ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.Справа № 922/2663/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання
Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 161158,81 грн. за участю
представників:

позивача - Данилевський О.М. за
довіреністю № 14-89 від 18.04.2014 р.

відповідача - Счастлива Я.О. за
довіреністю № 38-1867 від 28.05.2010 р.

ВСТАНОВИВ:

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (позивач) звернулася
до господарського суду Харківської
області з позовом до Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" (відповідач) про стягнення з
відповідача на користь позивача пені у
розмірі 84188,01 грн., суми на яку
збільшився борг у в наслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення, що складає 57542,80 грн. та 3%
річних у розмірі 19428,00 грн., загалом
161158,81 грн.

В обґрунтування позову позивач
вказував, що позивачем було зроблено
нарахування відповідачу пені, 3% річних
та інфляційних за порушення останнім
грошових зобов'язань по договору
купівлі-продажу природного газу №
13/625-ПР від 28.12.2012 р.

Ухвалою суду по справі від 01.07.2014 р. було
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду у судовому
засіданні на "22" липня 2014 р. о 12:00.

Представники сторін до початку
судового засідання призначеного на
22.07.2014 р., через канцелярію
господарського суду 22.07.2014 р. за вх. № Д
453/14, надали заяву про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу, яка судом
була задоволена.

Відповідач, через канцелярію
господарського суду 22.07.2014 р. за вх. №
25195, надав відзив на позовну заяву, який
судом долучений до матеріалів справи.
Згідно відзиву відповідач просив суд
на підставі ст. 83 ГПК України зменшити
розмір пені на 86,4 % у зв'язку з важким
фінансовим станом підприємства
відповідача та не можливістю покриття
великих штрафних санкцій.

Також, відповідачем до відзиву було
надано клопотання про зменшення
розміру пені на 86,4 % у зв'язку з
вищевикладеними обставинами.

У судовому засіданні призначеному на
22.07.2014 року була оголошена перерва до
04.08.2014 року о 11:00.

Представники сторін до початку
судового засідання, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх. № Д
501/14, надали заяву про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дана заява
не суперечить чинному законодавству,
інтересам сторін, тому приймається
судом та підлягає задоволенню.

Представник позивача, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх. №
26774, надав копії банківських виписок
про сплату відповідачем
заборгованості згідно клопотання, які
судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію
господарського суду 04.08.2014 р. за вх. №
26669, надав письмові заперечення на
відзив відповідача з додатком, які
судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив суд зменшити розмір
пені на 86,4 %.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129
Конституції України основними
засадами судочинства є, зокрема
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом, та те, що
відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

28 грудня 2012 року між сторонами був
укладений договір №13/625-ПР
купівлі-продажу природного газу
(надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору позивач
(продавець) зобов'язався передати у
власність покупцю (відповідачу) у 2013
році природний газ, для виробництва
електричної енергії, а покупець
зобов'язався прийняти та оплачувати
газ на умовах цього договору.

На виконання п. 2.1. договору позивач
поставив протягом травня - листопада 2013
року, а відповідач прийняв природний
газ на загальну суму 37149215,44 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу:

- від 31.05.2013 р. № б/н за травень на суму
3033424,25 грн.;

- від 30.06.2013 р. № б/н за червень на суму
774873,76 грн.;

- від 30.09.2013 р. № б/н за вересень на суму
315893,17 грн.;

- від 31.10.2013 р. № б/н за жовтень на суму
14281965,13 грн.;

- від 30.11.2013 р. б/н за листопад на суму
18743059,13 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14 числа наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідач свої зобов'язання за
договором поставки природного газу
виконав, але з порушенням п. 6.1.
договору.

Отже, в порушення умов договору
відповідач не здійснив своєчасної
оплати за спожитий природний газ.

Пунктом 7.2. договору було передбачено,
що у разі невиконання відповідачем
умов пункту 6.1. договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити позивачу крім суми
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України передбачає, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені
на розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

В частині 2 статті 343 Господарського
кодексу України прямо зазначається, що
пеня за прострочку платежу
встановлюється за згодою сторін
господарських договорів, але її розмір
не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Приймаючи до уваги норми
законодавства, враховуючи умови п. 7.2.
договору щодо нарахування пені,
перевіривши розрахунки позивача
відповідних сум, та враховуючи те, що
відповідачем не було надано суду
відповідних контррозрахунків,
господарський суд прийшов до висновку,
що з відповідача підлягає стягненню на
користь позивача пеня у розмірі 84188,01
грн., сума на яку збільшився борг у в
наслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення, що складає 57542,80 грн.,
та 3% річних у розмірі 19428,00 грн., загалом
161158,81 грн.

В задоволенні клопотання відповідача
про зменшення розміру пені на 86,4 %
господарський суд вважав за необхідне
відмовити, оскільки зменшення суми
пені спричинить негативні наслідки
підприємству позивача в його
діяльності, що буде виражатися у
збільшені збитків позивача за не
своєчасно отриману оплату за
поставлений природний газ.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі,
господарський суд відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України вважав за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
сплачену позивачем суму судового збору
у розмірі 3223,20 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 509, 526, 530, 625, 629, 655, 692 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 230, 231, 232, 343
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11,
ідентифікаційний код 31557119) на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6, ідентифікацій код
20077720) пеню у розмірі 84188,01 грн., суму на
яку збільшився борг у в наслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення, що складає 57542,80 грн., 3%
річних у розмірі 19428,00 грн. та суму
судового збору у розмірі 3223,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.08.2014 р.

Суддя Д.О. Доленчук