ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" серпня 2014 р.Справа № 924/1048/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі судді Гладюка Ю. В.,
розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Хмельницький

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроальянс", м.
Хмельницький

про стягнення 402 331, 33 грн.
заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 - за довіреністю

від відповідача - не з'явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд
стягнути з відповідача заборгованість,
що утворилася внаслідок неналежного
виконання договору № 3 від 15 жовтня 2012
року у розмірі 402 331, 33 грн., з яких: 349
770 грн. основний борг, 14 086, 63 грн. 3%
річних, 38 474, 70 грн. інфляційних.
Обгрунтовуючи позов, позивач вказує на
порушення відповідачем умов договору
щодо строків проведення розрахунків, а
нарахування річних та інфляційних
здійснено з посиланням на ст. 625 ЦК
України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, наполягав
на його задоволенні.

Повідомлений належним чином
відповідач (про час та місце судового
розгляду справи) свого представника в
судове засідання не направив,
письмового відзиву на позов не подав,
причин невиконання вимог суду не
повідомив. Про належність повідомлення
відповідача про судовий розгляд справи
свідчить поштове повідомлення від 28
липня 2014 року про отримання ним ухвали
суду про порушення провадження у
справі (з підписом представника про
отримання).

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75
ГПК України розглядає справу за
наявними матеріалами.

З доданих матеріалів вбачається.

15 жовтня 2012 року сторони уклали договір
№ 3, яким визначено, що постачальник
(позивач) зобов'язується постачати
покупцеві (відповідачу) бетон М 350 на
суму 349 770 грн. (п.1.1.). Покупець
зобов'язаний оплачувати доставлену
продукцію протягом 15 банківських днів
згідно з накладними документами. Але не
пізніше 30 березня 2013 року (п. 2.6.).
Договір вступає в силу з моменту його
підписання й діє до 30 листопада 2013 року
(п. 3.1.).

Договір підписаний обома сторонами та
скріплений їх печатками.

Поставка товару позивачем на суму 349 770
грн. та прийняття його відповідачем
підтверджується видатковими
накладними: № РН - 10 / 10 від 20 листопада
2012 року на суму 105 020 грн., № РН - 10 / 8
від 12 листопада 2012 року на суму 79 210
грн., № РН - 10 / 7 від 23 жовтня 2012 року на
суму 91 670 грн., № РН 10 / 16 від 30 жовтня 2012
року на суму 73 870 грн.

Про отримання товару за даними
накладними відповідачем свідчить його
підпис скріплений печаткою. В
накладних також зазначено, що
постачальником є позивач, отримувачем
відповідач. Товар поставки - бетон М 350.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази та
давши їм оцінку в сукупності, судом
враховується наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Правовідносини, які виникли між
сторонами за своїм характером
являються господарськими, виходячи зі
змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі,
що виникли з господарського договору, і
відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України є предметом його
регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського
кодексу України майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та відповідач уклали договір
поставки, визначивши умови, права та
обов'язки сторін, які є обов'язковими
для них.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що
позивач на виконання умов договору
поставив відповідачу, а відповідач,
відповідно прийняв, у період з 23 жовтня
по 20 листопада 2012 року товар на
загальну суму 349 770 грн., що
підтверджується накладними: № РН - 10 / 10
від 20 листопада 2012 року на суму 105 020
грн., № РН - 10 / 8 від 12 листопада 2012 року
на суму 79 210 грн., № РН - 10 / 7 від 23
жовтня 2012 року на суму 91 670 грн., № РН 10
/ 16 від 30 жовтня 2012 року на суму 73 870
грн.

Обов'язок оплати (остаточний
розрахунок) за товар, відповідно до
договору, виникає у відповідача не
пізніше 30 березня 2013 року. Проте, як
вбачається з матеріалів справи оплата
відповідачем в зазначений термін не
проведена. Докази оплати, в зазначені у
договорі строки у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1
ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Статтею 525
Цивільного кодексу України обумовлено,
що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи, що строк оплати пропущено
(докази оплати відсутні), у відповідача
виникла заборгованість, розмір якої
підтверджується документально та
становить 349 770 грн. (сума поставок за
накладними).

Таким чином позов, в частині стягнення
основного боргу, підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, вимоги в частині стягнення
інфляційних та річних, враховуючи
наявність прострочення, відповідають
чинному законодавству, та підлягають
задоволенню.

Проте, перевіривши поданий розрахунок
зазначених нарахувань, судом
відмічається, що заявлений розмір
інфляційних є обгрунтованим (хоча є
меншим від максимально можливого,
оскільки позивачем вказані не вірні
індекси інфляції у відповідні місяці),
обґрунтований же розмір річних є 13 799,
15 грн., оскільки за заявлений позивачем
період кількість прострочених днів є
не 490 а 480.

Враховуючи викладене, позов
обгрунтований, підтверджений поданими
доказами та підлягає задоволенню
частково з покладенням судових витрат
на відповідача (з огляду на звільнення
позивача від сплати судового збору),
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82. 84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Агроальянс" (м.
Хмельницький, вул. Довженка 4 / 1, код
31617675, р / р 0729, МФО 380601 ПАТ „Терра
Банк") на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1,
р/р НОМЕР_2, МФО 380236 АТ „Дельта Банк") 349
770 грн. основного боргу, 38 474, 70 грн.
інфляційних, 13 799, 15 грн. 3% річних

В решті позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Агроальянс" (м.
Хмельницький, вул. Довженка 4 / 1, код
31617675, р / р 0729, МФО 380601 ПАТ „Терра
Банк") в дохід Державного бюджету
України (отримувач коштів УДКСУ у м.
Хмельницькому, код отримувача 38045529,
банк отримувача ГУ ДКСУ у Хмельницькій
області, код банку 815013, рахунок 3002,
код класифікації 22030001) 7 966, 15 грн.
судового збору.

Суддя
Ю.В.
Гладюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу

3 - відповідачу ( м. Хмельницький, вул.
Довженко, 4/1).