Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
======================
РІШЕННЯ

"12" серпня 2014 р.
Справа № 927/882/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "ТехНова",

вул. Оболонська, 38/36, м. Київ, 04071

В особі: Комунального
енергогенеруючого підрозділу
"Чернігівська теплоелектроцентраль"
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "ТехНова",

вул. Ушинського 23, м. Чернігів,14014

Відповідач: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1,

юридична адреса: АДРЕСА_1

поштова адреса: АДРЕСА_2

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 30140,66 грн.

Суддя
І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Машко О.П., довіреність №
147 від 25.09.2013р., юрисконсульт

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 12.08.2014 р. на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Товариством з обмеженою
відповідальністю фірма „ТехНова" в
особі Комунального енергогенеруючого
підрозділу „Чернігівська
теплоелектроцентраль" ТОВ фірми
„ТехНова" подано позов до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за теплопостачання в
сумі 30140,66 грн., з яких 27321,16 грн.
заборгованість за теплову енергію в
гарячій воді за період з 01.01.13 р. по 30.04.14
р. включно, 920,61 грн. сума пені за період
з 19.11.13 р. по 21.05.14 р. включно, 451,45 грн.
сума 3% річних за період з 19.02.2013 р. по
21.05.2014 р., включно та 1447,44 грн. сума
інфляційних втрат за період з 19.02.2013 р.
по 30.04.2014 р., включно. Позовні вимоги
обґрунтовані невиконанням
відповідачем умов договору на
постачання теплової енергії в гарячій
воді № 1468 від 01.10.2010 р.

Від позивача надійшла заява про
зменшення позовних вимог у зв'язку зі
сплатою відповідачем суми основного
боргу в повному обсязі у розмірі 27321,16
грн. наступними платежами: 29.05.2014 р. на
суму 1500,00 грн., 06.06.2014 р. на суму 10000,00 грн.,
12.06.2014 р. на суму 2000,00 грн., 24.06.2014 р. на
суму 5821,16 грн., 25.06.2014 р. на суму 8000,00 грн.,
що підтверджується витягами з
банківських виписок по рахунку
позивача (а.с. 95-97). Відповідно до
поданої заяви позивач просить стягнути
920,61 грн. пені за період з 19.11.2013 р. по
21.05.2014 р., включно, 451,45 грн. річних за
період з 19.02.2013 р. по 21.05.2014 р., включно,
1447,44 грн. інфляційних втрат за період з
19.02.2013 р. по 30.04.2014 р. включно (а.с. 67-68).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. Частина 5
вказаної статті визначає, що
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Пунктами 3.10, 3.11 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачено, що
збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено.

Згідно поданої позивачем заяви вимога
про стягнення основного боргу
відсутня. Зміст поданої заяви
суперечить поняттю зменшення позовних
вимог, так як не відображає зміну
кількісних показників заявленої
вимоги, а свідчить про її відсутність
взагалі. Враховуючи вищевикладене,
заява позивача про зменшення позовних
вимог в частині основного боргу судом
не може бути розцінена як зменшення
позову в цій частині.

Крім того, позивачем не враховано, що
часткова сплата відповідачем
основного боргу в сумі 5821,16 грн. від
24.06.2014 р. та в сумі 8000,00 грн. від 25.06.2014 р.,
проведена після порушення провадження
по справі (16.06.2014 р.), наслідком чого є
припинення провадження по справі за
відсутністю предмета спору на підставі
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.08.2014 року
представник позивача заявив про
погашення відповідачем пені в сумі 920,61
грн., трьох відсотків річних в сумі 451,45
грн. та інфляційних втрат в сумі 1447,44
грн., підтвердивши таку сплату витягом
з банківських виписок по рахунку (а.с.
95-97).

Відповідач відзив на позов не надав,
проти позовних вимог не заперечив, у
судове засідання не з'явився,
уповноваженого представника не
направив, про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином за адресою державної
реєстрації, що підтверджується
матеріалами справи (а.с. 58, 66, 82, 90, 92).

Розгляд справи відкладався ухвалами
суду від 26.06.2014 р., від 28.07.2014 р., від 05.08.2014
р. в яких, зокрема, відповідач був
попереджений про можливість надіслати
до суду поштовим зв'язком відзиву на
позов та документи в разі неможливості
з'явитись в судове засідання, однак,
відповідач наданими йому правами не
скористався, будь-яких документів, заяв
чи клопотань до суду не надіслав.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22
Господарського процесуального
кодексу України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, неявка представника
відповідача у судове засідання та
неподання ним відзиву на позов, не
є перешкодами для розгляду справи за
наявними доказами у порядку ст. 75
Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши повноважного
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. 275 Господарського
кодексу України, за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

01 жовтня 2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю фірма
«ТехНова» в особі Комунального
енергогенеруючого підрозділу
«Чернігівська теплоелектроцентраль»
ТОВ фірми «ТехНова» (позивач) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) укладено договір № 1468 на
постачання теплової енергії в гарячій
воді. Відповідно до умов зазначеного
договору позивач (постачальник) бере на
себе зобов'язання постачати
відповідачу (споживачу) теплову
енергію в гарячій воді в потрібних йому
обсягах для об'єктів, вказаних в
додатку №1 договору, а відповідач
зобов'язується сплачувати одержану
теплову енергію на розрахунковий
рахунок позивача за встановленими
тарифами (цінами) в терміни, на умовах
та порядку постачання і сплати,
передбачених договором.

Згідно п. 2.1 договору теплова енергія
постачається відповідачу для об'єктів
та в обсягах згідно з додатком № 1 до
цього договору у вигляді гарячої води
на такі потреби: опалення та вентиляцію
- в період опалювального сезону, гаряче
водопостачання - протягом року,
технологічні потреби.

Додатком № 1 від 01.10.2010 р. до договору
«Обсяги постачання теплової енергії»,
який підписано сторонами, встановлено,
що теплова енергія в гарячій воді
постачається відповідачу за адресою
АДРЕСА_2 (офісне приміщення),
опалювальною площею 254,7 кв.м. (а.с. 19).
Додатковою угодою від 26.02.2014 р. до
договору № 1468 від 01.10.2010 р. сторони
визнали додаток № 1 від 01.10.2010 р. до
спірного договору, таким що втратив
чинність з 26.02.2014 р., у зв'язку із
укладенням нового Додатку № 1 від 26.02.2014
р., згідно якого опалювальна площа
вказаного приміщення склала - 213,20 кв. м.
(а.с. 17-18).

Відповідно до п. 5.1 договору сторони
визначили, що облік спожитої
відповідачем теплової енергії
здійснюється розрахунковим способом
за 1 кв. метр.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що
розрахунки за теплову енергію, що
споживається відповідачем,
здійснюються виключно у грошовій формі
на розрахунковий рахунок позивача по
тарифах, які затверджені рішенням
облдержадміністрації, міської ради, і
які можуть змінюватися згідно з
законами Верховної Ради і постановами
Кабінету Міністрів України.

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, від 03.02.2012 року № 61
«Про встановлення тарифів на теплову
енергію ТОВ фірмі «ТехНова» для ТОВ
фірми «ТехНова» встановлено наступні
тарифи: для інших споживачів (крім
населення) - 506,10 грн. за 1 Гкал (без ПДВ)
(а.с. 111).

Рішенням виконавчого комітету
Чернігівської міської ради № 263 від
30.09.2008 року ?Про тарифи на послуги
теплопостачання в м. Чернігові?
встановлено місячні норми споживання
теплової енергії на опалення для
бюджетних установ та інших споживачів,
зокрема для КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ
фірми «ТехНова», що для категорії інші
споживачі складає 0,0262 Гкал/м кв. (розділ
ІІ додатку до рішення виконкому
Чернігівської міської ради від 30.09.2008 р.
№ 263.) Таким чином, тариф на опалення для
інших споживачів складає 13,2598 грн. (506,10
грн. Х 0,0262) (без врахування ПДВ) (а.с.111-114).

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов договору позивач
поставив відповідачу за період з 01.01.13
р. по 30.04.14 р., включно, теплової енергії
на загальну суму 36115,72 грн. та виставив
відповідачу рахунки-фактури за період
з 01.01.13 р. по 30.04.14 р. на зазначену суму
(а.с. 25-30, 72).

Відповідно до п. 6.5. договору,
розрахунки відповідача з позивачем за
відпущену теплову енергію у вигляді
гарячої води виконуються згідно з
діючим законодавством, згідно з
рахунками позивача щомісячно, у
відповідності з показаннями приладів
обліку або розрахунковим способом при
відсутності приладів обліку.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Відповідно до п. 3.2.22. договору,
відповідач зобов'язується щомісячно
здійснювати розрахунки за всю спожиту
теплову енергію згідно з тарифами п. 6.1
цього договору на розрахунковий
рахунок після отримання рахунку на
оплату. У випадку неотримання рахунку
до 15 числа наступного місяця
відповідач зобов'язаний повідомити про
це позивача.

Згідно п. 6.9 договору, у випадку
несплати відповідачем рахунку до 15
числа наступного місяця, нараховується
пеня у розмірі 0,5% належної до сплати
суми за кожен день прострочення.

Рахунки-фактури за теплову енергію
були направлені відповідачу
рекомендованою кореспонденцією, що
підтверджується списком згрупованих
поштових відправлень та фіскальних
чеків в матеріалах справи (а.с.31-39,41,73).

Відповідач частково розрахувався за
поставлену теплову енергію на загальну
суму 15750,00 грн., що підтверджується
виписками по рахунку позивача за
період з 01.03.2013 р. по 28.01.2014 р., включно
(а.с. 42-51).

Таким чином, на момент подачі позову до
суду, з урахуванням початкового сальдо
станом на 01.01.2013 р. в сумі 6955,44 грн., що
підтверджується актом звіряння
розрахунків станом на 01.01.2013 р. (а.с. 102),
позивачем заявлено до стягнення 27321,16
грн. ( 36115,72 грн. + 6955,44 грн. - 15750,00 грн.)
основного боргу за теплопостачання за
період з 01.01.2013 р. по 30.04.2014 р., включно.

Суд, заслухавши повноважного
представника позивача, та дослідивши
матеріали справи, встановив, що
відповідачем сплачено суму основного
боргу в повному обсязі в розмірі 27321,16
грн., наступними платежами: від 29.05.2014 р.
на суму 1500,00 грн., від 06.06.2014 р. на суму
10000,00 грн., від 12.06.2014 р. на суму 2000,00 грн.,
24.06.2014 р. на суму 5821,16 грн., 25.06.2014 р. на
суму 8000,00 грн., що підтверджується
витягом з банківських виписок по
рахунку позивача (а.с. 95-97).

Судом встановлено, що часткова сплата
суми основного боргу в розмірі 13500,00
грн. проведена відповідачем платежами
від 29.05.2014 р. на суму 1500,00 грн., від 06.06.2014
р. на суму 10000,00 грн., від 12.06.2014 р. на суму
2000,00 грн., сплачена останнім до подачі
позову до суду (16.06.2014 р.).

Отже, на момент порушення провадження
по справі (16.06.2014 року) сума основного
боргу відповідача за спірний період
складала 13821,16 грн., замість 27321,16 грн. як
заявлено до стягнення позивачем.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною першою ст. 15 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Тобто, порушення права чи законного
інтересу або спір щодо них повинні
існувати на момент звернення до суду.

Права позивача в частині стягнення
основного боргу в сумі 13500 грн. на
момент звернення до суду порушеними не
були, що має наслідком відмову у позові
в цій частині.

В інший частині щодо стягнення 13821,16
грн. суми основного боргу, у
відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, суд повинен припинити
провадження по справі за відсутністю
предмета спору.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором,
або законом, у тому числі сплата
неустойки (штрафу, пені) та
відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав його у строк,
встановлений договором.

Відповідно до статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності є вчинене учасником
господарських відносин
правопорушення у сфері господарювання.
Аналогічні положення містить стаття 610
Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного
кодексу України право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Пунктом 6.9 договору встановлено
нарахування пені у розмірі 0,5% належної
до сплати суми за кожен день
прострочення у випадку несплати
відповідачем рахунку до 15 числа
наступного місяця.

Згідно п. 7.2.3. договору, відповідач несе
відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за теплову
енергію - пеня у розмірі 0,5% належної до
сплати суми за кожен день прострочення,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ, а також борг з урахуванням
індексу інфляції за весь період
прострочення і 3% річних від
простроченої суми.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення з відповідача пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, в сумі
920,61 грн. за період з 19.11.2013 р. по 21.05.2014 р.,
включно, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, три
відсотка річних в сумі 451,45 грн. за
період з 19.02.2013 р. по 21.05.2014 р., включно, та
1447,44 грн. інфляційних втрат за період з
19.02.2013 р. по 30.04.2014 р., включно.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважного представника
позивача, встановив, що 920,61 грн. пені,
1447,44 грн. інфляційних втрат та 451,45 грн.
річних погашена відповідачем 28.07.2014 р.,
що підтверджується витягом з
банківських виписок по рахунку
позивача (а.с. 97).

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі за відсутністю
предмета спору.

Таким чином, провадження по справі в
частині стягнення пені в сумі 920,61 грн.,
трьох відсотків річних в сумі 451,45 грн.
та інфляційних втрат в сумі 1447,44 грн.
підлягає припиненню за відсутністю
предмета спору.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються при частковому
задоволенні позову - на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Враховуючи
вищевикладене, з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача судовий
збір в сумі 1008,69 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст.
80, ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження в частині
стягнення основного боргу в сумі 13821,16
грн., пені в сумі 920,61 грн., трьох
відсотків річних в сумі 451,45 грн. та
інфляційних втрат в сумі 1447,44 грн.

2. В решті позовних вимог
відмовити.

3. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1,
з будь -якого рахунку виявленого
державним виконавцем) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "ТехНова" (04071, м.
Київ, вул. Оболонська, 38/36, ) в особі Комунального
енергогенеруючого підрозділу
"Чернігівська теплоелектроцентраль"
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "ТехНова" (14014, м.
Чернігів, вул. Ушинського 23, , п/р № 0729 у ПАТ „Банк
„Демарк" м. Чернігів, МФО 353575) - 1008,69
судового збору.

4. Видати наказ після набрання
судовим рішення законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84
Господарського процесуального
кодексу України та підписано 12.08.2014р.

Суддя
І.Г. Мурашко