м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10925/14 15.08.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Мерефянська скляна
компанія"доПриватного акціонерного
товариства "Київський завод
безалкогольних напоїв
"Росинка"простягнення 2 001 988,65 грн.Суддя
Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Левченко Р.В. -
юрисконсульт;від відповідача:Малинюк
В.В. - представник за довіреністю;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мерефянська скляна
компанія" (надалі - ТОВ "Мерефянська
скляна компанія") звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Київський завод
безалкогольних напоїв "Росинка" (надалі
- ПрАТ "Росинка") про стягнення 2 236 313,31
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору
купівлі-продажу №14-11/539 від 08.01.2014 р.
позивач поставив відповідачу товар, а
відповідач свого грошового
зобов'язання з оплати поставленого
товару належним чином не виконав, в
зв'язку з чим за ним виникла
заборгованість у розмірі 2 128 234,94 грн., з
яких: 2 079 574,94 грн. заборгованість за
поставлений товар та 48 660,00 грн.
заборгованість за поставлені піддони.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені за
несвоєчасну оплату товару у розмірі 44
860,22 грн., пені за несвоєчасну оплату
піддонів 1 060,66 грн., 3% річних у розмірі 7
998,77 грн. за період з 08.03.2014 р. по 20.05.2014 р.
та індекс інфляції за березень 2014 р. у
розмірі 9 373,37 грн., індекс інфляції за
квітень 2014 р. у розмірі 44 785,35 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.06.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
16.07.2014 р.

16.07.2014 р. представником позивача через
загальний відділ суду було подано
заяву про долучення документів до
матеріалів справи. Крім того, позивач у
своїй заяві зазначає, що відповідачем
за період з 25.05.2014 р. по 14.07.2014 р. було
здійснено часткову оплату вартості
товару на суму 173 338,96 грн. та піддонів на
суму 3 120,00 грн. та вказує, що станом на
14.07.2014 р. за відповідачем існує
заборгованість з оплати вартості
поставленого товару у розмірі 1 906 235,98
грн. та оплати піддонів у розмірі 45 540,00
грн.

16.07.2014 р. відповідачем через загальний
відділ суду було подано клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із відрядженням представника.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.07.2014 р. у зв'язку із
заявленим клопотанням та неявкою
представника відповідача, розгляд
справи відкладено до 30.07.2014 р.

25.07.2014 р. від позивача на адресу суду
надійшло клопотання про долучення до
матеріалів справи документів
витребуваних згідно ухвали від 05.06.2014 р.

25.07.2014 р. представником позивача через
загальний відділ суду було подано
заяву про збільшення розміру пені,
інфляційних втрат, 3% річних та
зменшення розміру позовних вимог в
частині стягнення основної
заборгованості.

Згідно вказаної заяви позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
за поставлений товар у розмірі 1 822 337,02
грн., заборгованість за поставлені
піддони у розмірі 43 980,00 грн., пеню за
несвоєчасну оплату товару у розмірі 109
293,64 грн., пеню за несвоєчасну оплату
піддонів у розмірі 2 260,91 грн., 3% річних у
розмірі 18 168,50 грн. за період з 08.03.2014 р.
по 21.07.2014 р., інфляційні втрати за
березень 2014 р. у розмірі 9 373,37 грн., за
квітень 2014 р. у розмірі 44 785,35 грн., за
травень 2014 р. у розмірі 79 218,14 грн. та за
червень 2014 р. у розмірі 20 030,68 грн.

30.07.2014 р. представником позивача через
загальний відділ суду було подано
заяву про долучення документів до
матеріалів справи. Крім того, позивач
зазначає, що за період з 24.07.2014 р. по
28.07.2014 р. відповідачем була здійснена
часткова оплата товару на суму 59 440,00
грн. та піддонів на суму 1 560,00 грн., а
тому вказує, що станом на 28.07.2014 р.
заборгованість відповідача за
поставлений товар становить 1 762 897,02
грн. та за піддони у розмірі 42 420,00 грн.

В судовому засіданні 30.07.2014 р.
представником позивача було подано
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р. задоволено
клопотання представника позивача про
продовження строку вирішення спору та
відкладено розгляд справи до 15.08.2014 р.

13.08.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду було
подано клопотання про відкладення
розгляду справи, яке мотивоване
можливістю укладення між сторонами
мирової угоди.

15.08.2014 р. представником позивача через
загальний відділ суду було подано
заяву про долучення документів до
матеріалів справи. Крім того, позивач
зазначає, що за період з 29.07.2014 р. по
13.08.2014 р. відповідачем була здійснена
часткова оплата товару на суму 83 338,96
грн. та піддонів на суму 3 120,00 грн., а
тому вказує, що станом на 13.08.2014 р.
заборгованість відповідача за
поставлений товар становить 1 679 558,06
грн. та за піддони у розмірі 39 300,00 грн.

В судовому засіданні 15.08.2014 р. судом
розглянуто заяву позивача про
збільшення розміру пені, інфляційних
втрат, 3% річних та зменшення розміру
позовних вимог в частині стягнення
основної заборгованості (з урахуванням
заяв поданих 30.07.2014 р. та 15.08.2014 р.), яка
фактично є заявою про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі змінити підставу або предмет
позову, збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії
позивача не суперечать законодавству
та не порушують права і охоронювані
законом інтереси інших осіб, суд
приймає заяву позивача про зменшення
позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних
вимог, викладене позивачем у його
письмових заявах, прийняте
господарським судом, то новою ціною
позову, виходячи з якої розглядається
спір є 2 001 988,65 грн.

Представник позивача в судове
засідання 15.08.2014 р. з'явився, позовні
вимоги (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог)
підтримав та просить задовольнити їх в
повному обсязі. Проти клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи заперечив.

Представник відповідача в судове
засідання 15.08.2014 р. з'явився, вимог ухвал
суду не виконав, клопотання про
відкладення підтримав та просить його
задовольнити.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи, суд
відмовив в його задоволенні, виходячи з
наступного.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст. 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є неможливість вирішення
спору у відповідному судовому
засіданні.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
наявні документи для прийняття повного
та обґрунтованого судового рішення, з
огляду на тривалий розгляд справи,
неодноразове відкладення розгляду
справи, а також те, що представник
позивача заперечив щодо відкладення
розгляду даної справи, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи.

Одночасно, застосовуючи відповідно до
ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального
кодексу України, ст. 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, суд зазначає, що
право особи на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку кореспондується з
обов'язком добросовісно користуватися
наданими законом процесуальними
правами, утримуватись від дій, що
зумовлюють затягування судового
процесу, та вживати надані
процесуальним законом заходи для
скорочення періоду судового
провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р.
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Судовому засіданні 15.08.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014 р. між ТОВ "Мерефянська скляна
компанія" (продавець) та ПрАТ "Росинка"
(покупець) укладено Договір №14-11/539
(надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупцеві, а покупець - прийняти та
оплатити пляшку скляну для харчових
рідин типу "ІЮ8ШКА-26ТС-А-330" (далі за
текстом договору - продукція) у
загальній кількості 10 (десять)
мільйонів одиниць, а також дерев'яні
піддони, на яких поставляється
продукція, протягом дії даного
Договору.

Згідно п. 1.3 Договору покупець
зобов'язаний прийняти та оплатити
протягом дванадцяти місяців, від дати
відвантаження першої партії, 10 (десять)
мільйонів одиниць продукції у
відповідності до умов п. 4.1. Строк
поставки та отримання продукції
вказується у погоджених сторонами
специфікаціях до цього договору, які є
його невід'ємною частиною. Партією
продукції вважається кількість пляшки
завантажена в один транспортний засіб.
В разі не виконання покупцем
зобов'язання по своєчасному прийняттю
10 (десяти) мільйонів одиниць продукції,
покупець зобов'язаний виплатити
продавцю залишкову вартість комплекту
форм, придбаних продавцем для
виконання зобов'язань за цим договором,
з урахуванням виробленого ресурсу
форм.

Відповідно до п. 1.4 Договору сторони
домовились вважати партією товару
кількість товару яка завантажена в
один транспортний засіб, та на яку
виписані товаро-супровідні документи.

Пунктом 1.5 Договору визначено, що строк
дії даного договору - від дати набуття
чинності до 31.12.2014 р., але в будь-якому
випадку до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань за договором. Строк
дії договору може бути продовжений за
згодою сторін шляхом підписання
додаткової угоди.

Для виконання цього договору продавець
бере на себе зобов'язання придбати
комплект форм. Ресурс комплекту форм
складає 20 (двадцять мільйонів) одиниць
продукції. Загальна кількість заявок
від покупця на виробництво та
відвантаження продукції за цим
договором має складати ресурс
комплекту форм (п. 1.6 Договору).

Згідно п. 1.7 Договору ціна продукції
вказується у специфікаціях до цього
договору, які є його невід'ємною
частиною. Ціна продукції включає ПДВ
(20%), завантаження в автотранспорт,
вартість пакувальних матеріалів
(плівка, картон), вартість доставки
продукції на склад покупця, та вартість
комплекту форм, яка амортизується на
повний ресурс комплекту форм (п. 1.8
Договору).

Пунктом 1.9 Договору визначено, що
вартість дерев'яного піддону, на які
буде упакована продукція, оплачується
покупцем окремо за ціною яка
вказується у специфікаціях до цього
договору, які є його невід'ємною
частиною. Порядок купівлі (викупу)
піддонів продавцем вказаний у п. 5.2
даного договору.

Відповідно до п. 1.9 Договору вартість
комплекту форм складає 600 000,00 грн. з ПДВ,
у тому числі ПДВ 20% - 100 000,00 грн.

Продукція відвантажується зі складів
продавця на умовах СРТ м. Київ, вул.
Єжена Потье, 6 силами продавця або на
умовах FCA м. Мерефа, вул. Леонівська, 84-А
силами покупця, відповідно до правил
ІНКОТЕРМС в редакційї 2010 року, згідно з
окремою заявкою на відвантаження
продукції, та за умови погодження
відповідної специфікації (п. 2.1
Договору).

Згідно із п. 2.3 Договору у разі
отримання вантажу автомобільним
транспортом покупця, дата отримання
вантажу зазначена у
товарно-транспортній накладній,
вважається датою отримання продукції
покупцем.

Відвантажену продукцію повинні
супроводжувати такі документи:

- видаткова накладна на відпуск
продукції;

- податкова накладна (зареєстрована у
строк згідно податкового
законодавства);

- рахунок на оплату;

- посвідчення якості на кожну партію
поставки;

- сертифікат відповідності (на кожен
атестаційний період технологічного
процесу виробництва продукції) (п. 3.1
Договору).

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Договору визначено, що
покупець здійснює оплату за кожну
партію відвантаженої продукції та
дерев'яні піддони протягом 45-ти
календарних днів з дати поставки.
Оплата проводиться в гривнях.
Розрахунок за продукцію проводиться
шляхом переказу грошових коштів на
поточний рахунок продавця, що вказаний
в даному договорі, на підставі рахунку.

Специфікаціями №№1-2 до Договору
сторони погодили найменування,
кількість, вартість товару та піддонів,
що підлягають постачанню, строки
поставки та отримання.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач на виконання умов Договору у
період з 21.01.2014 р. по 14.03.2014 р. поставив, а
відповідач в особі Литвин В.І., що діяла
на підставі довіреностей №73 від 21.01.2014
р., №149 від 04.02.2014 р. та №229 від 31.03.2014 р.
отримав товару на суму 2 146 244,42 грн. та
піддонів на суму 50 220,00 грн., що
підтверджується наступними
видатковими накладними: видаткова
накладна №494905805 від 21.01.2014 р., видаткова
накладна №494905827 від 22.01.2014 р., видаткова
накладна №494905829 від 22.01.2014 р., видаткова
накладна №494905844 від 23.01.2014 р., видаткова
накладна №494905859 від 24.01.2014 р., видаткова
накладна №494905865 від 25.01.2014 р., видаткова
накладна №494905866 від 25.01.2014 р., видаткова
накладна №494905906 від 27.01.2014 р., видаткова
накладна №494906011 від 04.02.2014 р., видаткова
накладна №494906012 від 04.02.2014 р., видаткова
накладна №494906021 від 05.02.2014 р., видаткова
накладна №494906052 від 06.02.2014 р., видаткова
накладна №494906122 від 11.02.2014 р., видаткова
накладна №494906135 від 12.02.2014 р., видаткова
накладна №494906161 від 14.02.2014 р., видаткова
накладна №494906323 від 25.02.2014 р., видаткова
накладна №494906324 від 25.02.2014 р., видаткова
накладна №494906328 від 26.02.2014 р., видаткова
накладна №494906331 від 26.02.2014 р., видаткова
накладна №494906407 від 05.03.2014 р., видаткова
накладна №494906408 від 05.03.2014 р., видаткова
накладна №494906418 від 06.03.2014 р., видаткова
накладна №494906422 від 06.03.2014 р., видаткова
накладна №494906431 від 07.03.2014 р., видаткова
накладна №494906432 від 07.03.2014 р., видаткова
накладна №494906433 від 07.03.2014 р., видаткова
накладна №494906469 від 11.03.2014 р., видаткова
накладна №494906470 від 11.03.2014 р., видаткова
накладна №494906471 від 11.03.2014 р., видаткова
накладна №494906479 від 12.03.2014 р., видаткова
накладна №494906480 від 12.03.2014 р., видаткова
накладна №494906481 від 12.03.2014 р., видаткова
накладна №494906521 від 14.03.2014 р. та
товарно-транспортними накладними
№, №, №, №,
№, №, №, №,
№, №, №, №,
№, №, №, №,
№, №, №, №,
№, №, №, №,
№, №, №, №,
№ №, №, №,
№.

Видатковими накладними визначені ціна,
кількість та номенклатура переданого
товару.

Відповідачем було здійснено часткову
оплату вартості поставленого товару на
суму 466 686,36 грн. та піддонів на суму 10
920,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками з особового
рахунку позивача.

Як вказує позивач, заборгованість
відповідача з оплати вартості
поставленого згідно Договору та
видаткових накладних товару становить
1 679 558,06 грн. та з оплати піддонів 39 300,00
грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
невиконанням, на думку позивача,
відповідачем грошового зобов'язання по
оплаті переданого товару за вказаними
накладними та специфікаціями.

Договір №14-11/539 від 08.01.2014 р. є договором
купівлі-продажу, а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 54
Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 656 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджується
передача відповідачеві згідно
Договору товару за спірними накладними
на суму 1 679 558,06 грн. та піддонів на суму
39 300,00 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та змісту п.
4.1 Договору строк виконання грошового
зобов'язання відповідача з оплати
вартості поставленого згідно із
Договором товару на момент розгляду
справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 1 679 558,06 грн. та 39 300,00 грн. на
підставі Договору та видаткових
накладних за переданий позивачем товар
та піддони. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ПрАТ "Росинка" обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості за
поставлений товар у розмірі 1 679 558,06
грн. та за поставлені піддони у розмірі
39 300,00 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню за несвоєчасну оплату
товару у розмірі 109 293,64 грн., пеню за
несвоєчасну оплату піддонів у розмірі 2
260,91 грн., 3% річних у розмірі 18 168,50 грн. за
період з 08.03.2014 р. по 21.07.2014 р.,
інфляційні втрати за березень 2014 р. у
розмірі 9 373,37 грн., за квітень 2014 р. у
розмірі 44 785,35 грн., за травень 2014 р. у
розмірі 79 218,14 грн. та за червень 2014 р. у
розмірі 20 030,68 грн.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Пунктом 8.3 Договору сторони
передбачили, що у випадку прострочення
строків розрахунків за поставлену
подукцію, покупець сплачує на користь
продавця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період прострочення, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Враховуючи, що судом встановлено факт
прострочення виконання грошового
зобов'язання у період з 08.03.2014 р. по
21.07.2014 р., то вимоги позивача про
стягнення пені за несвоєчасну оплату
товару та піддонів визнаються судом
обґрунтованими та задовольняються у
розмірі 109 293,64 грн. та 2 260,91 грн.
відповідно до наданих позивачем
розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив та погоджується з
наданими позивачем розрахунками 3%
річних та інфляційних, а тому вимоги
позивача про стягнення 3% річних у
розмірі 18 168,50 грн. та інфляційних
втрат за березень 2014 р. у розмірі 9 373,37
грн., за квітень 2014 р. у розмірі 44 785,35
грн., за травень 2014 р. у розмірі 79 218,14
грн. та за червень 2014 р. у розмірі 20 030,68
грн. підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ
"Мерефянська скляна компанія" є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерефянська скляна
компанія" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Київський завод
безалкогольних напоїв "Росинка" (03057, м.
Київ, вул. Ежена Потьє, 6;
ідентифікаційний код 00382496) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерефянська скляна
компанія" (62472, Харківська область,
Харківський район, м. Мерефа, вул.
Леонівська, 84-А; ідентифікаційний код
32952061) заборгованість за поставлений
товар у розмірі 1 679 558 (один мільйон
шістсот сімдесят дев'ять п'ятсот
п'ятдесят вісім) грн. 06 коп.,
заборгованість за поставлені піддони у
розмірі 39 300 (тридцять дев'ять тисяч
триста) грн. 00 коп., пеню за несвоєчасну
оплату товару розмірі 109 293 (сто
дев'ять тисяч двісті дев'яносто три)
грн. 64 коп., пеню за несвоєчасну оплату
піддонів у розмірі 2 260 (дві тисячі
двісті шістдесят) грн. 91 коп., 3% річних у
розмірі 18 168 (вісімнадцять тисяч сто
шістдесят вісім) грн. 50 коп., інфляційні
витрати у за березень 2014 р. у розмірі 9 373
(дев'ять тисяч триста сімдесят три) грн.
37 коп., інфляційні витрати у за квітень
2014 р. у розмірі 44 785 (сорок чотири тисячі
сімсот вісімдесят п'ять) грн. 35 коп.,
інфляційні витрати у за травень 2014 р. у
розмірі 79 218 (сімдесят дев'ять тисяч
двісті вісімнадцять) грн. 14 коп.,
інфляційні витрати у за червень 2014 р. у
розмірі 20 030 (двадцять тисяч тридцять)
грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 44
726 (сорок чотири тисячі сімсот двадцять
шість) грн. 27 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 20.08.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко