КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р. Справа№ 910/4359/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача -не з'явився;

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія ІНГО
Україна"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 р.

у справі № 910/4359/14(суддя Удалова О.Г.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Інгосстрах"

до Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія ІНГО
Україна"

про стягнення 3 479,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києві від 24.04.2014р. у справі №910/4359/14
позов задоволено частково. Стягнуто з
приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" на користь приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах" суму страхового
відшкодування в розмірі 579грн. 99коп. та 1
827 грн. витрат по сплаті судового збору.
Припинено провадження у справі в
частині стягнення 2899,93 грн.

Рішення місцевого господарського суду
ґрунтується на тому, що позивач,
здійснивши виплату страхового
відшкодування, набув право вимоги до
відповідальної за заподіяні збитки
особи. Цивільно-правова
відповідальність винної особи на
момент скоєння ДТП застрахована у ПрАТ
«АСК «ІНГО Україна», отже відповідач,
як зазначає суд, прийняв на себе
обов'язок відшкодувати шкоду,
заподіяну страхувальнику внаслідок
експлуатації автомобіля ГАЗ 3302.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 24.04.2014 р. в частині
часткового задоволення позову і
стягнення з відповідача на користь
позивача 579,99 грн. страхового
відшкодування та 1827,00 грн. судового
збору та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в цій
частині.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що позивач перерахував
страхове відшкодування безпосередньо
страхувальнику - ПАТ «КБ «Приватбанк»
на погашення заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором, документів, які б
свідчили про відновлення
застрахованого позивачем автомобіля
ВАЗ, позивачем до матеріалів справи не
надано, тому відповідачем у
відповідності до ст. 36.2 Закону України»
Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» , було
зменшено страхове відшкодування на
суму ПДВ, та сплачено страхове
відшкодування у сумі 2 899,93 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р.
розгляд апеляційної скарги призначено
на 12.08.2014р.

12.08.2014р. в судове засідання
апеляційного господарського суду не
з'явились представник сторін.

Враховуючи те, що представники сторін
про час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлені належним чином, про
що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, явка в судове
засідання представників сторін не
визнано обов'язковою, а також те, що про
причини неявки сторони не повідомили,
судова колегія ухвалила розгляд
апеляційної скарги у відсутності
представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи судова колегія
встановила.

30.05.2011р. між приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Інгосстрах" та ПАТ КБ "Приватбанк"
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№ROHPAX345372926, згідно з яким позивач
прийняв на себе обов'язок відшкодувати
збитки, яких може зазнати
страхувальник у результаті
пошкодження, знищення або втрати
транспортного засобу ВАЗ 210994,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Предметом договору є майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
розпорядженням та користуванням
вказаним транспортним засобом на
випадок настання подій, перелік яких
наведено у договорі, а саме до
страхових випадків відноситься:
дорожньо-транспортні пригоди;
незаконне заволодіння; протиправні дії
третіх осіб; інші випадкові події
(пожежа, вибух або самозаймання
транспортного засобу, стихійне лихо чи
природні явища і т.п.).

04.11.2011р. у м. Рівне на перехресті вул.
Макарова-Ювілейна відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля ВАЗ 210994 р.н.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля ГАЗ 3302 р.н. НОМЕР_4 під
керуванням ОСОБА_3, що призвело до
механічних пошкоджень автомобілів.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 18.11.2011р. по
справі № 3/6242/11 винним у вчиненні
вказаного ДТП було визнано ОСОБА_3

Згідно з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження №97 про
визначення вартості відновлювального
ремонту від 18.11.2011р., на підставі
страхового акту № И-5724 від 30.12.2011р.
позивачем на виконання умов договору
страхування виплачено на рахунок,
визначений страхувальником, страхове
відшкодування в розмірі 3 479,92 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 165 від 10.01.2012 р.

07.11.2011 р. страхувальник звернувся до
позивача з заявою про виплату
страхового відшкодування № 343 та надав
всі необхідні документи.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу
України та статтею 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Позивач, згідно платіжного доручення
№165 від 10.01.2012р. здійснив виплату
страхового відшкодування у розмірі
3479,92 грн., набувши таким чином право
вимоги до відповідальної за заподіяні
збитки особи.

Цивільно-правова відповідальність
винної особи на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
застрахована у ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" -
поліс № ВЕ/5662735, що підтверджується
довідкою МТСБУ №7/2-28/9531 від 01.04.2014 р.,
отже відповідач прийняв на себе
обов'язок відшкодовувати шкоду,
заподіяну страхувальнику внаслідок
експлуатації автомобіля ГАЗ 3302,
державний номерний знак НОМЕР_4.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика,
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного
кодексу України збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Як обґрунтовано зазначає місцевий
господарський суд, документами, які
підтверджують дійсний розмір витрат,
пов'язаних з відновлювальним ремонтом
вказаного вище автомобіля, є сума,
визначена висновком
автотоварознавчого дослідження №97 від
18.11.2011р. та платіжне доручення №165 від
10.01.2012р., яким підтверджується факт
перерахування коштів на ремонт
пошкодженого автомобіля, отже розмір
витрат позивача, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом автомобіля
ВАЗ 210994, реєстраційний номер НОМЕР_1 (з
урахуванням зносу), склав 3479,92грн. (3479,92 -
0 грн. франшизи).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з метою отримання коштів від
відповідача 12.10.2012р. та 19.12.2012р.
звернувся до останнього з претензіями
про виплату страхового відшкодування,
які отримані відповідачем, про що
свідчать відмітки про отримання.
Відповідач вимоги вказаних претензій
не виконав, суму страхового
відшкодування на користь позивача не
виплатив.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що позивачем не було
надано доказів відновлення
пошкодженого автомобіля, а тому
відповідачем у відповідності до ст. 36.2
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів» , було зменшено
страхове відшкодування на суму ПДВ, та
сплачено страхове відшкодування у сумі
2 899,93 грн. до уваги судовою колегією не
приймаються з огляду на те, що
позивачем надано висновок
автотоварознавчої експертизи, в якому
визначено суму, необхідну для
проведення відновлювального ремонту
без врахування ПДВ. Позивач виплатив
страхувальнику вказану суму також без
врахування ПДВ, а отже, вимоги позивача
є обґрунтованими і законними.

Враховуючи сплату відповідачем 2 899,93
грн., місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку про відсутність
предмету спору в частині сплаченої
суми основного боргу в розмірі 2 899,93
грн. та обґрунтовано, на підстав п.1-1 ч.1
ст.80 ГПК України припинив провадження
у цій частині. Щодо іншої частини
позовних вимог про стягнення
недоплаченої відповідачем суми
основного боргу в розмірі 579,99 грн. (3 479,92
грн. - 2 899,93 грн.) то рішення в цій
частині відповідає фактичним
обставинам у справі, а тому також
підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія ІНГО Україна"
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014р. у справі №910/4359/14
залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи №910/4359/14.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 18.08.2014р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло