ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.2014 Справа № 920/1183/14

За позовом: учасника товариства з
обмеженою відповідальністю «Сумська
фарфорова фабрика» ОСОБА_1, м. Суми,

до відповідачів: 1. учасника
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика» ОСОБА_2, с. Миколаївка,
Слов'янський район, Сумська область,

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика», м. Суми,

про виключення зі складу учасників
товариства з поверненням внеску до
статутного фонду товариства.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідачів: 1. не з'явився,

2. не з'явився.

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання - Т.Д. Бублик.

Суть спору: позивач просить суд
виключити відповідача зі складу
участників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика», а також зобов'язати
Товариство з обмеженою
відповідальністю повернути
відповідачу - ОСОБА_2 його внесок до
статутного капіталу товариства в сумі
50500 грн. - 50% статутного капіталу.

Позивач в судовому засіданні усно
зазначив, що наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Позивач надав 18.08.2014 року додаткові
пояснення до позовної заяви, в яких
обгрунтовує позицію по справі та
підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, відзив на позовну заяву не
подав.

Представник відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сумська
фарфорова фабрика» в судовому
засіданні 21.07.2014 року усно зазначив, що
підтримує позовні вимоги, однак
письмового відзиву на позовну заяву не
подав.

Отже, так як відповідачі в судове
засідання не з'явились та відзиву на
позовну заяву не подали, то відповідно
до ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.11.2011 року виконавчим комітетом
Сумської міської ради було
зареєстровано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика».

Учасниками вищезазначеного товариство
стали ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які внесли по 50%
статутного капіталу (по 500 грн.).

17.03.2014 року ОСОБА_3, в зв'язку з рішенням
продати свою частку товариства,
написав заяву про звільнення з
займаної посади директора товариства.

На адресу ОСОБА_2 було направлено
вищезазначену заяву та повідомлення
про проведення загальних зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика» (докази направлення а.с. 20-21),
оскільки звільнення директора
належить до виключної компетенції
загальних зборів.

02.05.2014 року, в зв'язку з неявкою ОСОБА_2 -
учасника товариства, що має 50% голосів,
відповідно до Закону України «Про
господарські товариства» та статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика» загальні збори не відбулись.

Отже, на думку позивача, з 02.05.2014 року
ОСОБА_3 вважається звільненим та
фактично не виконує повноважень,
пов'язаних з оперативним управлінням
вищезазначеного товариства, що в свою
чергу робить неможливим подальшу
діяльність товариства.

06.05.2014 року, в зв'язку з неприйняттям
ОСОБА_2 пропозиції, як учасника
товариства, придбати частку ОСОБА_3 в
сутатутному капіталі, вищезазначену
частку придбав позивач.

Вищезазначене підтверджується
договром купівлі-продажу частки в
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сумська
фарфорова фабрика», який
зареєстрований в реєстрі правочинів за
№ 1134.

Враховуючи зміну складу учасників
товариства, виникла необхідність
внести зміни до установчих документів,
зокрема статуту товариства.

14.05.2014 позивач направив відповідачу -
ОСОБА_2 повідомлення про проведення
20.06.2014 року загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика» (докази направлення а.с. 26).

20.06.2014 року ОСОБА_2 не з'явився на
загальні збори та враховуючи, що йому
належить 50% голосів, то загальні збори
не відбулись.

Отже, на думку позивача, учасником
товариства ОСОБА_2, що має внесек 50%
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сумська
фарфорова фабрика» систематично не
виконуються його обов'язки,
передбачені ст.11 Закону України «Про
господарські товариства», ст. 117
Цивільного кодексу та п. 5.2 статуту
товариства.

Оскільки, відповідач перешкодажає
діяльності товариства, то позивач
вважає, що він позбавлений можливості
вирішити питання про виключення
відповідача зі складу учасників
товариства та не має можливості
приймати участь у діляьності
товариства, а тому позивач був змушений
звернутись до суду з даним позовом, для
виключення учасника з товариста, на
підставі ст. 64 Закону України «Про
господарські товариства».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки:

Предметом позову по даній справі є
вимога позивача - учасника товариства
з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1
про виключення ОСОБА_2 зі складу
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумська фарфорова
фабрика».

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
господарські товариства» до
компетенції зборів товариства з
обмеженою відповідальністю належить,
крім іншого передбаченого статтею,
виключення учасника з товариства.

Згідно до ст. 64 «Про господарські
товариства» учасника товариства з
обмеженою відповідальністю, який
систематично не виконує або неналежним
чином виконує обов'язки, або
перешкоджає своїми діями досягненню
цілей товариства, може бути
виключено з товариства на основі
рішення, за яке проголосували
учасники, що володіють у сукупності
більш як 50 відсотками загальної
кількості голосів учасників
товариства.

Також, згідно до ст. 145 Цивільного
кодексу України до виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю належить виключення
учасників із товариства.

Як вбачається з правової позиції
Верховного Суду України, а саме з п. 29
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.10.2008 року «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів» господарські
суди повинні враховувати як фактичні
обставини, що були підставою для
виключення учасника з товариства, так і
дотримання вимог законодавства та
установчих документів при скликанні та
проведенні відповідних загальних
зборів.

Виключення учасника з ТОВ відповідно
до статті 59 Закону України «Про
господарські товариства» належить до
компетенції зборів ТОВ, а не суду.

У позовній заяві позивач погоджується
з вищезазначеною позицією (а.с. 5, абзац
9).

Відповідно до ст. 6 Господарського
кодексу України загальними принципами
господарювання є, крім іншого
визначеного статтею, заборона
незаконного втручання органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб у
господарські відносини.

Вищезазначене стосується і відносин
створення і діяльності товариства з
обмеженою відповідальністю та
вирішення питань, які підлягають
виключній компетенції її загальних
зборів.

Тобто, будь-які органи, в тому числі суд,
не мають права виносити рішення
стосовно виключення учасника з ТОВ,
оскільки це буде вважатись втручанням
в діяльність підприємства, оскільки
дане питання може бути вирішене лише на
зборах учасників.

У судовому порядку може бути
переглянуто лише правомірність вже
прийнятого рішення стосовно
виключення учасника, про що і
зазначається в вищезазначеній
Постанові Пленуму Верховного Суду
України.

Отже, Цивільний кодекс України, Закон
України «Про господарські товариства»
передбачає виключне право лише
загальним зборам товариства
вирішувати внутрішні питання, в тому
числі питання виключення учасника зі
складу товариства і не дозволяє іншим
особам, в тому числі суду, втручатись у
внутрішню діяльність товариства та
прийняття ним рішень стосовно його
внутрішньої діяльності, а суд має право
фактично переглянути законність
(правомірність чи неправомірність) вже
прийнятого рішення товариства про
виключення учасника з товариства.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає,
що позовні вимоги є неправомірними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно додаткових пояснень позивача,
то суд не приймає їх до уваги з огляду
на наступне:

Позивач зазначає, що ст. 55 Конституції
України передбачено, що кожному
гарантується захист прав і свобод у
судовому порядку, ст. 124 Конституції
України передбачено поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, а також право на
звернення до суду передбачено ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод.

Суд, не заперечуючи і поважаючи право
позивача звернутись до суду з даним
позовом, прийняв позовну заяву до
розгляду. Однак, позивачу жодним чином
не може бути гарантовано беззаперечне
право на задоволення позовних вимог,
оскільки господарський процес
здійснюється на засадах змагальності
(ст. 4-3 Господарського процесуального
кодексу України), а позивач належними
та допустимими доказами у даному
судовому засіданні не довів свою
правову позицію, у відповідності до ст.
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України (необхідність
доведення своєї позиції по справі).

Суд не приймає до уваги обгрунтування
позивача стосовно того, що правова
позиція відносно виключення зазначена
в Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.10.2008 року «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів», а тому має
рекомендаційний характер і рішення не
може грунтуватись на постанові
пленуму, оскільки:

Відповідно до ст. 4 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, Господарського
процесуального кодексу України, інших
законодавчих актів України.

Виключна компетенція загальних зборів
товариства передбачена Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про господарські товариства», а тому
мотивом прийняття рішення є порушення
відповідних норм саме вищезазначених
законів.

Також, не приймаються до уваги
посилання позивача на проект Закону
України «Про господарські товариства»
в якому визначена інша процедура
виключення учасника зі складу
товариства, оскільки відповідний закон
не прийнятий у відповідності до
встановленого Констуитуцією України
та Законами України порядку та не
породжує жодних правових наслідків.

Крім того, обгрунтування позиції
позивача проблемою відсутності
кворуму загальних зборів, не є
предметом даного спору, а право
відвідувати загальні збори є саме
правом учасника, а не обов'язком і
зловживання правами учасника
товариства, в тому числі перешкоджання
діяльності товариства, у розумінні
Цивільного кодексу України, необхідно
доводити належними та допустимими
доказами.

Також, позивач просить суд зобов'язати
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сумська фарфорова
фабрика» повернути відповідачу -
ОСОБА_2 його внесок до статутного
капіталу в сумі 50500 грн. - 50% вартості.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про
господарські товариства» виключення
учасника з товариства призводить до
наслідків, передбачених статтями 54 і 55
цього Закону - при виході учасника з
товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному
капіталі.

Однак, оскільки судом відмовлено у
позовній вимозі про виключення ОСОБА_2
зі складу учасників товариства, то не
підлягає задоволенню і вимога про
повернення йому внеску до статутного
капіталу товариства.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України при відмові у позові витрати по
сплаті судового сбору покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову -
відмовити.

Повне рішення складено 22.08.2014 року.

Суддя О.Ю. Резніченко