м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Альтрон"до Приватного
акціонерного товариства "МТС
Україна"третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачаСлужба безпеки
Українипро стягнення 661730,09 грн.Суддя
в присутності представників сторін:
від позивача Гайдуков В.М., довіреність
№8 від 02.01.2014;від відповідача Лиштва
Ю.В., довіреність № 0027/14 від 15.01.2014;від
третьої особи не з'явилися.
Суть спору: Приватне акціонерне
товариство "Альтрон" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "МТС Україна" про стягнення
629293,96 грн. заборгованості, з якої 586255,20
грн. основний борг, 6655,58 грн. 3% річних та
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на виконання умов договору
№ALT-03/022-2013 від 02.12.2013 поставив
обладнання та виконав роботи по
встановленню цього обладнання, втім
відповідач, в порушення умов даного
договору, свої зобов'язання по оплаті
поставленого та встановленого
обладнання належним чином не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 06.06.2014 порушено провадження у
України залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Службу безпеки
України та призначено справу до
розгляду на 23.06.2014.
Розпорядженням Голови господарського
суду м. Києва від 23.06.2014 справу
розгляду судді Ломаці В.С. у зв'язку з
перебуванням судді Васильченко
Т.В. на лікарняному.
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до провадження суддею Ломакою
В.С. та призначено до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 07.07.2014 справу
Васильченко Т.В., у зв'язку із виходом
судді з лікарняного.
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Васильченко Т.В. та призначено до
23.07.2014 третя особа через відділ
діловодства суду подала пояснення по
справі, в яких вказала, що позивач, як
виконавець робіт, здійснив у строки
передбачені договором комплекс
необхідних заходів по встановленню
обладнання та виконав перед Службою
безпеки України взяті на себе
зобов'язання, у зв'язку з цим у третьої
особи відсутні зауваження щодо
повноти та якості робіт, виконаних
позивачем по договору.
23.07.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог, зокрема
збільшив розмір 3% річних до 8968,49 грн. та
Передбачені ч.4 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції.

Згідно з п.3.10 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. У будь-якому з таких
випадків позивачем має бути додержано
правил вчинення відповідної
процесуальної дії, а недотримання ним
таких правил тягне за собою
процесуальні наслідки, передбачені ГПК
та зазначені в цій постанові.

Пунктом 3.11. вказаної Постанови
передбачено, що Господарським
процесуальним кодексом України не
передбачено права позивача на подання
на заявлення «додаткових» позовних
вимог.

В даному випадку позивачем заявлено
додаткову позовну вимогу, а саме про
стягнення 47657,29 грн. пені, яка в
позовній заяві викладена не була, у
зв'язку з чим вказана заява в цій
частині не підлягає задоволенню як
така, що не відповідає приписам ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України.

В іншій частині судом не встановлено,
що вищезазначені дії позивача
суперечать законодавству або
порушують права та охоронювані законом
інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд
приймає заяву позивача про збільшення
позовних вимог в цій частині до
розгляду.

Відтак, новою ціною позову, виходячи з
якої розглядається спір є: 661730,09 грн., з
яких: 586255,20 грн. - основний борг, 8968,49
грн. 3% річних та 66506,40 грн. інфляційні
втрати.

29.07.2014 відповідач через відділ
діловодства суду подав клопотання про
зупинення провадження у даній справі
до вирішення в порядку касаційного
провадження пов'язаної справи
№К/800/16577/14 за позовом ПАТ «МТС Україна»
до Межрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків про скасування
податкового повідомлення-рішення, в
якому нарахована (збільшена) сума
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 997985,00 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні 01.08.2014 підтримав подане ним
клопотання про зупинення провадження
по даній справі до вирішення пов'язаної
з нею іншої справи.

Представник позивача в судовому 01.08.2014
заперечив проти задоволення даного
клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це
тимчасове або повне припинення всіх
процесуальних дій у справі, що
викликане настанням зазначених у
законі причин, що перешкоджають
подальшому руху процесу, і щодо яких
невідомо, коли вони можуть бути
усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що
причиною зупинення провадження у
справі в даному випадку є неможливість
її розгляду до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, яка розглядається
іншим судом.

Отже, для вирішення питання про
зупинення провадження у справі
господарському суду слід з'ясовувати:
як пов'язана справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом; чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі, зокрема, факти,
що мають преюдиціальне значення. Ці
обставини повинні бути такими, що мають
значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі.

Розглянувши в судовому засіданні
01.08.2014, подане відповідачем клопотання
про зупинення провадження у справі суд
дійшов висновку про відмову в його
задоволенні, оскільки ним не доведено,
а судом не встановлено, що розгляд
даної справи неможливий до вирішення
справи №К/800/16577/14.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.08.2014 вимоги викладені в
позовній заяві підтримав в повному
обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 01.08.2014 заперечив проти
задоволення позовних вимог.

Третя особа в судове засідання своїх
представників не направила, про
причини їх неявки суду не повідомила,
хоча про час та місце проведення
судового засідання була повідомлена
своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка третьої особи
не перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 01.08.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, які приймали
участь під час розгляду справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.12.2013 між Службою безпеки України
(уповноважений орган), Приватним
акціонерним товариством «МТС Україна»
(замовник) та Приватним акціонерним
товариством "Альтрон" (виконавець)
укладено договір №ALT-03/022-2013, відповідно
до умов якого виконавець
зобов'язується виконати поставку
обладнання, а також виконати
відповідні роботи у м.Києві та
м.Донецьку у відповідності до
технічних вимог, уповноважений орган
зобов'язується підтвердити виконання
робіт, а замовник зобов'язується
прийняти обладнання і роботи та
оплатити їх вартість (п. 2.1. договору).

Додатком № 1 (специфікація №1) до
договору №ALT-03/022-2013 сторони визначили
обладнання, що буде поставлятись та
його ціну, а саме: програмно-апаратний
комплекс на базі серверної платформи HP
DL 35 G8 (2*CPU, 16 GB RAM, 2*1TB SATA, 2*PSU, DVD-Rom) з
вбудованим СПЗ «Технічні засоби
прийому інформації (ТЗПІ) для Шлюзу
мережного комплекту для комутаційного
обладнання Nokia Siemens Networks Rel. 4 оператора
мобільного зв'язку ПрАТ «МТС Україна»
(мережа з комутацією каналів) (ліцензія
на використання), на суму 501691,20 грн., а
специфікацією №2 на виконання робіт у
м.Києві сторони визначили послуги та
роботи, що будуть надаватись та їх ціну,
а саме: розробка експлуатаційної
документації, розробка програми і
методик випробувань,
пусконалагоджувальні роботи,
інтеграція ТЗПІ з комутаційним
обладнанням замовника, проведення
приймально- здавальних випробувань для
підтвердження відповідності ТЗПІ
вимогам ТВ на загальну суму 84564,00 грн.

Згідно п.п. 3.3, 3.9 договору виконавець
зобов'язується передати обладнання
замовнику протягом 20 робочих днів з дня
підписання договору та протягом
п'ятнадцяти робочих днів з дня
отримання повідомлення уповноваженого
органу про готовність апаратної
платформи та монтажного майданчика
виконати пусконалагоджувальні роботи
за п.1.4 специфікації №2.

Загальна вартість цього договору
складає 656239,20 грн., у тому числі ПДВ 20% у
сумі 109373,20 грн., куди включається
вартість поставки обладнання з СПЗ, що
є невід'ємною складовою обладнання,
надання ліцензії на використання СПЗ, а
також вартість виконання відповідних
робіт у містах Києві та Донецьк.

При цьому, розрахунки за цим договором
проводяться в наступному порядку:
замовник протягом п'яти банківських
днів з моменту поставки обладнання та
підписання видаткової накладної
сплачує на поточний рахунок виконавця
суму у розмірі 501691,20 грн., у тому числі
ПДВ 20% у сумі 83615,20 грн.; протягом п'яти
банківських днів з моменту підписання
акту виконаних робіт сплачує на
поточний рахунок виконавця суму у
розмірі 84564,00 грн., у тому числі ПДВ 20% у
сумі 14094,00 грн., яка є платою за
виконання роботи у м.Києві та протягом
п'яти банківських днів з моменту
підписання акту виконаних робіт
сплачує на поточний рахунок виконавця
суму у розмірі 69984,00 грн. у тому числі
ПДВ 20% у сумі 11664,00 грн., які є платою за
виконані виконавцем роботи у м.Донецьк
(п.6.2 договору).

Даний договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами та
діє в частині поставки обладнання і
виконання робіт до 31.03.2014, в частині
фінансових зобов'язань - до повного
виконання, в частині гарантійних
зобов'язань - протягом строків,
визначених розділом 8 цього договору
(п.14.1 договору).

На виконання умов даного договору,
позивач поставив, а уповноважений
представник відповідача прийняв
узгоджений в специфікації товар на
загальну суму 501691,20 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 12/301 від 30.12.2013, яка підписана
уповноваженими представниками обох
сторін без заперечень, та довіреністю
на отримання матеріальних цінностей
№5909 від 30.12.2013, а також виконав
узгоджені сторонами в специфікації №2
роботи, про що свідчить акт
здачі-прийому виконаних робіт №01/201 від
20.01.2014, який підписаний уповноваженими
представниками обох сторін без
заперечень та скріплений печатками.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
та третьої особи претензій та
повідомлень про порушення позивачем
умов договору щодо поставки
визначеного обладнання та виконання
робіт.

Натомість відповідач, в порушення
взятих на себе зобов'язань за
договором, оплату отриманого товару та
виконаних робіт не здійснив, внаслідок
чого за ним на момент звернення
позивача до суду з даним позовом
утворилась заборгованість за
поставлений товар та виконані роботи в
сумі 586255,20 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України
визначає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна за змістом норма
міститься у п.1 ст. 193 Господарського
кодексу України.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є змішаним
договором, який містить ознаки
договору поставки та договору підряду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Пунктом 6.2 договору сторони визначили,
що розрахунки за цим договором
проводяться в наступному порядку:
замовник протягом п'яти банківських
днів з моменту поставки обладнання та
підписання видаткової накладної
сплачує на поточний рахунок виконавця
суму у розмірі 501691,20 грн., у тому
числі ПДВ 20% у сумі 83615,20 грн. та протягом
п'яти банківських днів з моменту
підписання акту виконаних робіт
сплачує на поточний рахунок виконавця
суму у розмірі 84564,00 грн., у тому числі
ПДВ 20% у сумі 14094,00 грн., яка є платою за
виконання роботи у м.Києві.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що факт поставки
відповідачу узгодженого товару, факт
виконання визначених договором робіт у
м.Києві та факт порушення відповідачем
своїх договірних зобов`язань в частині
своєчасної та повної оплати
підтверджений матеріалами справи і не
спростований відповідачем, суд прийшов
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог в частині стягнення
основного боргу в сумі 586255,20 грн.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
р.).

Відтак, оскільки відповідач допустив
прострочення розрахунків з позивачем
за поставлений йому товар та виконані
роботи, на підставі наведених вище норм
чинного законодавства позивач
нарахував та заявив до стягнення з
відповідача за період з 15.01.2014 по 22.07.2014
3% річних у розмірі 8968,49 грн. та
інфляційні втрати за період з лютого по
червень 2014 в сумі 66506,40 грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3 % річних та інфляції за
заявлений позивачем період, суд дійшов
висновку про його обґрунтованість,
вірність та відповідність фактичним
обставинам справи і нормам чинного
законодавства, тому вимоги позивача в
цій частині також підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги та свідчили про
відсутність у нього обов'язку сплатити
заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі з
покладенням судового збору на
відповідача у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, оскільки судом відмовлено в
задоволенні заяви позивача про
збільшення розміру позовних вимог в
частині стягнення пені в розмірі 47657,29
грн., судовий збір в розмірі 953,15 грн.
підлягає поверненню позивачу на
підставі ст. 7 Закону України «Про
судовий збір».

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І
Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "МТС Україна" (01601, м.Київ,
вул. Лейпцизька, 15, ідентифікаційний
код 14333937) на користь Приватного
акціонерного товариства "Альтрон" (61002,
м.Харків, вул.Костомарівська, 6,
ідентифікаційний код 31633037) 586255 (п'ятсот
вісімдесят шість тисяч двісті
п'ятдесят пять) грн. 20 коп. основного
боргу, 8968 (вісім тисяч дев'ятсот
шістдесят вісім) грн. 49 коп. 3% річних, 66506
(шістдесят шість тисяч п'ятсот шість)
грн. 40 коп. інфляційних втрат та 13234
(тринадцять тисяч двісті тридцять
чотири) грн. 60 коп. судового збору,
видати наказ позивачу після набрання
рішенням суду законної сили.

3. Повернути Приватному акціонерному
товариству "Альтрон" (61002, м.Харків,
вул.Костомарівська, 6, ідентифікаційний
код 31633037) з Державного бюджету України
953 (дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 15 коп.
зайво сплачений судовий збір,
перерахований платіжним дорученням
№1609 від 21.07.2014, оригінал якого
знаходиться в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.08.2014.

Суддя
Т.В.Васильченко