ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 910/10168/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Мележик Н.І. - головуючого (доповідача),

Дунаєвської Н.Г.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Товариства з обмеженою

відповідальністю "Слайсинг"

на рішення
господарського суду міста Києва

від 25.03.2014 року

та постанову
Київського апеляційного
господарського

суду
від 12.06.2014 року

у справі №
910/10168/13

господарського суду
міста Києва

за позовом
ОСОБА_4

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Слайсинг"

про
стягнення 220 311,80 грн.

за участю представників:

позивача -
ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідача -
Конончук З.В., Заворотька С.П.,

Браславець Н.В.

В С Т А Н О В И В:

В травні 2013 року ОСОБА_4 звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слайсинг" про
стягнення частини вартості майна
товариства у розмірі 220 311,80 грн. та
витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 року (суддя Бондаренко
Г.П.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2014 року
(судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.,
Отрюх Б.В.), позов задоволено частково,
стягнуто з ТОВ "Слайсинг" на користь
ОСОБА_4 141 479,57 грн. боргу по виплаті
учаснику товариства частини майна
товариства, пропорційно його частки у
статутному (складеному) капіталі
товариства в зв'язку з виходом учасника
з товариства та 6 451,20 грн. судових
витрат; в задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

В касаційній скарзі ТОВ "Слайсинг"
просить скасувати рішення місцевого та
постанову апеляційного господарських
судів і прийняти нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку її
обставин та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами першої й
апеляційної інстанцій норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 була учасником
ТОВ "Слайсинг" і володіла часткою в
статутному капіталі товариства
номінальною вартістю 40 773,20 грн., що
становить 11,11 % від загального розміру
статутного капіталу.

28.11.2011 року ОСОБА_4 звернулась до ТОВ
"Слайсинг" із заявою про вихід зі складу
учасників товариства з 5 (п'ятого)
березня 2012 року, в якій попросила
сплатити їй вартість частини майна,
пропорційну її частці у статутному
капіталі товариства, згідно порядку й у
строки, передбачені законодавством, та
для визначення об'єктивної вартості
майна товариства попросила провести
експертну оцінку.

Рішенням загальних зборів засновників
(учасників) ТОВ "Слайсинг" від 29.02.2012
року, оформленим протоколом № 4,
виведено зі складу учасників
товариства ОСОБА_4 на підставі її заяви.

02.03.2012 року позивач вдруге звернувся із
заявою до відповідача про проведення
незалежної експертної оцінки майна
товариства на дату його виходу - 05.03.2012
року.

Платіжним дорученням № 40 від 04.04.2013
року позивачу виплачено частку у
статутному капіталі товариства в сумі
40 773,20 грн.

Водночас, відповідач є власником
нежитлового приміщення, загальною
площею 143 кв.м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, що придбане Малим
колективним підприємством "Сяйво",
правонаступником якого є ТОВ
"Слайсинг", у Фонду приватизації
комунального майна Дарницького району
міста Києва за договором
купівлі-продажу № 198/П від 15.09.2006 року за
рахунок внесків учасників товариства.

Повторна вимога позивача від 11.04.2013
року про проведення незалежної оцінки
цього нежитлового приміщення та
доплати ОСОБА_4 належної суми залишена
відповідачем без задоволення.

Згідно звіту про незалежну експертну
оцінку вказаного приміщення,
виконаного Дочірнім підприємством
"Фінексперт" станом на 16.05.2013 року на
замовлення позивача, вартість
зазначеного об'єкту нерухомості склала
2350000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_4, як учаснику ТОВ "Слайсинг",
після її звернення до відповідача з
заявою про вихід зі складу учасників
товариства з 05.03.2012 року та з вимогою
про сплату її частки в майні товариства
з урахуванням вартості нежитлового
приміщення, було відмовлено в
задоволенні заяви щодо сплати
вищевказаної суми.

При цьому, сума частки, яку просив
стягнути позивач, є різницею між
фактично виплаченою позивачу часткою у
статутному капіталі товариства та 11,11 %
вартості приміщення, встановленої
експертною оцінкою станом на 16.05.2013
року, що складає 220 311,80 грн.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
суди попередніх інстанцій встановили,
що після виходу 05.03.2012 року ОСОБА_4 зі
складу учасників товариства, в
порушення приписів статті 54 Закону
України "Про господарські товариства",
відповідачем не виплачено їй усієї
вартості частки майна товариства,
пропорційної долі позивача у
статутному капіталі, що призвело до
порушення корпоративних прав ОСОБА_4,
які підлягають захисту у спосіб,
встановлений актами цивільного
законодавства. Виплата провадиться
після затвердження звіту за рік, в
якому він вийшов з товариства, і в строк
до 12 місяців з дня виходу. Учаснику,
який вибув, виплачується також належна
йому частка прибутку, одержаного
товариством в даному році до моменту
його виходу.

Так, задовольняючи позовні вимоги,
місцевий господарський суд, з позицією
якого суд апеляційної інстанції,
зважаючи на приписи ст. 148 ЦК України,
ст.ст. 12, 54 Закону України "Про
господарські товариства" та ст.ст.66, 139
Господарського кодексу України, дійшов
вірного висновку, що учасник
товариства вправі вимагати проведення
з ним розрахунків, виходячи з дійсної
(ринкової) вартості майна товариства на
момент його виходу зі складу учасників.
При цьому, до складу майна товариства
входять всі види його майнових активів,
як-то: основні фонди, оборотні засоби,
кошти, товари, а власним капіталом
товариства є частина в його активах,
зменшена на суму його зобов'язань.

При цьому, відповідно до норм статті 43
ГПК України, судом першої інстанції
надано належну юридичну оцінку наявним
у матеріалах справи доказам та
експертним висновкам і взято до уваги,
як належний та допустимий доказ,
висновок № 9095/9096/13-42 судової експертизи
з оцінки вказаного об"єкта нерухомості
від 27.01.2014 року Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, з якого вбачається, що
дійсна (ринкова) вартість нежитлових
приміщень №№ 1-9 групи приміщень № 4 (в
літ. А) загальною площею 143 кв. м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
станом і в цінах на 05.03.2012 року складала
1 640 439 грн.

За вказаних обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли обгрунтованого
висновку, що вартість майна ТОВ
"Слайсинг" пропорційна долі позивача у
статутному капіталі, що підлягає
виплаті на користь останнього у зв'язку
із його виходом зі складу учасників
товариства, станом на дату виходу, а
саме: 05.03.2012 року, складає 182 252,77 грн.
(вартість майна пропорційна частці
позивача у статутному капіталі
відповідача, яка підлягає виплаті
ОСОБА_4 в зв'язку з її виходом,
розраховується наступним чином: 11,11 % * 1
640 439 грн. = 182 252,77 грн.).

Разом з тим, враховуючи, що
відповідачем сплачено позивачу до
моменту подання позову 40 773,20 грн.,
правильним є висновок судів попередніх
інстанцій про те, що задоволенню
підлягають позовні вимоги в сумі 141 479,57
грн. (182 252,77 грн. - 40 773,20 грн.).

Відтак, вартість частки майна
товариства, належної до сплати
учаснику, що виходить з цього
товариства, визначалась з дійсної
(ринкової) вартості об'єкта оцінки, з
урахуванням загальної концепції
визначення ринкової вартості об'єктів
нерухомого майна.

При цьому, місцевим та апеляційним
господарськими судами спростовано
заперечення ТОВ "Слайсинг" щодо
неправильного визначення вартості
його майна у зв"язку з відсутністю
доказів відповідності ринкової
вартості майна товариства на дату
виходу позивача зі складу учасників
товариства, вартості, зазначеній у
висновку судової експертизи.

Відповідно до пп. 4.1.3., 17.2., 17.4. - 17.6.
статуту ТОВ "Слайсинг" засновники
(учасники) товариства мають право вийти
в передбаченому цим статутом порядку
зі складу товариства. Засновник
(учасник), який виходить з товариства,
має право одержати вартість частини
майна, пропорційну його частці у
статутному капіталі товариства.
Порядок і спосіб визначення вартості
частини майна (що пропорційна частці
засновника (учасника) у статутному
капіталі), а також порядок і строки її
виплати встановлюються за
домовленістю сторін. У разі
недосягнення згоди між сторонами,
вартість частини майна, що підлягає
виплаті, визначається за допомогою
експертної оцінки, пропорційно розміру
частки засновника (учасника) у
статутному фонді товариства. Виплата
проводиться після затвердження звіту
за рік, в якому він вийшов з товариства
в строк до 12 місяців з дня виходу.
Засновнику (учаснику), який вибув,
виплачується належна йому частка
прибутку, одержаному товариством у
даному році до моменту його виходу.

Згідно пунктів 28, 30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
від 24.10.2008 року № 13 при вирішенні
спорів, пов'язаних із виходом учасника
з товариства, господарські суди
повинні керуватися тим, що відповідно
до ЦК та Закону про господарські
товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у
будь-який час вийти з товариства
незалежно від згоди інших учасників та
самого товариства. Вихід зі складу
учасників товариства не пов'язується
ні з рішенням зборів учасників, ні з
внесенням змін до установчих
документів товариства. У зв'язку з цим
моментом виходу учасника з товариства
є дата подачі ним заяви про вихід
відповідній посадовій особі
товариства або вручення заяви цим
особам органами зв'язку. Положення
установчих документів, які обмежують
чи забороняють право на вихід учасника
з товариства, є незаконними.

При визначенні порядку і способу
обчислення вартості частини майна
товариства та частини прибутку, яку має
право отримати учасник при виході
(виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку
і строків їх виплати господарські суди
мають застосовувати відповідні
положення установчих документів
товариства. У випадку
неврегульованості в установчих
документах вартість частини майна
товариства, що підлягає виплаті,
повинна відповідати вартості чистих
активів товариства, що визначається в
порядку, встановленому законодавством,
пропорційно його частці в статутному
капіталі товариства на підставі
балансу, складеного на дату виходу
(виключення). Розрахунок належної
учаснику частини прибутку
здійснюється на дату виходу
(виключення) з товариства.

В силу статті 12 Закону України "Про
господарські товариства" товариство є
власником: майна, переданого йому
учасниками у власність як вклад до
статутного (складеного) капіталу;
продукції, виробленої товариством в
результаті господарської діяльності;
одержаних доходів; іншого майна,
набутого на підставах, не заборонених
законом.

Статтею 148 ЦК України передбачено, що
учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право вийти з
товариства, повідомивши товариство про
свій вихід не пізніше ніж за три місяці
до виходу, якщо інший строк не
встановлений статутом. Учасник, який
виходить із товариства з обмеженою
відповідальністю, має право одержати
вартість частини майна, пропорційну
його частці у статутному капіталі
товариства. Порядок і спосіб
визначення вартості частини майна, що
пропорційна частці учасника у
статутному капіталі, а також порядок і
строки її виплати встановлюються
статутом і законом. Спори, що виникають
у зв'язку з виходом учасника із
товариства з обмеженою
відповідальністю, у тому числі спори
щодо порядку визначення частки у
статутному капіталі, її розміру і
строків виплати, вирішуються судом.

Право учасника у встановленому порядку
в будь-який час вийти з товариства,
незалежно від згоди інших учасників чи
самого товариства також передбачено
статтею 10 Закону України "Про
господарські товариства".

Вихід зі складу учасників товариства
не пов'язується з рішенням зборів
учасників або внесенням змін до
установчих документів товариства, у
зв'язку з чим моментом виходу учасника
з товариства є дата подачі ним заяви
про вихід відповідній посадовій особі
товариства або вручення заяви цим
особам органами зв'язку.

Вихід учасника з товариства зумовлює
припинення корпоративних відносин між
учасником і товариством. Правовим
наслідком виходу учасника є виникнення
у товариства обов'язків щодо
здійснення з ним розрахунків на його
вимогу.

Разом з тим, враховуючи, що у заяві від
28.11.2011 року ОСОБА_4 повідомила ТОВ
"Слайсинг" про вихід зі складу
учасників товариства з 05.03.2012 року, дана
дата є датою її виходу з товариства.

Крім того, як вбачається з протоколу
зборів засновників (учасників) ТОВ
"Слайсинг" № 4 від 29.02.2012 року, рішення
про виведення зі складу учасників
товариства ОСОБА_4 прийнято на підставі
поданої нею заяви про вихід.

Зважаючи на самостійне визначення
позивачем дати виходу з товариства -
05.03.2012 року, висновок судової
експертизи про визначення вартості
належного відповідачу на праві
власності приміщення також здійснений,
виходячи з вартості приміщення станом
на 05.03.2012 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про погодження
сторонами дати виходу позивача з
товариства 05.03.2012 року, а тому
визначення вартості належної до сплати
ОСОБА_4 вартості частки ТОВ "Слайсинг" у
стягнутому судами розмірі є
правильним.

Доводи скаржника щодо неправильно
визначеної дати виходу ОСОБА_4 з ТОВ
"Слайсинг" та, відповідно, неправильно
визначеної частки позивача не
приймаються судовою колегією до уваги,
оскільки апеляційним судом вказані
доводи перевірені, надано їм оцінку та
відхилено з наведенням правового
обґрунтування.

Відтак, під час розгляду справи
фактичні її обставини встановлені
господарськими судами на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
дослідження поданих сторонами доказів,
висновки судів першої й апеляційної
інстанцій відповідають цим обставинам,
їм дана належна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, прийняте рішення
суду першої та постанова апеляційної
інстанцій відповідають матеріалам
справи та вимогам закону, а тому судові
акти слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Слайсинг"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2014 року у
справі № 910/10168/13 залишити без змін.

Головуючий суддяН.І. Мележик СуддіН.Г.
Дунаєвська С.С. Самусенко