ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.14 Справа № 904/5272/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК", м.
Горлівка, Донецька область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 16 719, 53 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 13 434, 96 грн. основної
заборгованості, 1049, 03 грн. пені, 940, 45 грн.
штрафу, 1 325, 09 грн. 20 відсотків річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки № 2288
від 14.01.2013 в частині повної та
своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 21.07.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 11.08.14.

Позивач в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив. Про
дату, час та місце судового засідання
був повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (арк. с. 14)

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, оскільки поштовий
конверт (арк. с. 15) з ухвалою суду, яка
направлялись на адресу відповідача,
зазначену у позовній заяві, повернувся
з поштовою відміткою: "за зазначеною
адресою не проживає".

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 11.08.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.10.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик"
(далі - позивач, постачальник) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(далі - відповідач, покупець) був
укладений договір поставки № 2288 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця алкогольні напої
(далі - товар), а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар в порядку,
визначеному умовами цього договору.

Згідно п. 3.1. договору постачання товару
здійснюється силами та за рахунок
постачальника на умовах DDP відповідно
до вимог Міжнародних правил тлумачення
термінів «Інкотермс».

Пунктом 4.1. передбачено, що
найменування, кількість, асортимент
товару визначається покупцем у
замовленні та зазначається
постачальником у видатковій накладній
на товар.

Загальна сума договору дорівнює
загальній вартості товару, який
постачальник поставив покупцю
впродовж всього строку дії даного
договору згідно видаткових накладних
на товар.

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунки
за товар здійснюються покупцем
протягом чотирнадцяти календарних
днів з дня отримання товару, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок постачальника або в іншому
узгодженому сторонами порядку та
формі, що не суперечить чинному
законодавству України, або за
домовленістю сторін - шляхом
попередньої оплати.

На виконання умов договору, позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 13 434, 96 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 10531/99300 від 26.12.2013, підписаною обома
сторонами (арк. с. 8).

Відповідач вартість поставленого
товару не сплатив, у зв'язку з чим у
нього утворилась заборгованість перед
позивачем у розмірі 13 434, 96 грн., про що
сторони дійшли згоди, підписавши акт
звірки взаємних розрахунків за період
з 01.09.2013 до 30.06.2014 (арк. с. 11).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання товару за видатковою
наклданою № 10531/99300 від 26.12.13 та не
надано доказів повної оплати або
повернення переданого товару на суму 13
434, 96 грн., а відтак, позовна вимога про
стягнення з відповідача суми основного
боргу підлягає задоволенню в розмірі 13
434, 96 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленого товару, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
1049, 03 грн. за період з 10.01.2014 до 08.07.2014 та
штраф у сумі 940, 45 грн.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.1 договору у випадку
порушення покупцем строків оплати
вартості одержаного від постачальника
товару, покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день порушення строків оплати. У
випадку порушення покупцем строків
оплати вартості одержаного від
постачальника товару більш ніж на 30
календарних днів, покупець сплачує
постачальнику штраф у розмірі сіми
відсотків від суми боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14
(далі - Пленум № 14) пеня, за визначенням
частини третьої статті 549 ЦК України, -
це вид неустойки, що забезпечує
виконання грошового зобов'язання і
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі
(наприклад, за необґрунтовану відмову
від переказу коштів за розрахунковими
документами отримувача коштів),
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені та штрафу, задовольняє дані вимоги
повністю: пеню у розмірі 1049, 03 грн.,
штраф у розмірі 940, 45 грн.

За порушення відповідачем виконання
грошового зобов'язання позивачем
нараховані двадцять відсотків річних
у розмірі 1 325, 09 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає в отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками відсотки річних є
платою за користування чужими коштами
в період прострочки виконання
відповідачем його договірного
зобов'язання, і за своєю правовою
природою вони є самостійним способом
захисту цивільних прав і забезпечення
виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до п. 9.2. договору у випадку
порушення покупцем строків оплати
отриманого від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 20 відсотків річних від
суми боргу за користування чужими
коштами.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
20 відсотків річних, задовольняє дану
вимогу повністю у розмірі 1 325, 09 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик"
(84061, Донецька область, м. Горлівка, вул.
Озерянівська, 2, )
основний борг у розмірі 13434, 96 грн., пеню
у сумі 1049, 03 грн., штраф у розмірі 940, 45
грн., 20 відсотків річних в розмірі 1325, 09
грн. та 1827 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.08.14

Суддя В.І. Ярошенко