ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

14.08.2014
Справа № 907/797/13

Суддя господарського суду В.В.
Мокану,

розглянувши матеріали за скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит", м. Київ б/н
від 20.06.2014 року (вх. № 02.5.1-14/8108/14 від
20.06.2014 року) про визнання незаконною та
скасування постанови заступника
начальника Міського відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції від
10.06.2014 року про арешт коштів боржника -
товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит" у
виконавчому провадженні № 43398656 з
виконання наказу господарського суду
Закарпатської області від 06.05.2014 року
по справі № 907/797/13 за позовом
публічного акціонерного товариства
„Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк", м. Київ до
товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит", м. Київ та
до дочірнього підприємства „Самшит"
товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит", м. Ужгород
про стягнення солідарно з відповідачів
суми 2723863 грн. 08 коп. заборгованості за
кредитним договором № 42/3-07 від 10.08.2007
року, за участі представників
скаржника (відповідача ТОВ „Самшит",
боржника) - Андрейкович О.В.,
довіреність від 13.03.2014 року, органу ДВС -
не з'явився, позивача (стягувача) - Кузка
С.О., довіреність № 09-32/39 від 12.01.2014 року,
відповідача ДП „Самшит" (боржника) - не
з'явився,

встановив:

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 24.09.2013 року
частково задоволено позов публічного
акціонерного товариства „Акціонерний
комерційний промислово - інвестиційний
банк", м. Київ до товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит", м. Київ та
до дочірнього підприємства „Самшит"
товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит", м. Ужгород,
стягнуто солідарно

з товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит" та
дочірнього підприємства „Самшит"
товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит" на користь
публічного акціонерного товариства
„Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк" суму 2706325 грн. 76
коп., в тому числі 1900000 грн.
заборгованості по кредиту, 652740 грн.12
коп. відсотків за користування
кредитом, 125876 грн. 71 коп. пені за
несвоєчасну сплату кредиту та 27708 грн. 93
коп. пені за несвоєчасну сплату
відсотків, а також 54126 грн. 52 коп.
судового збору.

06.05.2014 року на примусове виконання
зазначеного рішення, що набрало
законної сили 01.04.2014 року відповідно до
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року,
видано наказ.

21.05.2014 року заступником начальника
Міського відділу Державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 43398656 за вищевказаним наказом.
Постановою товариству „Самшит" надано
строк для добровільного виконання
рішення суду до 28.05.2014 року. Водночас,
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 21.05.2014 року з метою забезпечення
виконання рішення суду державним
виконавцем накладено арешт на все
майно, що належить боржнику ТОВ
„Самшит" у межах суми звернення
стягнення 2760452,28 грн.

Постановою про арешт коштів боржника,
винесеною заступником начальника
міського відділу ДВС 10.06.2014 року,
встановлено, що боржником ТОВ „Самшит"
в установлений державним виконавцем
строк для добровільного виконання
рішення суду не виконано, та накладено
арешт на кошти, що містяться на
рахунках боржника, повідомлених ДПС
України, у межах суми 2760452,28 грн.;
зазначено, що арешт поширюється на
кошти на всіх рахунках боржника, у тому
числі тих, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Скаржник ТОВ „Самшит" вважає вказану
постанову незаконною та просить її
скасувати. Стверджує, що не було
підстав для винесення спірної
постанови, оскільки арешт допускається
тільки в межах суми звернення
стягнення, а вартість арештованого
раніше майна боржника є достатньою для
погашення боргу. Вважає, що підстав для
застосування частин 2 та 4 ст. 52 Закону
України „Про виконавче провадження"
щодо арешту коштів боржника не було.
Наголошує на невірному зазначенні у
оскаржуваній постанові адрес боржника
і стягувача.

Ужгородський МВ ДВС поданим через
канцелярію суду запереченням від 08.08.2014
року просить відмовити в задоволенні
скарги, вважає оскаржувану постанову
законною. Наголошує, що дії державного
виконавця по накладенню арешту на
кошти боржника відповідають
положенням Закону України „Про
виконавче провадження", зокрема, ст. 52
Закону, яка передбачає першочергове
звернення стягнення на кошти боржника
у гривнях та іноземній валюті. Позицію
боржника щодо неможливості арешту
коштів у разі накладення арешту на
майно вважає помилковою, такою, що
суперечить чинному законодавству.
Спростовує твердження скаржника
стосовно невірного зазначення у
постановах адрес сторін виконавчого
провадження, оскільки адреси зазначені
у відповідності до виконавчого
документу та місцезнаходження майна
боржника, а адреса стягувача зазначена
відповідно до його заяви про відкриття
виконавчого провадження, де зазначено,
що документи слід направляти за
адресою: м. Ужгород, вул. Крилова, 10.
Заявив клопотання про розгляд скарги
без участі представника Ужгородського
МВ ДВС.

Представник стягувача подав
заперечення на скаргу, якими просить
відмовити в її задоволенні. В
обґрунтування поданих заперечень
посилається на те, що постанова
Міського відділу Державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції від 21.05.2014 року про
арешт коштів боржника та оголошення
заборони на його відчуження є законною,
такою, що винесена у відповідності до
ст. 25 Закону України „Про виконавче
провадження", та у відповідності до ст.
52 Закону України „Про виконавче
провадження" постанова про арешт майна
та заборону на його відчуження не є
перешкодою для накладення арешту на
кошти боржника, що знаходяться на
рахунках, вкладах та на зберіганні у
банках чи інших фінансових установах, у
зв'язку з чим Міським відділом
Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції не порушено жодних
норм чинного законодавства при
винесенні постанови про арешт коштів
боржника від 10.06.2014 року у виконавчому
провадженні з примусового виконання
наказу господарського суду
Закарпатської області від 06.05.2014 року
по справі № 907/797/13.

Дослідивши аргументи скаржника
стосовно невідповідності оспорюваної
постанови чинному законодавству, суд
констатує наступне.

Загальні умови та порядок здійснення
виконавчого провадження
регламентовано главою 3 Закону України
„Про виконавче провадження". Зокрема,
п.2 ч. 2 ст. 25 Закону передбачено, що за
заявою стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

Відкривши виконавче провадження
постановою від 21.05.2014 року, державний
виконавець задовольнив заяву
стягувача і постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 21.05.2014 року наклав
арешт на все майно, що належить
боржнику ТОВ „Самшит" у межах суми
звернення стягнення 2760452,28 грн., що
цілковито відповідає положенням ст. 25
Закону України „Про виконавче
провадження".

Невиконання боржником ТОВ „Самшит" в
установлений державним виконавцем
строк для добровільного виконання
рішення суду (до 28.05.2014 року) мало
наслідком перехід до примусового
стягнення, яке відбувається в порядку,
визначеному главою 4 Закону України
„Про виконавче провадження", яка
регламентує загальний порядок
звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 52 Закону
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах; на кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт; арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

Отже, на стадії примусового виконання
рішення законодавчо регламентовано
першочергове звернення стягнення на
кошти, які при цьому підлягають арешту,
і лише у разі відсутності у божника
коштів та інших цінностей, достатніх
для задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно (ч. 5 ст. 52 Закону
України „Про виконавче провадження").

Таким чином, дії державного виконавця
по накладенню арешту на кошти боржника
у межах суми 2760452,28 грн. відповідають
нормам чинного законодавства, підстав
для скасування постанови заступника
начальника Міського відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції від
10.06.2014 року про арешт коштів боржника -
товариства з обмеженою
відповідальністю „Самшит" у
виконавчому провадженні № 43398656 не
вбачається.

Щодо твердження скаржника стосовно
невірного зазначення у постановах
адрес сторін виконавчого провадження,
суд констатує, що адреси зазначені у
відповідності до виконавчого
документу та місцезнаходження майна
боржника, а адресу стягувача вказано
відповідно до його заяви про відкриття
виконавчого провадження, де зазначено,
що документи слід направляти за
адресою: м. Ужгород, вул. Крилова, 10.

З огляду на викладене у задоволенні
скарги ТОВ „Самшит" слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю „Самшит",
м. Київ б/н від 20.06.2014 року (вх. №
02.5.1-14/8108/14 від 20.06.2014 року) про визнання
незаконною та скасування постанови
заступника начальника Міського
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції від 10.06.2014 року про
арешт коштів боржника - товариства з
обмеженою відповідальністю „Самшит" у
виконавчому провадженні № 43398656 з
виконання наказу господарського суду
Закарпатської області від 06.05.2014 року
по справі № 907/797/13 відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам
виконавчого провадження та органу ДВС.

Повну ухвалу складено 18.08.2014 року.

Суддя
В.В. Мокану