ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року Справа № 910/20846/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Коробенка Г.П. - головуючого
(доповідач), Полянського А.Г., Шаргала
В.І.розглянувши матеріали касаційної
скарги приватного акціонерного
товариства "ІКС 5 РІТЕЙЛ ГРУП Україна"
на постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014р.у
справігосподарського суду м. Києва за
позовомприватного акціонерного
товариства "ІКС 5 РІТЕЙЛ ГРУП Україна"
до приватного акціонерного
товариства "Агрофірма "Троянда" про
стягнення 529 890,83 грн. за участю
представників:

позивача: Колісник Б.О. (представник за
дов. від 14.01.2014р. № 02/01-14), Ситник С.Г.
(представник за дов. від 25.04.2014р. б/н),

відповідача: Ремінська С.П.
(представник за дов. від 14.01.2014р. №136)

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"ІКС 5 РІТЕЙЛ ГРУП Україна" (далі -
позивач) звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом до
приватного акціонерного товариства
"Агрофірма "Троянда" (далі - відповідач)
про стягнення 529 890,83 грн. безпідставно
набутих коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку з прийняттям Державною
екологічною інспекцією у м. Києві
рішення №15 про заборону використання
приміщення, що було орендоване
позивачем (орендарем) за договором від
08.10.2010р., він в силу положень ч. 6 ст. 762 ЦК
України є звільнений від сплати
орендної плати за весь період, протягом
якого він не міг використовувати об'єкт
оренди, тобто з 07.03.2013р. по 10.07.2013р. (до
моменту скасування рішення №15
Київським апеляційним
адміністративним судом). Тому
враховуючи положення ст. 762, 1212 ЦК
України просить стягнути з відповідача
безпідставно набуту орендну плату за
період з 07.03.2013р. по 10.07.2013р. в сумі 529 890, 83
грн.

Рішенням господарського суду м.
Києва від 20.03.2014р. у справі №910/20846/13
позов задоволено.

Вказане судове рішення мотивовано
тим, що з прийняттям Державною
екологічною інспекцією у м. Києві
Рішення № 15 про заборону використання
орендованого приміщення, позивач в
силу положень ч.6 cт.762 Цивільного
кодексу України звільнений від сплати
орендної плати за весь період, протягом
якого він не міг використовувати об'єкт
оренди, тобто з 07.03.13р. по 10.07.1Зр. (до
моменту скасування рішення №15
Київським апеляційним
адміністративним судом).

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
05.06.2014р.

рішення господарського суду м. Києва
від 20.03.2014р. у справі №910/20846/13 скасовано
та прийнято нове рішення, яким в позові
відмовлено.

Вказана постанова суду апеляційної
інстанції мотивована відсутністю
підстав для застосування положень ч. 6
ст. 762 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, ПАТ "ІКС 5 РІТЕЙЛ ГРУП
Україна" звернувся з касаційною
скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій просить її скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, мотивуючи скаргу порушенням
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, як зазначається скаржником, у
зв'язку з прийняттям Державною
екологічною інспекцією у м. Києві
рішення №15 про заборону використання
вказаного орендованого приміщення
орендар в силу положень ч.6 ст. 762 ЦК
України звільнений від сплати орендної
плати за весь період, протягом якого
він не міг використовувати об'єкт
оренди, тобто з 07.03.2013р. по 10.07.2013р. (до
моменту скасування рішення №15
Київським апеляційним
адміністративним судом) і згідно
імперативної норми ч.6 ст. 762, п.3 ч.3 ст. 1212
ЦК України сплачена орендна плата за
період неможливості використання
орендованого майна в розмірі 529890, 83 грн.
підлягає поверненню орендарю, з
посиланням на практику ВГСУ. Також, як
зазначається скаржником, судом
апеляційної інстанції в порушення ч.1
ст. 25 ГПК України незаконно відмовлено
в задоволенні клопотання позивача та
ТОВ "ДОНТ ВОРІ БІ ХЕПІ" про зміну
позивача у справі на процесуального
правонаступника ТОВ "ДОНТ ВОРІ БІ ХЕПІ",
оскільки згідно ч.3 ст.11, п.3 ч.1 ст. 512, ч.2
ст. 556 ЦК України, у зв'язку з виконанням
поручителем зобов'язання, право вимоги
щодо виконання відповідачем (ПАТ
"Агрофірма "Троянда") грошового
зобов'язання по оплаті 529890, 83 грн.
перейшло від позивача до поручителя
ТОВ "ДОНТ ВОРІ БІ ХЕПІ".

У відзиві ПАТ "Агрофірма "Троянда"
просить в задоволенні касаційної
скарги відмовити, постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акту, знаходить
необхідним касаційну скаргу залишити
без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.10.2010р. між позивачем (орендар) та
відповідачем (орендодавець) був
укладений Договір оренди нежитлового
приміщення за адресою: м. Київ, вул.
Вишгородська, 45-А/5, загальною площею
642,50 кв.м.

Відповідно до п.12.1-12.4 Договору за
користування приміщенням орендар
зобов'язаний сплачувати за 1 кв.м.
приміщення орендну плату в розмірі 197,75
грн., в т.ч. ПДВ, за календарний місяць
оренди. Орендна плата починає
обчислюватися з моменту передачі
приміщення на підставі Акту
прийому-передачі приміщення згідно із
п.4.3 Договору.

Строк використання орендарем
приміщенням за даним Договором складає
13 років з дати відкриття (дати
підписання Акту прийому-передачі
Приміщення) і закінчується в день
припинення дії цього Договору (п.7.1
Договору).

30.09.2013р. між сторонами було укладено
Договір про розірвання Договору оренди
нежитлового приміщення від 08.10.2010р.,
відповідно до умов якого сторони
домовилися розірвати з 01.10.2013р. за
згодою сторін Договір оренди. Також,
сторони домовилися, що орендар
зобов'язаний повернути орендодавцю з
платного строкового користування
нежитлове приміщення за адресою: м.
Київ, вул. Вишгородська, 45-А/5, загальною
площею 642,50 кв.м., не пізніше 30.09.2013р.

30.09.2013р. на виконання умов Договору про
розірвання Договору оренди
нежитлового приміщення від 08.10.2010р.,
позивач повернув, а відповідач прийняв
з платного строкового користування
нежитлове приміщення за адресою: м.
Київ, вул. Вишгородська, 45-А/5, загальною
площею 642,50 кв.м., що підтверджується
Актом приймання-передачі (повернення
приміщення), підписаний та скріплений
печатками сторін без претензій одна до
одної (п.2 Акту).

Предметом спору у даній справі є
вимога позивача про стягнення з
відповідача 529 890,83 грн., як безпідставно
набутих коштів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК
України та ст. 193 ГК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами, а
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно за плату на певний
строк.

Згідно ч.6 ст. 762 ЦК України наймач
звільняється від плати за весь час
протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

Враховуючи зазначені обставини
справи та норми права, господарський
суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову, оскільки після
отримання майна в оренду позивач не
скористався в спірний період
передбаченими ст. 762, 784 ЦК України
правом щодо розірвання договору або
щодо зменшення орендної плати. Також,
як встановлено судом 2-ї інстанції,
позивач не повідомляв в спірний період
відповідача про прийняте Державною
екологічною інспекцією в м. Києві
рішення №15, оплативши орендну плату на
виконання виставлених відповідачем
рахунків та відповідно підписавши Акти
надання послуг за період з березня по
липень 2013р. без зауважень. Крім того, як
свідчить Акт приймання-передачі
(повернення) приміщення від 30.09.2013р.,
позивач повернув, а відповідач прийняв
об'єкт оренди без претензій один до
одного (п.2 Акту).

Отже, оскільки орендна плата
сплачена позивачем та отримана
відповідачем згідно виставлених
останнім рахунків та у відповідності
до підписаних сторонами актів надання
послуг за спірний період, тобто на
підставі умов договору оренди
нежитлового приміщення, то вважати
заявлену позивачем до стягнення суму
безпідставно набутим відповідачем
майном згідно ст. 1212 ЦК України не
можна.

Вочевидь позивач (орендар) не
скористався своїм правом на вчасне
звільнення згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України
від сплати орендної плати за весь час
невикористання ним майна в силу
обставин, за які він згідно чинного на
той період часу рішення Державної
екологічної інспекції в м. Києві №15 від
27.02.2013р., ніс відповідальність.

Подальше звільнення позивача від
відповідальності та скасування в
судовому порядку як незаконного
наведеного вище рішення Державної
екологічної інспекції не дає права
позивачу (орендарю) вимагати
повернення сплаченої орендної плати
за період дії такого рішення, оскільки
у такому разі негативні наслідки
неправомірних дій державного органу,
стороною у відносинах з яким
відповідач (орендодавець) не являвся,
перекладаються на останнього, що
суперечить умовам договору оренди,
зокрема його п. 31.1, де сторони погодили,
що незалежно від інших умов цього
Договору, орендодавець не несе
відповідальності за будь-які збитки
орендаря в тому числі у зв'язку з
будь-якою упущеною вигодою,
неодержаними доходами або іншими
непрямими або прямими збитками.

Правильними визнає колегія і
висновки суду апеляційної інстанції
про відмову в задоволенні клопотань
позивача та ТОВ "ДОНТ ВОРІ БІ ХЕПІ" про
заміну сторони у даній справі, які були
заявлені в зв'язку з виконанням
останнім умов договору поруки від
14.01.2013р. №11 на підставі рішення
господарського суду першої інстанції
від 20.03.2013р. з даної справи, оскільки
це рішення на момент виконання
договору поруки не набрало законної
сили і є підстави для його скасування.

Відповідно до вимог ст. 1117 ГПК
України касаційна інстанція виходить з
обставин, встановлених у даній справі
судом апеляційної інстанції. Згідно з
приписами частини 2 цієї норми до
юрисдикції касаційної інстанції не
відноситься повторна оцінка доказів та
встановлення обставин, відхилених
господарським судом при розгляді
спору. Рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Згідно з п.1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення коли
визнає, що вони прийняті з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права.

Посилання позивача у касаційній
скарзі на порушення господарським
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права не приймаються до
уваги з тих підстав, що процесуальні
порушення не в будь-якому випадку є
підставою для скасування судового
рішення, а лише у випадках,
передбачених ч.2 ст.11110 ГПК України, та в
разі, якщо такі порушення призвели до
прийняття неправильного рішення, чого
в даному випадку не відбулось.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків, викладених в оскаржуваній
постанові, і не можуть бути підставою
для її зміни чи скасування, оскільки
вона відповідає чинному законодавству
України і обставинам справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014р. у
справі № 910/20846/13 залишити без змін.

Головуючий суддя:
Г.П. Коробенко

Судді:
А.Г. Полянський

В.І. Шаргало