ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року Справа № 909/1530/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової
А.М., Воліка І.М. (доповідача), Ємельянова
А.С.,розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Беркут-Клас"на рішеннявід
18.02.2014господарського суду
Івано-Франківської області та на
постанову від
18.06.2014Львівського апеляційного
господарського судуу справі№ 909/1530/13
господарського суду
Івано-Франківської області за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Прикарпаттяобленерго" в особі філії
Яремчанський РЕМдоТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Беркут-Клас"простягнення 37 117,61 грн.В
судове засідання прибули представники
сторін:позивачаРедченко В.А. (дов. від
28.07.2013 № 712);відповідачаМаланюк О.Я. (дов.
від 03.05.2012 № б/н);ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач - Публічне
акціонерне товариство
"Прикарпаттяобленерго" в особі філії
Яремчанський РЕМ (надалі - ПАТ
"Прикарпаттяобленерго" в особі філії
Яремчанський РЕМ) звернулось до
господарського суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Беркут-Клас" (надалі -
ТОВ "Беркут-Клас") про стягнення
37117,61грн. за неналежне виконання
зобов'язань по Договору постачання
електричної енергії № 24/1 від 22.02.2013.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 18.02.2014 у
справі № 909/1530/13 (суддя Матуляк П.Я.),
залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 (колегія
суддів: Бойко С.М. - головуючий, судді -
Бонк Т.Б., Якірець Г.Г.), позов задоволено
частково; стягнуто з ТОВ "Беркут-Клас"
на користь ПАТ "Прикарпаттяобленерго" 34
583,00 грн. основного боргу; стягнуто з ТОВ
"Беркут-Клас" на користь ПАТ
"Прикарпаттяобленерго" 1 368,74 грн. пені, 1
020,30 грн. 10 % річних та 1 713,75 грн.
судового збору; в решті позову
відмовити.

Не погоджуючись з постановленими
судовими актами судів попередніх
інстанцій, відповідач - ТОВ
"Беркут-Клас" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 та
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 18.02.2014
скасувати, і прийняти нове рішення,
яким відмовити у задовленні позовних
вимог. В обґрунтування касаційної
скарги відповідач посилається на те, що
судами попередніх інстанцій невірно
застосовані норми матеріального права,
і зокрема, ст. ст. 509, 712, 655 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 173, 265
Господарського кодексу України,
оскільки постачання електроенергії
позивачем не здійснювалось, отже
неповне з'ясування усіх обтавин справи
призвело до передчасних невірних
висновків та є підставою для
скасування оскаржуваних судових актів.

Позивач - ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в
особі філії Яремчанський РЕМ у відзиві
на касаційну скаргу зарепечило проти
її доводів та просило залишити
оскаржувані судові акти без змін, а
касаційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
та перевіривши матеріали справи,
дійшов висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що на підставі
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 22.02.2013 у справі
№ 2010/541/2012-14/28, якою зобов'язано сторони
укласти договір на постачання
електричної енергії на умовах типового
договору, між сторонами склалися
договірні відносини з постачання
електричної енергії, оскільки окремого
договору на підставі рішення суду
сторонами укладено не було.

07.03.2013 позивачем на адресу відповідача
направлено повідомлення за вих. № 035/1162
про проведення технічної перевірки
розрахункового засобу обліку, що
підтверджується копіями реєстру
поштових відправлень та повідомлення
про вручення поштового відправлення.

14.03.2013 позивачем проведено технічну
перевірку приладу обліку
електроенергії споживача, про що
складено акт технічної перевірки. Цим
же актом зафіксовано контрольний
показник розрахункового приладу
обліку, від якого споживач зобов'язаний
проводити оплату за спожиту
електроенергію.

У період з 14.03.2013 по 28.11.2013 розрахунковим
приладом обліку споживача зафіксовано
поставлену електроенергію в кількості
50630 кВт/год, з яких 22324 кВт/год -
поставлено субспоживачам. Таким чином,
кількість спожитої відповідачем
електроенергії за вказаний період
становить 28306кВт/год.

Згідно виставлених позивачем рахунків
на оплату електроенергії за період з
14.03.2013 по 28.11.2013 (надсиління яких на
адресу відповідача підтверджується
супровідними листами та
повідомленнями про вручення), вартість
спожитої відповідачем електроенергії
становить 34 583,00 грн., які останнім не
оплачені. 23.09.2013 позивачем на адресу
відповідача направлено претензію щодо
погашення заборгованості, яка залишена
останнім без задоволення та відповіді.

Враховуючи те, що відповідач не виконує
зобов'язань щодо оплати спожитої
електоенергії, позивачем відповідно до
вимог чинного законодавства та умов
договору, нараховано 1 368,74 грн. пені, 1
020,30 грн. 10 % річних та 145,57 грн.
інфляційних втрат.

В силу приписів ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 526, 527 Цивільного
кодексу України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок та зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Встановивши факт невиконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
поставленої електроенергії та
враховуючи вищенаведені законодавчі
приписи, місцевий господарський суд
дійшов висновку щодо правомірності та
обгунтованості позовних вимог в
частині стягнення заборгованості за
спожиту електроенергія, а тому
задоволено до стягнення з відповідача
34 583,00 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України та ст. 230 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 ЦК України).

Пунктом 4.2.1 спірного Договору сторони
погодили, що за внесення платежів,
передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 Договору
з порушенням термінів, визначених
відповідним додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, а також 10 % річних
та інфляційні збитки.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем за порушення строків оплати
поставленої електроенергії нарахована
пеня у розмірі 1 368,74 грн., 1 020,30 грн. 10 %
річних та 145, 57 грн. інфляційних збитків
за період з 08.04.2013 по 30.11.2013.

Судом здійснено перевірку розрахунку
пені, інфляційних та процентів річних,
які встановлені договором та
встановлено, що пеня і річні нараховані
за період з 08.04.2013 по 30.11.2013 з дориманням
приписів Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
частини 2 ст. 343, частини 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, а тому позовні вимоги в
частині стягнення пені у розмірі 1 368,74
грн. та 10 % річних у сумі 1 020,30 грн.
задоволено у повному обсязі.

Щодо стягнення інфляційних втрат
нарахованих за період з 08.04.2013 по 30.11.2013
у розмірі 145,57 грн. судом встановлено, що
позивачем не дотримано порядку
розрахунку індексу інфляції, у зв'язку
з чим нарахована сума не відповідає
вимогам законодавства, а тому в
задоволенні позовних вимог в цій
частині відмовлено.

З такими висновками місцевого
господарського суду погодився суд
апеляційної інстанції залишаючи без
змін рішення суду з тих же підстав. При
цьому судом апеляційної інстанції
відхилено посилання відповідача на акт
від 11.04.2014, яким зафіксовано
відключення лічильника від
електромережі, оскільки акт складений
після того періоду за який стягується
заборгованість, окрім того даний акт
оформлений відповідачем односторонньо
без повідомлення та залучення
представників ПАТ
"Прикарпаттяобленерго", а отже не є
належним та допустимим доказом.

Таким чином, на підставі встановлених
фактичних обставин, судами попередніх
інстанцій з'ясовано дійсні права і
обов'язки сторін, правильно
застосовано матеріальний закон, що
регулює спірні правовідносини та
прийнято обґрунтоване та законне
рішення.

Отже, доводи касаційної скарги
позивача не спростовують висновків
попередніх судових інстанцій.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що винесені у справі судові
рішення відповідають нормам
матеріального і процесуального права
та підстав для їх зміни або скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Беркут-Клас" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 та
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 18.02.2014 у
справі № 909/1530/13
залишити без змін.

Головуючий, суддя
А.М. Демидова

Судді :
І.М. Волік

А.С. Ємельянов