кредитор надав лише копії договорів та
частини документів, а також підписаний
з боржником акт звірки взаємних
розрахунків.

При цьому кредитором не надано на
вимогу суду першої інстанції
оригіналів як самих договорів, так і
первинних документів, що підтверджують
фактичне здійснення господарських
операцій (отримання товару, передачу
коштів, існування основного
зобов'язання, переданого за договорами
уступки права вимоги) за зобов'язаннями
боржника, право вимоги яких кредитор
набув за договорами, покладеними в
основу його грошових вимог.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про відхилення грошових
вимог кредитора, як безпідставних, є
законним та обгрунтованим.

Доводи касаційної скарги щодо
неналежної оцінки судом наданих
документів як щодо суті грошових вимог,
так і дати звернення з грошовими
вимогами у справі про банкрутство,
колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки ці питання
виходять за межі повноважень суду
касаційної інстанції (ст.ст 1115, 1117 ГПК
України).

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана
постанова суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, а правомірна
ухвала суду першої інстанції у частині
відхилення грошових вимог кредитора -
залишенню в силі.

На підставі вказаного та керуючись
ст.ст. 23, 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 517 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Лідер"
задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
13.06.2014 у справі № 906/966/13 скасувати.

3. Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 12.05.2014 у
справі № 906/966/13 в частині
відхилення грошових вимог ТОВ "Лідер"
до боржника на суму 24 089 180,62 грн.
залишити в силі.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
О.Є. Короткевич

С.В. Куровський