м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України у м. Києві
до Центр у справах сім'ї та
жінок Деснянської районної у місті
Києві державної адміністрації
про стягнення 2 214,92 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Переходько В.О.
(дов. № 24/14-1611/Ан від 17.05.14)
Від відповідача Бойко
І.В.(дов. від 15.05.2014)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості за неналежне виконання
договору на надання послуг
спостереження пожежної сигналізації
№26-Доб/2013/Дес від 28.02.2013 в розмірі 2 214, 92
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 19.06.2014 порушено провадження у
розгляду на 08.07.2014.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 08.07.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 08.07.2014 не з'явився, проте
через канцелярію суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Розгляд справи відкладено на 22.07.2014.
В судове засідання 22.07.2014 представники
позивача та відповідача з'явилися, дали
додаткові пояснення та документи по
справі.
Представник позивача свої позовні
вимоги підтримав повністю та просив їх
Представник відповідача заперечень на
позовну заяву позивача не подав.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши представників позивача та
відповідача, господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2013 року між Управлінням Державної
служби охорони при ГУМВС України в
місті Києві (далі - позивач) та Центром
сім'ї та жінок Деснянської районної у
місті Києві державної адміністрації
(далі - відповідач) було укладено
Договір № 26-Д об/2013/Дес., на надання
послуг спостереження пожежної
сигналізації (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору позивач
прийняв на себе зобов'язання
здійснювати спостереження та
обслуговування сигналізації на об'єкті
відповідача.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав належним чином та в повному
обсязі та у відповідності до умов
укладеного договору. Претензій щодо
надання послуг по розміщенню реклами
за договором від відповідача не
надходило, що підтверджується актами
приймання наданих послуг № С1-0004095 за
липень 2013 року на суму 369,14 грн., № С1-0004691
за серпень 2013 року на суму 369,14 грн. та
іншими(копії в матеріалах справи).

Вказані акти підписані представниками
сторін та скріплені печатками
господарюючих суб'єктів, в тому числі
відповідача, що дає суду підстави
прийняти вказані акти належним доказом
надання послуг позивачем та прийняття
їх відповідачем.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що
оплата послуг здійснюється
відповідачем щомісячно в порядку
передоплати до 10-го числа місяця, в
якому надаються послуги, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок позивача.

Проте, як свідчать матеріали справи,
відповідач свої зобов'язання, в частині
своєчасної та в повному обсязі оплати
за надавані йому послуги, належним
чином не виконав, в результаті чого за
ним виник борг в оплаті за червень -
грудень 2013 року в сумі 2 214,92 грн.

Таким чином, факт надання послуг
належним чином та в повному обсязі в
період з червня по грудень 2013 року
підтверджується матеріалами справи.

Однак, в порушення умов договору,
відповідач ухилився від належного
виконання своїх договірних зобов'язань
по розрахунку за надані позивачем
послуги та станом на день розгляду
справи не перерахував належні до
сплати грошові суми.

Таким чином, розмір суми основного
боргу відповідача по оплаті послуг з
обслуговування сигналізації на об'єкті
відповідача становить 2 214,92 грн.

Отже, в порушення умов договору та
чинного законодавства України
відповідач не оплатив надані позивачем
послуги і станом на день розгляду
справи основна заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором склала 2 214,92 грн.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України
замовник зобов'язаний оплатити надані
йому послуги в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Отже, факт несплати відповідачем
позивачу винагороди за отримані
послуги належним чином доведений, а
також доведений обов'язок відповідача
оплатити позивачу винагороду за
отримані послуги, що дає суду підстави
задовольнити позов позивача в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 2 214,92 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України у м. Києві
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Центру у справах сім'ї та
жінок Деснянської районної у місті
Києві державної адміністрації (02156, м.
Київ, вул. Курчатова, буд. 14-а, ) на користь Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України у м.
Києві (04050, м. Київ, вул. Студентська, буд.
9, ) основний борг в
розмірі 2 214(дві тисячі двісті
чотирнадцять) грн. 92 коп. та судовий
збір в розмірі 1827(одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
25.07.2014